Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

21 вересня 2021 року [PERSON] через свого уповноваженого представника, адвоката Чередніченка О.М. звернувся до Згурівського районного суду Київської області із позовною заявою [PERSON] до Згурівської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтуванні позовної заяви посилається на те, що 27 серпня 2021 року [PERSON] отримав від Згурівської районної державної нотаріальної контори повідомлення № 1139/02-14 від 14.08.2021 року, в якому [PERSON] було повідомлено проте, що від є спадкоємцем за заповітом померлої [INFO] [PERSON] . [PERSON] був необізнаний про складання заповіту [PERSON] , а тому пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з червня 2010 року по день смерті [PERSON] по [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця [PERSON] та її поховання позивач повернувся за місцем свого проживання в с. Сухоліски Прилуцького району Чернігівської області. Про складений заповіту [PERSON] не було відомо, також він не належить до кола спадкоємців за законом, а тому до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк не звертався. Враховуючи викладене, просить суд визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 21 вересня 2021 року відкрито провадження у справі. постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. за клопотанням представника позивача витребувано докази. Ухвалою суду від 01 листопада 2021 року за клопотанням представника позивача замінено у справі неналежного відповідача Згурівську селищну раду на належних відповідачів [PERSON] , [PERSON] . 26.11.2021 року представником відповідачів [PERSON] , [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Заявлено клопотання про виклик свідків. У відзиві на уточнену позовну заяву представник відповідачок - [PERSON] невизнання позову обґрунтовував тим, що [INFO] померла мати відповідачок - [PERSON] , яка проживала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] переїхав проживати до матері своєї дружини - [PERSON] в [ADDRESS] . Позивач та [PERSON] проживали разом до 01.10.2014 року. У зв`язку із перенесеним інсультом 01.10.2014 року [PERSON] спаралізувало, після чого [PERSON] покинув її та переїхав проживати у Чернігівську область. Враховуючи необхідність цілодобового догляду за [PERSON] , в тому числі медичного, остання була поміщена відповідачками 01.10.2014 року на тимчасове проживання в стаціонарне відділення с. Турівка Згурівського територіального центру соціального обслуговування, де вже [INFO] померла. Відповідачки є рідними онуками померлої [PERSON] та у встановленому законом порядку спадщину прийняли. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] не звертався до нотаріуса за місцем заведення спадкової справи із заявою про прийняття спадщини, крім того останній навіть не отримував відповідної постанови державного нотаріуса, якою йому відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, з тих підстав, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Щодо необізнаності [PERSON] про складення заповіту, представник відповідачок вважає, що [PERSON] було достеменно відомо про складений заповіт, оскільки він був присутній при його посвідченні. Крім того, у червні 2013 року, після посвідчення заповіту, по довіреності [PERSON] [PERSON] здійснював оформлення спадкових прав [PERSON] після смерті її чоловіка. [PERSON] не мав жодних перешкод для своєчасного звернення із заявою про прийняття спадщини. Копія амбулаторної медичної картки [PERSON] також свідчить про відсутність перешкод для своєчасного прийняття спадщини пов`язаних із станом його здоров`я. Також представник відповідачок звертає увагу, що у нотаріусу не було відоме місце проживання або роботи [PERSON] , а тому нотаріус не мав можливості повідомити [PERSON] . Щодо повідомлення спадкоємця через виклик шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі, то це право нотаріуса. А не його обов`язок. 14.12.2021 року представником позивача подано відповідь на відзив. У відповіді на відзив, представник позивача на спростування позиції представника відповідачок, зазначив наступне. [PERSON] заперечує про обізнаність про складення заповіту [PERSON] на його ім`я. У разі якби [PERSON] був обізнаний про складення заповіту, то він би звернувся до нотаріуса. Про обставини складення заповіту [PERSON] дізнався лише 27.08.2021 року після отримання повідомлення нотаріуса. Твердження відповідачок, що складання заповіту підтверджує надання [PERSON] паспортних даних для складання заповіту і його обізнаність про складання заповіту, не заслуговують на увагу. Паспортні дані не є обов`язковим для складання заповіту, а крім того дані були відомі [PERSON] і., оскільки вони проживали спільно однією сім`єю протягом тривалого часу, що визнають і відповідачки. [PERSON] постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] по день її смерті без реєстрації місця проживання, а після проведення її поховання, повернувся за місцем свого проживання в с. Сухоліски. Щодо оцінки дій нотаріуса, зазначає, що 15.12.2015 року нотаріусом було спрямовано запит до Турівської сільської ради на заповіт і отримавши 23.12.2015 року відповідь , нотаріус лише 14.08.2021 року, майже через сім років, вирішує повідомити [PERSON] про складення заповіту на його ім`я. 28.12.2021 року представником позивача подано заяву про допит свідків. 27 січня 2023 року представником відповідачок подано заперечення проти клопотання про допит свідків. Ухвалою суду від 27 січня 2022 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. Заяви (клопотання) сторін про виклик свідків задоволені. Ухвалою суду від 17 травня 2022 року провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника померлого позивача [PERSON] . Ухвалою суду від 24 січня 2023 року до участі у справі залучено правонаступника померлого [PERSON] , в процесуальному статусі позивача - [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позові та відповіді на відзив. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечував, посилаючи на обґрунтування, викладене у відзиві. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. В ході судового розгляду судом були допитані свідки. Свідок [PERSON] показала, що вона була секретарем Турівської сільської ради Згурівського району Київської області. Свідок складала та посвідчувала заповіт [PERSON] у 2013 році. Свідок приїхала за місцем проживання [PERSON] для складання заповіту, оскільки з цього приводу до сільської ради звернувся [PERSON] . Свідок відібрала анкетні дані [PERSON] та з`ясувала, що саме та кому вона хоче заповісти. Після цього свідок вирушила до сільської ради, де на місці набрала текст заповіту. Взявши заповіт, печатку та Книгу реєстрації заповітів, свідок повернулася до [PERSON] . Вдома у [PERSON] свідок вголос прочитала заповіт та надала його на підпис [PERSON] . Після цього, свідок провела реєстрацію заповіту. Мито за посвідчення заповіту сплачував [PERSON] . Під час оголошення заповіту та його підписання [PERSON] був присутній в будинку. Чи посвідчувалась довіреність [PERSON] на ім`я [PERSON] свідок не пам`ятає. Свідок [PERSON] показала, що відповідачка [PERSON] є її невісткою. У 2007 році померла [PERSON] , яка була дочкою [PERSON] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] переїхав проживати до [PERSON] в с. Турівка. Разом вони велиспільне господарство, тримали птицю. 14 вересня 2014 року [PERSON] стало погано та 01 жовтня 2014 року вона була поміщена до будинку пристарілих. [INFO] [PERSON] померла. Організацією поховання займалися відповідачки. [PERSON] на похороні був відсутній. З 2014 року [PERSON] говорив, що [PERSON] переписала йому все своє майно. Свідок [PERSON] показала, що добре знала [PERSON] , оскільки вони разом працювали на фермі. [PERSON] проживав у цивільному шлюбі із дочкою [PERSON] - [PERSON] . У 2007 році [PERSON] померла, після чого, [PERSON] переїхав проживати до [PERSON] в с. Турівка, на прохання останньої. У 2014 році [PERSON] почала сильно хворіти та її було поміщено до будинку пристарілих, де вона через декілька днів померла. Після цього, [PERSON] повернувся додому в с. Сухоліски. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] був зятем [PERSON] та проживав з її дочкою [PERSON] . Після смерті дружини, за її проханням, [PERSON] переїхав проживати до [PERSON] , щоб доглядати її. [PERSON] допомагав по господарству [PERSON] . У кінці вересня 2014 року [PERSON] сильно захворіла та потрапита до лікарні, після цього її помістили до будинку пристарілих, де остання і померла. Після цього, онучки померлої, відповідачки [PERSON] , [PERSON] приїхали до місця спільного проживання [PERSON] та [PERSON] та забрали у останнього ключі від хати. Після чого він забрав свої речі та переїхав до місця свого проживання в с. Сухоліски. Свідок [PERSON] показала, що проживає в с. Турівка поруч з будинком [PERSON] . Налада суду покази, аналогічні показам свідка [PERSON] . Дослідженими судом письмовими доказами встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.97 - копія свідоцтва про смерть). До дня смерті [PERSON] проживала в [ADDRESS] (а.с. 102 - копія довідки виконкому Згурівської селищної ради, а.с. 103-105 - копії погосподарських книг). Поховання [PERSON] було здійснено за власні кошти відповідачки [PERSON] (а.с.102 - копія довідки виконкому Згурівської селищної ради). 01.10.2014 року [PERSON] було прийнято у стаціонарне відділення для постійного або тимчасового проживання в с. Турівка Згурівського територіального центру соціального обслуговування, де вже [INFO] вона померла (а.с. 99 - архівна довідка, а.с. 100-101 - копія наказу № 16 за 2014 рік). За життя [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчений 07 травня 2014 року секретарем Турівської сільської ради [PERSON]. та зареєстрований в реєстрі за № 15 (а.с.28 - копія заповіту). До майна померлої [PERSON] . Згурівською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 237/2013 (а.с.98 - копія витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі). Спадкоємцями померлої за законом є її онуки, відповідачі у даній справі [PERSON] , [PERSON] (а.с. 31-64 - копія спадкової справи № 237/2013 до майна померлої [PERSON] , а.с. 90-95 - копії свідоцтв про народження та одруження/укладення шлюбу). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Державний нотаріус Згурівської районної державної нотаріальної контори Саркісян О.М. направила [PERSON] повідомлення про наявність заповіту складеного [PERSON] на його користь. Нотаріусом зазначено, що у місячний строк з дня отримання цього повідомлення, він має направити до нотаріальної контори копію позовної заяви до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини (із відміткою суду про прийняття заяви), то спадщина буде оформлена на спадкоємців за законом. Повідомлення датоване 14.08.2021 року та отримане [PERSON] 27.08.2021 року (а.с. 8 - копія повідомлення, а.с. 9 - копія конверта, а.с. 10 - поштовий трекінг). [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємцем за заповітом померлого, який прийняв спадщину, є його онук - [PERSON] (а.с. 190-196 - копія спадкової справи № 47/2022 після смерті [PERSON] ). Оцінюючи добуті в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Обгрунтування прийнятого судом рішення. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як роз`яснено в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У постанові КЦС ВС від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19 зазначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, і відтворено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 629/1886/18 (провадження № 61-11600св19), від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц (провадження № 61-49121св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 209/1795/18 (провадження № 61-14842св19), від 21 листопада 2019 року у справі № 626/2055/18 (провадження № 61-17906св19). Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту (при умові не заведення спадкової справи після смерті спадкодавця та не здійснені повідомлення та виклику спадкоємця за заповітом нотаріусом) тощо. Верховний Суд України та Верховний Суд у своїх висновках неодноразово зазначали, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року в справі № 6-496цс17 та постановах Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 07 серпня 2019 року у справі № 629/1886/18 (провадження № 61-11600св19), від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц (провадження № 61-49121св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 209/1795/18 (провадження № 61-14842св19), від 21 листопада 2019 року у справі № 626/2055/18 (провадження № 61-17906св19), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), від 09 квітня 2020 року у справі № 648/703/17 (провадження № 61-41669св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 190/106/18 (провадження № 61-41455св18) від 26 березня 2020 року у справах № 517/82/19 (провадження № 61-1340св20) та № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), від 10 червня 2020 року у справі № 640/13714/17 (провадження № 61-44478св18), від 01 липня 2020 року у справі № 131/192/19 (провадження № 61-22639св19), від 24 липня 2020 року у справі № 729/559/18 (провадження № 61-1099св19) та від 07 вересня 2020 року у справі № 389/3108/18 (провадження № 61-17050св19) та інших. [PERSON] достеменно не знав про заповіт, а нотаріус про заповіт йому не повідомив, Суд сприймає дії нотаріуса щодо повідомлення [PERSON] про складений на його ім`я заповіт лише через сім років після заведення спадкової справи, як такі, що вчинені з порушенням Закону України «Про нотаріат», п. 2.2 гл. 9, пунктів 2.2 і 3.2 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, так нотаріус не вчинив дій для розшуку спадкоємця, зокрема й засобами публічного оголошення або повідомлення у пресі, якщо йому не було відомо про місце проживання або місце роботи спадкоємця. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за N 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 26 червня 2017 року № 565/1145/17. Суд приходить до висновку про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини в межах передбаченого законодавством строку, зокрема те, що він не після смерті спадкодавця одразу залишив їх спільне місце проживання на вимогу відповідачок, оригіналу свідоцтва про смерть [PERSON] необхідний для заведення спадкової справи, він не отримував, оскільки він не був родичем останньої, з часу складання заповіту і до часу смерті спадкодавця пройшло орієнтовно півтора роки, він не знав про заповіт на своє ім`я і дізнався про нього вже після спливу передбаченого законом строку для прийняття спадщини, нотаріус про заповіт позивача не повідомив своєчасно, що свідчить про поважність причини пропуску такого строку. Суд звертає увагу на те, що присутність [PERSON] під час складення заповіту [PERSON] у 2013 році не може свідчити проте, що він однозначно міг усвідомлював зміст цього заповіту. Крім того, з часу складення заповіту на користь [PERSON] минуло півтора роки, а отже, [PERSON] могла зміни заповіт чи скласти інший заповіт. Позивач [PERSON] , як правонаступник [PERSON] , позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальних органах у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов та визначити позивачу [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved