Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

9 грудня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа - Приморська районна державна адміністрація Одеської міської ради, в якій заявники просять суд встановити факт дублювання номерів об`єктів нерухомого майна - квартир під [ADDRESS] , одна з яких загальною площею 55,6 кв. м. належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна № 874/К від 20.11.2000 року, визнаного дійсним заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2022 року по цивільній справі № 522/19262/21. За результатами автоматизованого розподілу справа була передана на розгляд судді Косіциній В.В. Ухвалою суду від 13 грудня 2022 року заяву [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа - Приморська районна державна адміністрація Одеської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У перше судове засідання, яке відбулося 12 січня 2023 року, ніхто із учасників справи не з`явився; ухвалою, занесеною до протоколу вказаного судового засідання, суд відклав розгляд справи. Судове засідання, призначене на 27 січня 2023 року не відбулося у зв`язку із відсутністю електропостачання в приміщенні суду. Судове засідання, призначене на 15 лютого 2023 року не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючої судді Косіциної В.В. на лікарняному. 13 березня 2023 року засобами електронного зв`язку до суду надійшла заява представника заявників [PERSON] та [PERSON] - адвоката Жекало І.С., в якій він просить суд встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого після набрання ним законної сили вказане рішення стане є для Приморської районного адміністрації Одеської міської ради підставою для присвоєння, коригування (зміни) адреси об`єкта нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , загальною площею 55,6 кв. м.,що належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна № 874/К від 20.11.2000 року, визнаного дійсним заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2022 року по цивільній справі № 522/19262/21. У судовому засіданні, яке відбулося 14 березня 2023 року за участі представників заявників [PERSON] та [PERSON] - адвоката Жекало І.С. та заінтересованої особи - Приморської районної адміністрації Одеської міської ради суд перевірив відомості щодо власника квартири [ADDRESS] , номер якої дублює номер квартири заявниць, встановив, що нею являється [PERSON] та ухвалою від 14 березня 2023 року залучив останню до участі у справі за заявою [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа - Приморська районна державна адміністрація Одеської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці заявників та відклав розгляд справи задля надання залученій третій особі час для надання письмових пояснень. 30 березня 2023 року через канцелярію до суду надійшла заява [PERSON] , в якій вона повідомляла суд, що не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення (дублювання номерів об`єктів нерухомого майна), оскільки ухвалене судом рішення не вплине на її права та обов`язки, тому жодних претензій до заявників вона немає та просить суд розглянути справу № 522/16838/22-Е без її участі. У судове засідання, яке відбулося 3 квітня 2023 року, ніхто із учасників справи не з`явився; від представника заявників 3 квітня 2023 року через канцелярію суду надійшла заява, в якій він підтримує подану ним заяву, просить суд задовольнити її та здійснювати розгляд справи за його відсутності; представник заінтересованої особи також надав суду клопотання, в якому не заперечував проти задоволення зазначеної заяви, пояснивши суду, що ухвалене рішення в подальшому буде підставою для приморської районної адміністрації Одеської міської ради для коригування (зміни) адреси квартири [ADDRESS] , яка на праві власності належить заявникам. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Верховний Суд у постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представників заінтересованої особи Одеська міська рада, оскільки такий повідомлений належним чином про судове засідання. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.293 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"(з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Судом встановлено, що 15 березня 2022 року Приморським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення у справі № 522/19262/21, яким було визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 874/К, а саме: квартири [ADDRESS] , загальною площею 55,6 кв.м., укладений 20 листопада 2000 року на Одеській товарній біржі між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] на підставі довіреності від 25 лютого 2000 № 260, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Барба В.А. та [PERSON] , яка діяла від себе особисто та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , зареєстрований 17 січня 2001 року в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості (в книзі 381 пр, стор. 186, № 164). Після набрання вказаним рішенням законної сили, [PERSON] та [PERSON] мали намір зареєструвати своє право власності у Державному реєстрі прав на нерухоме майно на квартиру [ADDRESS] , однак дізналися, що за вказаною адресою зареєстровано право власності на ще одну квартиру під [ADDRESS] за іншими фізичними особами. 8 вересня 2022 року [PERSON] та [PERSON] отримали лист Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради» за вих. № 17163/04-04, в якому повідомлялося, що за адресою [ADDRESS] зареєстровано право власності на ще одну квартиру під [ADDRESS] за іншими фізичними особами. 7 жовтня 2022 року заявники отримали Довідку з Адресного реєстру міста Одеси за № 386613/1, відповідно до якої на підставі замовлення від 23.09.2022 року № 225 [PERSON] та [PERSON] зарезервовано наступну адресу об`єкта нерухомого майна: [ADDRESS] . 26 жовтня 2022 року адвокатом Жекало І.І.,діючи в інтересах заявників, звернувся з заявою про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, однак 16 листопада 2022 року отримав відповідь за вих.. № Ко-1601ел, в якій повідомлялося про неможливість присвоєння адреси вказаному об`єкту нерухомого майна, посилаючись на Порядок присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна Затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2021 року № 690, відповідно до п. 10 якого у разі виявлення дублювання номерів окремих частин об`єкта зміна (коригування) адреси здійснюється на підставі рішення суду, крім випадку, визначеного абзацом другим цього пункту. Приймаючи до уваги вищевказане та враховуючи те, що заявники не мають іншої можливості, ніж у судовому порядку встановити факт, що має юридичне значення, останні звернулися до суду із вказаною заявою та просять суд її задовольнити. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 13 ЦПК України, визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України - справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 325 ЦК України визначено, що суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь - якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Відповідно до ст.1 ч. 1 п. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 № 417-УІІІ, багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна. Частиною 1 ст.9 Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 № 417-УІІІ визначено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. Згідно ст.382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Порядок зміни адреси об`єкту нерухомого майна здійснюється відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна Затвердженого Постановою КМУ від 07.07.2021 року № 690. Відповідно до ч. 1 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», адресою об`єкта нерухомого майна (далі - адреса) є унікальна структурована сукупність реквізитів, що використовуються для ідентифікації об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості. Порядок присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок не може передбачати обов`язок фізичних та юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи. Адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна. Пунктами 9, 10 Розділу «Порядок подання документів для присвоєння, зміни, коригування, анулювання адреси та строки їх розгляду» передбачено, що порядок присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженого постановою КМУ від 7 липня 2021 р. № 690, зміна адреси з реквізитом "номер окремої частини об`єкта" здійснюється в порядку упорядкування нумерації окремих частин об`єкта. У разі виявлення дублювання номерів окремих частин об`єкта зміна (коригування) адреси здійснюється на підставі рішення суду, крім випадку, визначеного абзацом другим цього пункту. Пунктами 50, 52, 53 Розділу «Упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна» порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженого постановою КМУ від 7 липня 2021 р. № 690, визначено, що упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна здійснюється у випадку виявлення невідповідності адреси фактичному розташуванню об`єкта; у випадку виявлення дублювання адрес існуючих об`єктів державної або комунальної власності; у випадку подвоєння адрес внаслідок об`єднання населених пунктів; у випадках, визначених пунктами 9, 10 та 41 цього Порядку; у випадках, встановлених законодавством та цим Порядком. Упорядкування нумерації окремих частин об`єкта здійснюється органом з присвоєння адреси за поданням органу, якому належить право власності або оперативного управління зазначеним об`єктом. У разі виявлення дублювання номерів окремих частин об`єкта упорядкування нумерації окремих частин об`єкта може здійснюватися виключно за рішенням суду (крім випадку, визначеного абзацом другим пункту 52 цього Порядку). Згідно пункту 23 Розділу «Визначення реквізитів адреси "номер об`єкта (групи будівель та споруд підприємства (як єдиного майнового комплексу), будівлі, споруди)", "номер корпусу об`єкта"» порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженого постановою КМУ від 7 липня 2021 р. № 690, для нумерування об`єктів використовуються арабські цифри. Номер об`єкта може також містити літеру. Літера використовується у разі, коли відсутня можливість забезпечити послідовну нумерацію будівель, розташованих вздовж вулиці, відповідно до пункту 25 цього Порядку (наприклад, у разі будівництва двох чи більше будівель замість однієї, поділу будівель на дві чи більше блоковані). Також може використовуватися літера для будівель, що розташовані (або будуються) посеред кварталу та не мають фасаду, що виходить на вулицю. У такому разі номер найближчої житлової будівлі (для інших житлових) або споруди (для інших споруд), яка має фасад, який виходить на вулицю, отримує літеру "А", а будівля чи будівлі (споруда чи споруди) відповідно отримують інші літери. Для нумерації об`єктів використовуються великі літери українського алфавіту в такій послідовності: "А", "Б", "В", "Г", "Д", "Е", "Ж", "И", "К", "Л", "М", "Н", "П", "Р", "С", "Т", "У", "Ф", "X", "Ц", "Ч", "Ш", "Ю", "Я". Літера зазначається після номера через дефіс. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При цьому ні заявник, ні заінтересована особа, ні третя особа не заперечують факт дублювання номерів квартири під [ADDRESS] . Відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які заявники послалися як на підставу своїх вимог, з`ясувавши відомості про встановлений факт та мету його встановлення, приймаючи до уваги, що фактично заявники [PERSON] , [PERSON] та третя особа [PERSON] має своє окреме приміщення, що остання не заперечує проти задоволення зазначеної заяви і ухвалене судом рішення не порушує права, свободи чи інтереси її чи інших осіб, упорядкування нумерації об`єкту нерухомого майна та присвоєння квартирі під [ADDRESS] нової поштової адреси - [ADDRESS] , для співвласників квартир є важливою, так як наддасть змогу привести відповідно до діючого законодавства реєстрацію прав власності на квартири у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з подальшим виключенням непорозумінь з державними установами, суд дійшов до висновку, що [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа - Приморська районна державна адміністрація Одеської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці заявників - [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню у повному обсязі. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч.7 ст.297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (суд ураховує також роз`яснення Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" - рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання). На підставі вище викладеного та

Outcome: approved