Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, зокрема, що сторони перебували у фактичному шлюбі від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони спору проживають окремо та батько дитини участі у матеріальному забезпеченні дитини не бере, а тому позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. 14.03.2023 до суду надійшли письмові пояснення та заперечення відповідача, які за своєю суттю фактично є відзивом, де він, зокрема, не погодився із пред`явленими позовними вимогами у зв`язку тим, що на даний час сплачує аліменти на утримання іншої дитини, а також вимушений надавати допомогу двом непрацездатним батькам. До відзиву надав лише рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 31.08.2009 про стягнення з нього аліментів на утримання іншої дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи таке. Суд встановив, що сторони спору є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Той факт, що дитина проживає разом з позивачем підтверджується довідкою № 1130 від 29.08.2022 виданою виконкомом Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с.8). Частиною 1\~статті 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частині 3\~статті 181 СК України\~зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 5\~ст. 184 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2272 гривні. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 182 СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; інші обставини,\~що\~мають\~істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні даного спору суд враховує те, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, усі діти є рівними в своїх правах, в тому числі у праві на отримання відповідного утримання від батьків. При ухваленні судового рішення суд зважає на те, що у відповідача на утриманні є також інша дитина на яку стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Разом з тим, суд не може вважати доведеною ту обставину, що відповідач утримує також непрацездатних батьків, оскільки відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження цього. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач має змогу утримувати також свого неповнолітнього сина [PERSON] та може надавати саме 1/4 частини доходу на його утримання, оскільки на його власне утримання залишається ще 1/2 від усіх видів його доходу. З огляду на викладене та зважаючи на положення ст.\~141, 180-182, 191 СК України, зокрема, щодо солідарного обов`язку батьків на утримання неповнолітніх дітей, суд вважає, що наявні підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. Зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, дані витрати, згідно\~ст. 141 ЦПК України\~слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved