Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб «012/2102253-СК від 28 листопада 2015 року, укладеного між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] в розмірі 36804,44 гривень, з яких: заборгованість за основною суму боргу - 19780,97 гривень; сума заборгованості по процентам - 16923,47 гривень, та пені в сумі 100,00 грн. а також судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, що є предметом позовних вимог. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.11.2015 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №012/2102253-СК, шляхом підписання відповідачем публічної пропозиції АТ «Таскомбанк», яка розміщена на офіційному веб - сайті банку: www.tascombank.com.ua. Згідно умов договору, строк дії Кредитного договору становить 365 днів з моменту повідомлення Банком про факт встановлення Кредитного ліміту. При цьому, після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного договору автоматично пролонгується. 10.09.2021 року між АТ «Таксомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого, права вимоги за кредитним договором №012/2102253-СК перейшло до ТОВ «ЄАПБ». Згідно до Додатку №1 до Договору фактоингу від 10.09.2021 року, ТОВ ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача на суму 36804,44 грн., з яких: 19780,97 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 16923,47 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16923,47 грн. - суми заборгованості за відсотками; 100,00 грн. - суми заборгованості за пенею, яку позивач просить стягнути з відповідача, що є предметом позовних вимог. 03 січня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами, отримана відповідачем 18.01.2023 року, станом на день ухвалення рішення, відповідач процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами другою, третьою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2015 року [PERSON] складена заява - договір №012/212253-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електричних платежів та оформлення платіжної картки (з встановленням Кредитного ліміту) Кредитна картка «Класична» (а. с. 5) Зі змісту вказаної Заяви - договору вбачається, що [PERSON] підписанням цієї Заяви - договору на відкриття поточного рахунку з використанням електричних платіжних засобів та оформлення платіжної картки: 1. Акцептує публічну пропозицію АТ «Таскомбанк, яка розміщена на сайті банку, на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднується до умов Договору. 2. Просить Банк відкрити поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів на його ім`я та оформити платіжну картку згідно інформації, наведеної у заяві на випуск електронного платіжного засобу. 5. Підтверджує, що він ознайомлений зі змістом цієї заяви - договору, договору з усіма додатками до нього та повністю з ними згоден. Умови заяви договору та договору є зрозумілими для нього, обов`язковими для виконання та заперечення щодо них відсутні. Згідно заяви - анкети позичальника на отримання кредитного ліміту, відповідачу було видано кредитну картку «Класична» зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 13125,00 грн. (а. с. 8) З огляду на викладене, між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір від 28 листопада 2015 року, за яким відповідачу було надано кредитну картку із встановленням відновлювального кредитного ліміту на платіжну картку. Як вбачається з матеріалів справи, 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Європейька агенція з повернення боргів» та АТ «Таскомбанк» укладено Договір факторингу №НІ/11/5-ф, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Європейьке агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за Кредитним договором №012/2102253-СК від 28.11.2015 року відповідно до витягу з реєстру прав вимогу до Договору Факторингу №НІ/11/5-Ф від 10 вересня 2021 року. Угода, в якій відбувається заміна однієї зі сторін, є уступкою права вимоги. Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), у якому відбувається заміна кредитора, є різновидом таких угод. Тобто, факторинг - це комплекс кредитно-фінансових операцій з продажу боргових прав одного підприємства іншому суб`єкту-фактору за плату (Відповідно до ст. 4 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" визначено, що факторинг є фінансовою послугою). Фактором можуть виступати банки, інвестиційні та кредитні організації, що мають ліцензію на надання кредитів іншим особам під відсотки. Поняттю продаж боргових прав тотожні поняття „продаж дебіторської заборгованості" та „продаж прав боргових вимог". Таким чином, факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, є операцією, у якій одна сторона (фактор) передає (або зобов`язується передати) кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає (або зобов`язується відступити) факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Разом з тим, при зверненні з даним позовом до суду, позивачем не додано належних та допустимих доказів того, що між відповідачем та АТ «Таскомбанк» було встановлено дійсний розмір відсоткової ставки, а також порядок її сплати, та розмір пені, у наданій позивачем Заяві - договору, Умов надання та обслуговування Кредитної лінії, Заяви про відкриття поточного рахунку та Заяви - анкети позичальника на отримання кредитного ліміту така інформація відсутня. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 36804,61 грн. -заборгованість за відсотками та пені у розмірі 100,00 грн. є необгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки у Заяві - договору, Умов надання та обслуговування Кредитної лінії, Заяви про відкриття поточного рахунку та Заяви - анкети позичальника на отримання кредитного ліміту інформація щодо встановленого розміру відсотків та пені відсутня. Предметом позову ТОВ "ФК «Європейська агенція з повернення боргів" є стягнення заборгованості за тілом кредиту, що відповідає суті кредитних правовідносин, оскільки, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, а також виходячи з вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Тобто, ТОВ «ФК " Європейська агенція з повернення боргів" вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №012/2102253-СК від 28.11.2015 року, укладеному з позичальником [PERSON] від 10.09.2011 року, станом на 10.09.2011 року значиться заборгованість [PERSON] перед кредитором у загальному розмірі 36781,49 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту; заборгованість по відсоткам у розмірі 16900,52 грн., заборгованість за пенею - 100,00 грн.. Зі змісту вказаного розрахунку вбачається, що відповідач дійсно користувався кредитною карткою, за якою було встановлено кредитний ліміт, також, у його змісті вказані суми, які внесено відповідачем на погашення кредитної заборгованості, а також розмір грошових коштів, які було сплачено за нараховані відсотки. Однак, з викладених вище підстав, за відсутністю домовленості між позивачем та відповідачем щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, позивачем неправомірно зараховано грошові кошти за сплату відсотків. За таких обставин, загальна сума боргу буде становити різницю між загальною сумою використаних коштів за кредитним лімітом мінус сплачених коштів за основним боргом та мінус сплачених коштів за відсотки. Як вбачається з розрахунку заборгованості, за період з 30.11.2015 року по 01.09.2021 рік, відповідачем було використано грошових коштів в межах наданого кредитного ліміту на загальну суму 116988,47 грн., при цьому, загальна сума погашення кредитного ліміту становить 102722,60 грн. (грошові кошти зараховані на погашення відсотків у розмірі 28360,00 грн. + грошові кошти зараховані на погашення загальної суми боргу у розмірі 74362,60 грн.), за наведених вище обставин, загальна сума боргу буде становити 14265,87 грн. (116988,47 грн. - 102722,60 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягає частковому задоволенню, ухвалюючи рішення суд присуджує до стягненню з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №012/2102253-СК від 28 листопада 205 року у розмірі 14265,87 грн., в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 961,68 грн., відповідно пропорційно задоволеним позовним вимогам. Враховуючи наведене та

Outcome: partial