Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

У січні 2022 року керівник Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України, військової частини [NUMBER] до [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідача на користь держави грошові кошти, витрачені державою на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 16\~748,96 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 4261 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 3 роки. У результаті протиправних дій відповідача потерпілому [PERSON] спричинено тяжкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим останній перебував на стаціонарному лікуванні військової частини [NUMBER] з 04.04.2021 до 22.04.2021 включно, тобто 18 ліжко-днів (що підтверджується повідомленням військової частини [NUMBER] від 15.06.2021 №\~555/1415 та довідкою-розрахунком вартості лікування [PERSON] ). Вартість лікування [PERSON] у військовій частині А 4615 склала 16\~748 (шістнадцять тисяч сімсот сорок вісім) грн. 96 коп. Лікування [PERSON] у стаціонарі військової частини [NUMBER] проводились виключно за рахунок бюджетних коштів Міністерства оборони України. У зв`язку з чим, загальна сума матеріальних збитків, завданих відповідачем державі становить 16\~748 (шістнадцять тисяч сімсот сорок вісім) грн. 96 коп. Також зазначає, що злочин, вчинений відповідачем та відповідні наслідки (завдані державі збитки) знаходяться в чіткому причинно-наслідковому зв`язку, оскільки саме злочинними діями відповідача потерпілому [PERSON] були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких він знаходився на стаціонарному лікуванні у військовій частині [NUMBER] , а тому просить стягнути з відповідача витрачені на стаціонарне лікування потерпілого кошти у сумі 16 748 (шістнадцять тисяч сімсот сорок вісім) грн. 96 коп. Ухвалою судді від 14 січня 2022 року позовну заяву позивача залишено без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків його позовної заяви, що було зроблено позивачем 11 лютого 2022 року. Ухвалою суду від 15 березня 2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 32). Сторони відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з таких обставин. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Частиною 3 та ч. 4 ст. 56 ЦПК України закріплено право прокурора у визначених законом випадках звертатися до суду з позовною заявою. Наведені обставини є підставою для представництва інтересів держави в суді прокурором. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995\~року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарному лікуванні потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27\~жовтня 2021 року [PERSON] визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 4261 КК України. Затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 27 жовтня 2021 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та [PERSON] за участю захисника [PERSON] . Призначено [PERSON] покарання за ч. 4 ст. 426-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком п`ять років. На підставі ст.\~75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 3 роки. Унаслідок протиправних дій [PERSON] потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя (а.с. 10-11, 15-18). Згідно з листом ТВО командира військової частини [NUMBER] від 15.06.2021, наданим суду у засвідченій позивачем копії, солдат військової частини [NUMBER] [PERSON] , 2000 року народження, знаходився на стаціонарному лікуванні з 04 квітня 2021 року по 22 квітня 2021\~року, (а.с. 13). Відповідно до картки розрахунку № 1132 військовій частині\~ [NUMBER] \~Міністерства оборони\~України,наданої\~суду у\~засвідченій позивачем\~копії, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургії 18 днів, з яких 2 проведено у реанімації, з 04 квітня 2021 року по 22 квітня 2021\~року, сума коштів витрачених на стаціонарне лікування складає 16\~748,96\~грн. (а.с.14). Військова частина [NUMBER] ( [INFO] ), у якій проводилось лікування потерпілого є одним із структурних підрозділів Міністерства оборони України, що фінансується за рахунок бюджету. Збитки, які їм спричиняються це безпосередня шкода економічним інтересам держави. Оскільки судом під час розгляду справи та вивчення матеріалів справи було установлено причино - наслідковий зв`язок між діями [PERSON] та підставами перебування потерпілого [PERSON] у лікарні, обов`язок з відшкодування витрат необхідно покласти на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Ураховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання указаного позову, суд при ухваленні рішення відповідно до ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved