Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 08.05.2010року вона [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , яке видано Виконавчим комітетом Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис № 1. Від спільного проживання мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через те, що між ними не склались відносини, внаслідок чого подальше спільне проживання стало неможливим. Сторони проживають окремо один від одного, не підтримують близьких стосунків. Спору щодо розподілу спільного майна між сторонами немає. Миритися та жити з відповідачем позивач не бажає, у зв`язку з чим просить суд шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі (а.с.17,21). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.19). Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Суд, вважає за можливе ухвалити рішення при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 19, 274 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 08.05.2010року [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , яке видано Виконавчим комітетом Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис № 1 (а.с.7). Від спільного проживання мають дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №1687 (а.с.8) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №1857 (а.с.9). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через те, що між ними не склались відносини, внаслідок чого подальше спільне проживання стало неможливим. Сторони проживають окремо один від одного, не підтримують близьких стосунків. Спору щодо розподілу спільного майна між сторонами немає. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхньої дитини. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним. З матеріалів справи вбачається, що позивачка сплатила судовий збір при зверненні до суду, що підтверджується квитанцією (а.с.1), тому судовий збір в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved