Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

У жовтні 2022 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому, з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог, зазначила, що 22 червня 2021 року вона надав у борг [PERSON] 2000,00 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 01.11.2021 року. Також умовами договору позики було визначено, що за користування грошовими коштами [PERSON] щомісячно в період з липня по жовтень 2021 року сплачує їй кошти у сумі 400,00 доларів США. У визначений договором позики строк [PERSON] борг не повернув та не сплатив кошти за користування позикою. За таких обставин, зазначила, що відповідач, з урахуванням положень ст.625 ЦК України, зобов`язаний сплатити суму боргу (суму позики та нараховані відсотки за її користування), з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З огляду на викладене просила стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 2000,00 доларів США, відсотки за користування позикою у сумі 1600,00 доларів США, 15 510,37 гривень інфляційні нарахування на суму боргу за період прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.11.2021 по 03.10.2022 рік та 3% річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.11.2021 по 03.10.2022 рік у сумі 79,56 доларів США. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Зазначила, що 22.06.2021 року позивач надала відповідачу у борг 2000,00 доларів США на строк до 01.11.2021 року. Сторонами договору було визначено, що позика є оплатною, та за користування наданими у борг коштами відповідач повинен щомісячно сплачувати позивачу 400,00 доларів США у період з липня по жовтень 2021 рік. Належним чином умови укладеного договору відповідач не виконав, борг у встановлений строк не повернув, відсотки за користування позиченими коштами не сплатив. За таких обставин відповідач повинен сплатити позивачу суму боргу у розмірі 3600,00 доларів США, яка складається із суми позики та нарахованих за 4 місяця відсотків, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Представник відповідача позов визнав частково. Не заперечував проти задоволення позову в частині стягнення тіла боргу у розмірі 2000,00 доларів США. В іншій частині позов не визнав, посилаючись на його безпідставність. Зазначив, що дійсно 22.06.2021 року [PERSON] отримав у борг від [PERSON] 2000,00 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.11.2021 року. Станом на даний час, через фінансові складнощі борг позивачу не повернутий. Стосовно стягнення відсотків за користування позикою у розмірі 1600 доларів США зазначив, що умовами укладеного з [PERSON] договору позики відсотки за користування позикою встановлені не були. Вказану позику він брав для розвитку свого бізнесу та отримання від цього прибутку. Лише за наявності прибутку він зобов`язався сплатити [PERSON] дивіденди у розмірі 400,00 доларів США, про що прямо було зазначено у борговій розписці. Просив врахувати, що позивач помилково ототожнила плату (відсотки) за користування позикою із можливістю отримання дивідендів обумовлених укладеним договором. Оскільки доходів відповідач не отримав, відповідно і обов`язку сплачувати дивіденди не має. Також зазначив, що оскільки позика надавалася у іноземній валюті (доларах США) положення ч.2 ст.625 ЦК України щодо повернення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення грошового зобов`язання застосовані бути не можуть. Крім того, з часу введення у державі воєнного стану, позичальник звільняється від відповідальності, передбаченої ст.625 ЦК України. Фактичні обставини встановлені судом. 22.06.2021 року [PERSON] отримав у позику від [PERSON] 2000,00 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.11.2021 року. Також сторонами було обумовлено, що вказані кошти останній отримав з метою отримання прибутку у розмірі 400,00 доларів США щомісячно з липня по жовтень 2021 року з виплатою цих дивідендів з 20 по 30 число кожного місяця. Факт отримання [PERSON] від [PERSON] на вказаних умовах позики підтверджується власноруч написаною відповідачем борговою розпискою. Станом на даний час борг за цією розпискою не повернутий, що визнавалося представниками сторін у судовому засіданні та підтверджено представленим позивачем оригіналом боргової розписки, яка долучена до матеріалів справи. Застосовані норми права та мотиви суду. Відповідно до частини 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно положень ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно положень ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Із досліджених матеріалів справи встановлено, що між сторонами була дотримана форма договору позики та представленою борговою розпискою від 22.06.2021 року, яка видана [PERSON] , посвідчено факт передання позивачем відповідачеві 22.06.2021 року у позику 2000,00 доларів США із кінцевим строком повернення до 01.11.2021 року. Також із дослідженого змісту боргової розписки встановлено, що за користування позиченими коштами [PERSON] зобов`язався сплачувати [PERSON] 400,00 доларів США щомісячно, в період з липня по жовтень 2021 року, тобто за користування позикою сторонами було встановлено сплату відсотків у розмірі 20% на місяць від суми позики. Про оплатність договору позики свідчить письмова домовленість сторін про щомісячну (у строк з 20 по 30 число кожного місяця) сплату відповідачем обумовленої суми в період користування позикою. При цьому суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що зазначена у договорі сума 400,00 доларів США не є процентами за користування позикою, а є дивідендами, які підлягали сплаті лише у випадку отримання [PERSON] прибутку від його діяльності, оскільки такі посилання не ґрунтуються на змісті укладеного між сторонами договору. Саме по собі зазначення у борговій розписці, що щомісячна сума у розмірі 400,00 доларів США, яка підлягала сплаті позичальником позикодавцю є дивідендами, з огляду на визначені сторонами підстави та порядок її сплати, не спростовує той факт, що вказана сума є розміром оплати позичальником за користування наданими йому у позику грошовими коштами тобто є відсотками за користування позикою. За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми позики у розмірі 2000,00 доларів США та 1600,00 доларів США - нарахованих відсотків за користування позикою за період з липня по жовтень 2021 рік є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо вимог про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення за період з 01.11.2021 року по 03.10.2022 рік суд зазначає наступне. За змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі N 296/10217/15-ц (провадження N 14-727цс19). Оскільки договір позики визначений у іноземній валюті, положення ч.2 ст.625 ЦК України про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції не ґрунтуються на вимогах закону та є безпідставними, у зв`язку із чим задоволенню не підлягають. Щодо стягнення 3% річних за весь час прострочення суд зазначає наступне. З 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вимоги позивача про застосування ст. 625 ЦК України заявлені за борговою розпискою за період з 01.11.2021 року по 03.10.2022 рік, тобто за період, в тому числі який стосується періоду дії в країні воєнного стану. Отже в силу приписів п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання підлягають до задоволення лише за період до 24.02.2022 року - часу впровадження у країні воєнного стану. Сума 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання згідно боргової розписки від 22.06.2021 року за період з 02.11.2021 року (початок прострочення) по 23.02.2022 рік розраховується за формулою: (сума боргу * 3% річних * кількість днів прострочення / 100% * 365 днів) і становить: 2000,00 доларів США *3% * 114 днів/ 100 *365 = 18,74 доларів США. За таких обставин поданий [PERSON] позов підлягає до часткового задоволення з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики від 22.06.2021 року у сумі 2000,00 доларів США, відсотки за користування позикою 1600,00 доларів США, а також 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 02.11.2021 року по 23.02.2022 рік у сумі 18,74 доларів США, а всього 3618,74 доларів США. В решті у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору за подання позову пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1323,01 гривень (132301,1344 грн. (еквівалент задоволеної суми позову) * 1491,52 грн. (сума сплаченого судового збору)/ 149 151,69 (сума ціна позову)). На підставі викладеного,

Outcome: partial