Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

У серпні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд стягнути з Державного підприємства «Білоцерківський завод «Еталон» на його користь заробітну плату за період з травня 2021 року по серпень 2022 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, з 11.06.2014 позивач працював юрисконсультом на ДП «Білоцерківський завод «Еталон». За період з травня 2021 року по серпень 2022 року позивачу не здійснювалась виплата заробітної плати, тому він звернувся за захистом своїх прав до суду. 04.10.2022 ухвалою судді відкрито провадження у справі, призначено розгляд в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні та витребувано від ДП «Білоцерківський завод «Еталон» довідку про невиплату заробітної плати [PERSON] за період з травня 2021 року по серпень 2022 року помісячно. 16.12.2022 на адресу суду надійшов лист відповідача про неможливість надання витребуваних доказів. 17.01.2023 на адресу суду надійшли письмові пояснення ДП «Білоцерківський завод «Еталон», в яких зазначено про невизнання позовних вимог в повному обсязі. Вказано, що доводи позивача про заборгованість по заробітній платі є необґрунтованими та безпідставними, оскільки 27.08.2021 [PERSON] звільнений з роботи. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2022 у справі № 357/11260/21 його поновлено на посаді, однак оскільки вказане рішення оскаржувалось, тому воно набрало законної сили лише 07.11.2022. Зазначено про відсутність заборгованості по заробітній платі перед позивачем. 23.03.2023 ухвалою на місці суд ухвалив відмовити у прийнятті доповнень і уточнень [PERSON] до позовної заяви, у зв`язку з пропуском встановлення строку для подання заяви про збільшення позовних вимог. Вказані доповнення разом з додатками приєднані до справи з метою повного та всебічного розгляду справи, оскільки позивач посилається на недопуск його до роботи. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав частково та просив задовольнити. Вказав, що частково кошти отримав, що підтверджується наданою випискою банку. Не підтримав вимоги позову за період з 28.08.2021 по 13.01.2022, при цьому наполягав на стягненні заборгованості за липень і серпень 2021 року. Уточнив, що просить стягнути саме заборгованість по заробітній платі, а не середній заробіток. Представник відповідача під час розгляду справи позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що дійсно у ДП «Білоцерківський завод «Еталон» є заборгованість по заробітній платі перед позивачем за період з 14.01.2022 по 31.08.2022, але посада позивача не була в штатному розписі на 2022 рік та директору не було відомо про рішення суду щодо поновлення. Лише бухгалтер може визначити, які саме суми слід стягувати по заборгованості, враховуючи фактичні обставини справи за цей період. Вказує, що борг до моменту звільнення позивача погашено, при цьому у справі про поновлення на роботі позивач не ставив вимог про стягнення боргу по заробітній платі, тому за той період слід відмовити. Заслухавши учасників та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] з 11.06.2014 працював в Державному підприємстві «Білоцерківський завод «Еталон» та займав посаду юрисконсульта, що вбачається з копії наказу ДП «Білоцерківський завод «Еталон» № 23к від 11.06.2014 року. Державне підприємство «Білоцерківський завод «Еталон» є юридичною особою за основним видом економічної діяльності 26.51 Виробництво інструментів і обладнання для вимірювання, дослідження та навігації. Наказом ДП «Білоцерківський завод «Еталон» № 17к від 27.08.2021 року [PERSON] звільнено з посади юрисконсульта за прогули без поважних причин на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2022, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 07.11.2022, у справі № 357/11260/21 поновлено [PERSON] на посаді, яку займав до звільнення - юрисконсульта Державного підприємства «Білоцерківський завод «Еталон», стягнуто з Державного підприємства «Білоцерківський завод «Еталон» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 21 942,72 грн. з відрахуванням усіх обов`язкових платежів передбачених законодавством та допущено рішення до негайного виконання в частині поновлення на роботі. За змістом вказаного рішення середній заробіток за час вимушеного прогулу стягнуто в період з 28.08.2021 по 13.01.2022 року. З 10.05.2022 наказом Регіонального відділення № 186-вс від 04.05.2022 призначено [PERSON] виконуючим обов`язки директора ДП «Білоцерківський завод «Еталон» та передано йому документи та матеріали підприємства. Судом встановлено, що [PERSON] із заявою про виконання (в т.ч. примусового) судового рішення у справі № 357/11260/21 не звертався ні до відповідача, ні до органу ДВС. Разом з тим, після набрання вказаним рішенням законної сили, 14.11.2022 наказом Державного підприємства «Білоцерківський завод «Еталон» № 03-К, [PERSON] поновлено на посаді юрисконсульта з 30.08.2021, наказано: [PERSON] - приступити до виконання посадових обов`язків з 15.11.2022 з тривалістю робочого часу 4 години на день та оплатою праці згідно штатного розпису; бухгалтеру - нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 21 942,72 грн. з відрахуванням усіх податків та внесків, передбачених законодавством. В матеріалах справи містяться копія звернення трудового колективу ДП «Білоцерківський завод «Еталон» щодо невиплати заробітної плати, акти трудового колективу відповідача від 04.08.2022 та 06.09.2022 про те, що в.о. директора заводу виганяв [PERSON] , протокол зборів трудового колективу відповідача № 4 від 04.08.2022, протокол зборів трудового колективу відповідача № 5 від 04.08.2022, заява [PERSON] від 23.09.2022 на адресу відповідача про видачу довідки про суми невиплаченої заробітної плати за період з травня 2021 року, а також виписка по картковому рахунку [PERSON] за період з 05.01.2021 по 20.03.2023, з якого простежуються виплати заробітної плати по червень 2021 року включно, а також неідентифікована сума в розмірі 25 148 грн. Відповідно до копії довідки ДП «Білоцерківський завод «Еталон» № 15 від 02.07.2021, станом на 30.06.2021 заборгованість підприємства із заробітної плати та перед бюджетом відсутня. Згідно з пояснювальними записками ДП «Білоцерківський завод «Еталон» до фінансової звітності за І півріччя 2021 року № 25, за 9 місяців 2021 року № 79 та пояснювальною запискою до фінансового плану за 9 місяців 2021 року № 81, заборгованість по заробітній платі відсутня. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 21 Кодексу закону про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з частиною першою статті 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до частини першої статі 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці (частина п`ята статті 97 КЗпП України). Заробітна плата, відповідно до частини першої статті 115 КЗпП України, виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника (ст. 21 Закону України «Про оплату праці»). Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. На підставі статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Його складають загалом по підприємству (установі, організації) і затверджують щороку на кожен календарний рік до його початку, з урахуванням змін, унесених до штатного розпису в поточному році. Відповідно до пункту другого частини першої статті 221 КЗпП України трудові спори розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Згідно з вимогами статті 238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. При цьому, згідно зі ст. 49 КЗпП України роботодавець зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Судом встановлено, що позивач з червня 2014 року працював на посаді юрисконсульта БЦ «Білоцерківський завод «Еталон», 27.08.2021 був звільнений, але за рішенням суду 14.11.2022 був поновлений відповідачем наказом від 14.11.2022 з 30.08.2021 та за час вимушеного прогулу нараховано позивачу середній заробіток в розмірі 21 942,72 грн. В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом також встановлено, що позивачем на підтвердження розмірів нарахованої йому заробітної плати не надано жодних належних та допустимих доказів, при цьому судом задоволено клопотання останнього про їх витребування, а відповідачем ДП «Білоцерківський завод «Еталон» на виконання вимог ухвали судді повідомлено про відсутність заборгованості по заробітній платі перед позивачем перед його звільненням у 2021 році. Наданий позивачем розрахунковий лист по заробітній платі позивача за грудень 2021 року не містить інформацію щодо предмета доказування, тому на підставі статті 77 ЦПК України є неналежним доказом і не береться судом до розгляду. Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські відомості відповідача на підставі яких здійснено нарахування позивачу заробітної плату, в тому числі відсутні штатні розписи ДП «Білоцерківський завод «Еталон» за 2021, 2022 роки, однак зважаючи на те, що такі нарахування є компетенцією саме відповідача, суд відхиляє доводи позивача щодо їх неправильності, інших клопотань про витребування доказів від позивача не надходило. Частинами першою-другою статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 83 ЦПК України). З огляду на зазначене, зважаючи на часткове визнання позову відповідачем, суд вважає за доцільне з метою захисту порушених трудових прав позивача зобов`язати ДП «Білоцерківський завод «Еталон» нарахувати та виплатити [PERSON] заробітну плату згідно штатного розпису підприємства за період з 14.01.2022 року по 31.08.2022 року включно, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 992,40 грн.

Outcome: partial