Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

До Нетішинського міського суду Хмельницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання на час її навчання у розмірі 1/6 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача з дня подачі позову і до закінчення навчання або до досягнення нею 23 років. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що її батьки перебували у шлюбі, під час якого вона народилася. В 2009 році батьки розлучилися. На момент звернення до суду позивачу виповнилося 18 років та вона продовжує навчатися у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка на денній формі навчання, а тому не має змоги влаштуватися на роботу. Власного житла у м. Києві не має, тому вимушена винаймати житло за 8000,00грн. Батько позивача працює на посаді електромонтера ВП «ХАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», отримує стабільно заробітну плату, а тому в змозі надавати їй матеріальну допомогу для покриття витрат, які пов`язані з її навчанням. Також зазначає, що на утриманні її батька перебуває сестра позивача, а тому просить стягнути з батька на своє утримання аліменти у розмірі 1/6 частки його заробітку. 28 листопада 2022 року ухвалою суду прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Відповідач надав суду письмовий відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав частково, а саме просив суд стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на час її навчання у розмірі 1/9 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) відповідача, з дня подачі позову до суду і до припинення навчання, але не довше ніж до досягнення донькою 23 років. Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову відповідач у відзиві зазначив наступне. Вважає, що позивачем не доведені доказами обставини, які покладені в обґрунтування позову, а саме не обґрунтовано розмір вимог, не зазначено, яким чином нею зараз здійснюється навчання (онлайн або офлайн), чи отримує вона стипендію, чи надає їй навчальний заклад гуртожиток, не вказано яких витрат вона потребує та яку участь у цих витратах приймає мати. До досягнення позивачем повноліття відповідач сплачував на її утримання аліменти у розмірі частки своїх доходів. Він звертався до матері позивача з проханням заощаджувати кошти з отриманих аліментів, вносивши їх на рахунок дитини, навіть сам відкривав рахунок, але це звернення було проігноровано. Просив також врахувати, що він одружений та має на утриманні неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , сина своєї дружини від першого шлюбу - [PERSON] , батьків [PERSON] , [PERSON] , яким систематично допомагає фінансово, розмірі цієї допомоги складає 2000,00грн, а також той факт що роботодавцем з його заробітної плати щомісячно утримується кошти у розмірі 2400,00 грн на ЗСУ. Додатково зазначив, що власного житла, окрім 1/7 частки у житлі, де проживає позивач та її мати, не має, та щомісячно також має витрати пов`язані із сплатою комунальних послуг. Вважає, що аліментів у розмірі 1/9 частки його доходів, що дорівнюватиме 5000,00 грн буде цілком достатньо, адже мати позивача також зобов`язана утримувати доньку. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалися сторони. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.11.2004, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Шлюб між батьками позивача було розірвано 14.01.2009 (а.с. 4, 5). Позивач та відповідач мешкають окремо, що сторонами не заперечується. До повноліття позивача, відповідач сплачував на її утримання аліменти в розмірі частки, що також сторонами не заперечується. Наданою позивачем довідкою підтверджено, що [PERSON] є студентом І курсу денної форми здобуття освіти бакалаврського рівня вищої освіти спеціальності 122» Комп`ютерні науки освітньої програми Інформатика» факультету комп`ютерних наук та кібернетики Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Початок навчання 19 вересня 2022 року. Закінчує навчання 30 червня 2026 року (а.с. 6). З договору оренди житла, який надано позивачем вбачається, що 22.08.2022 цей договір було укладено між [PERSON] та [PERSON] про оренду останнім квартири [ADDRESS] , строком до 22.11.2022. Орендна плата дорівнює 8000,00 грн (а.с. 7). Відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] , від якого має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 18-19). Органом опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради 19.11.2010 було надано висновок, яким рекомендовано [PERSON] частину аліментів вносити на особистий рахунок малолітньої доньки [PERSON] . На ім`я останньої 18.02.2011 відповідачем було відкрито такий рахунок (а.с. 24, 25). З розрахункових листів, які надані відповідачем, вбачається, що [PERSON] за період з червня 2022 року по листопад 2022 року отримав заробітну плату, без урахування відрахувань, у розмірі 345923,55 грн. За вказаний період з заробітної плати відповідача було здійснено внески на ЗСУ у загальному розмірі 13903,69 грн. А також сплачені аліменти на загальну суму 50980,33 гн, які дорівнюють частці від заробітку відповідача (а.с. 26-31). З відповіді від 20.03.2023 ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» за № 45-30-535/4426 вбачається, що за добровільною письмовою заявою відповідача щомісячно з лютого 2022 року здійснюється відрахування з його заробітної плати на підтримку Збройних Сил України у розмірі одноденного заробітку за місяць. Разом з тим відповідно до вимог підпункту 1.4 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового Кодексу України з заробітної плати відповідача здійснюється утримання військового збору, який складає 1,5 відсотка від об`єкту оподаткування (а.с. 54-55). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З аналізу наведених норм необхідно дійти висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскільки відповідач працює та має стабільний заробіток, який перевищує мінімальну заробітну плату більше ніж як в 7 разів, а будь-яких відомостей про свій стан здоров`я суду не надав, суд вважає, що він може надавати допомогу своїй дитині. Посилання відповідача про те, що на його утриманні перебувають батьки, суд не приймає до уваги, оскільки вони мешкають окремо в сільській місцевості, отримують пенсію, що не заперечує відповідач. Добровільна оплата ним послуг газопостачання не має значення для вирішення даного спору по суті. Суд також відхиляє твердження відповідача, як підставу його заперечень проти позову, про примусові відрахування коштів на ЗСУ в умовах воєнного стану, оскільки з відповіді ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» за № 45-30-535/4426 від 20.03.2023 вбачається, що такі відрахування є добровільними. На підставі викладеного, враховуючи те, що [PERSON] досягла повноліття, навчається в Київського національного університету імені Тараса Шевченка на денній формі навчання, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, та потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, зокрема, найм житла, придбання продуктів харчування, методичних матеріалів, проїзду тощо, враховуючи спільний обов`язок батьків щодо утримання дитини, необхідно дійти висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, що забезпечить [PERSON] рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Визначаючи розмір аліментів саме у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, суд також враховує, що до повноліття позивача відповідач сплачував аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, при цьому матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач наполягав на зменшенні розміру стягнутих аліментів, зокрема, і у зв`язку з обставинами, викладеними у відзиві. Починаючи з 13 жовтня 2022 року стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача припинено у зв`язку із досягненням позивачем повноліття, проте відповідач надав позивачу матеріальну допомогу (аліменти) у розмірі 1/4 частки від свого заробітку, про що свідчить надана відповідачем квитанція, тому, на переконання суду, саме аліменти у розмірі 1/6 частки забезпечить дотримання прав відповідача та позивача. Враховуючи дохід відповідача, розмір стягнутих аліментів не погіршить суттєво матеріальний стан та не вплине на умови утримання іншої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 гривень.

Outcome: approved