Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

У січні 2021 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ,уточненій редакції якої позивачі просили суд: визнати за [PERSON] , право власності на частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за правом представлення після смерті [PERSON] ; визнати за [PERSON] , право власності на частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за правом представлення після смерті [PERSON] ; визнати за [PERSON] , право власності на частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за правом представлення після смерті [PERSON] ; визнати за [PERSON] , право власності на частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за правом представлення після смерті [PERSON] . Обґрунтовуючи заявлені (уточнені) позовні вимоги, позивачі посилались на те, що вони є онуками [PERSON] , яка померла [INFO] та за життя мала у власності квартиру [ADDRESS] . З огляду на те, що, нотаріусом, за заявами позивачів про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , було фактично відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, у зв`язку з наявністю в провадженні суду заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою, останні вимушені звернутися до суду з даним позовом. Заперечуючи проти позову, відповідачем [PERSON] було подано відзив доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами. Так, останній зазначив, що проживав разом з [PERSON] у її квартирі з березня 2013 року по день смерті останньої, матеріально забезпечував її та здійснив організацію поховання, взяв на себе всі витрати пов`язані з цим. Також зазначив, що померлою [PERSON] було складено заповіт, у присутності свідків, яким вона заповіла усе своє майно йому, однак у зв`язку з юридичною необізнаністю заповіт не було нотаріально посвідчено. Позивачами було надано відповідь на відзив [PERSON] . Відповідачем [PERSON] було надано відзив на позовну заяву в якій вона зазначила, що визнає позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Також, відповідач зазначила, що була сусідкою [PERSON] та саме вона здійснила організацію поховання останньої, оскільки не змогла найти контактів онуків померлої, тобто позивачів по справі. Крім того, зазначила, що з [PERSON] ніхто не проживав, вона не потребувала ні фізичної ні матеріальної допомоги. Відповідачем [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву в якій останній просив суд: визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом, після смерті [PERSON] ; визнати за ним, спадкоємцем четвертої черги, право на спадкування майна [PERSON] разом зі спадкоємцями за законом першої черги; усунути від права на спадкування за законом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] ; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги відповідач [PERSON] (позивач за зустрічним позовом) зазначив про те, що він з 18.03.2013 і по сьогодні проживає в квартирі [ADDRESS] та проживав однією сімєю з [PERSON] по день її смерті. Про існування будь-кого з близьких, а тим паче про онуків йому не було відомо, оскільки жодного разу, за період 2013-2018, до [PERSON] ніхто не навідувався. З огляду на те, що [PERSON] у період з березня 2013 року по серпень 2018 року піклувався за [PERSON] , матеріально її утримував, здійснював поховання та враховуючи наявність волі останньої висловленої у заповіті у присутності свідків, позивач за зустрічним позовом вважав за необхідне звернутися до суду з даними вимогами. Позивачами за первісним позовом (відповідачами за зустрічним позовом) надано відзив доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами, оскільки вони є безпідставними, а обставини якими вони обґрунтовані не правдивими. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29.01.2021 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.05.2021 замінено неналежного відповідача. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.11.2021 зустрічну позовну заяву [PERSON] залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю приписам ЦПК України. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.12.2021 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] та об`єднано зустрічний позов [PERSON] з первісним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.09.2022 закрито підтовче провадження у справі. У судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та представник позивачів за первісним позовом підтримали заявлені позовні вимоги первісного позову та надали пояснення аналогічні викладеним в ньому. Заперечували щодо позовних вимог зустрічного позову. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги зустрічного позову та надали пояснення аналогічні викладеним в ньому. Заперечували проти вимог первісного позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що іноді допомагав [PERSON] по господарству. [PERSON] він разом з [PERSON] не бачив, однак знає, що він проживає у тому ж під`їзді де жила [PERSON] поверхом нижче. Свідок [PERSON] повідомив, що [PERSON] проживав у квартирі разом з [PERSON] , постійно допомагав їй. Свідок [PERSON] повідомила, що в дитинстві часто проживала у своє бабусі, яка була сусідкою [PERSON] , часто бувала у неї в квартирі та спілкувалась з її онуками. Останнім часом проживає за межами України. Зі слів матері їй відомо, що після смерті [PERSON] остання намагалась відшукати її онуків, однак зв`язок з ними було втрачено, тому вона звернулась із заявою про прийняття спадщини. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, за необхідне, зазначити наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (виданого повторно), [INFO] померла [PERSON] . Згідно з копією листа провідного спеціаліста КП «ДМБТІ» ДМР [PERSON] від 15.07.2020 за вих.№7418, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 06.04.1993 виданого виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням №Б-226, належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до копії спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] , з заявами про прийняття спадщини звернулися: [PERSON] - 20.08.2020, [PERSON] - 20.08.2020, [PERSON] - 20.08.2020, [PERSON] 27.08.2020, [PERSON] 05.12.2018, [PERSON] 20.12.2018. Згідно з копіями свідоцтв про народження [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] . Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до копії листів завідуючої Сьомою ДДНК Черновської Л.Г. від 05.07.2020 адресованих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на листи останніх щодо процедури продовження строку прийняття спадщини після смерті [PERSON] , повідомляє, що після отримання рішення суду щодо вирішення спору [PERSON] про встановлення юридичного факту проживання однією родиною з [PERSON] , буде визначено процедуру оформлення спадкових прав. Згідно з копією ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.09.2021 (справа №932/3219/19) заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] , залишено без розгляду. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Отже, спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини. Як роз`яснено у п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У пункті 3 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, видають свідоцтва про право на спадщину. Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальних дій. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Частиною 1 статті 20 ЦК України визначено, що, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, з аналізу\~вищезазначених норм\~права вбачається,\~що на\~спадкоємців за\~правом представлення\~розповсюджується механізм\~прийняття спадщини\~встановлений для\~особи,\~яку вони\~заміщують у\~спадкових правовідносинах,\~що вказує про можливість звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом лише за наявності відповідної постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З огляду на те, що матеріали справи не містять постанови нотаріуса щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та враховуючи, що зі змісту наявних в матеріалах справи листів нотаріуса вбачається, що наразі не вирішено питання щодо продовження строку прийняття спадщини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , заявлені позовні вимоги останніх не підлягають задоволенню, оскільки є передчасними. Окремо суд зазначає, що із заявами про прийняття спадщини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись майже через два роки після смерті [PERSON] , однак вимог щодо поновлення строку на прийняття спадщини не заявляли. Щодо позовних вимог [PERSON] , суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як роз`яснено у п.21 постанови Пленуму ВСУ від 30\~травня 2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування»,\~при вирішенні\~спору про\~право на\~спадщину осіб,\~які проживали зі спадкодавцем\~однією сім`єю\~не менш\~як п`ять\~років до\~часу відкриття\~спадщини (четверта\~черга спадкоємців\~за законом),\~судам необхідно\~враховувати правила\~частини другої\~статті 3\~СК України\~про те,\~що сім`ю\~складають особи,\~які спільно\~проживають,\~пов`язані\~спільним побутом,\~мають взаємні\~права та\~обов`язки.\~Зазначений п`ятирічний\~строк повинен\~виповнитися на\~момент відкриття\~спадщини і\~його необхідно\~обчислювати з урахуванням\~часу спільного\~проживання зі\~спадкодавцем однією\~сім`єю\~до набрання\~чинності цим\~Кодексом.\~До спадкоємців\~четвертої черги\~належать не\~лише жінка\~(чоловік),\~які проживали\~однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Тлумачення вказаних\~норм права\~дає підстави\~для висновку, що для\~набуття права\~на спадкування\~за законом\~на підставі\~статті 1264 ЦК України\~необхідне встановлення\~двох юридичних\~фактів,\~а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою\~умовою для\~визнання осіб\~членами сім`ї,\~крім факту\~спільного проживання,\~є наявність\~спільного бюджету,\~спільного харчування,\~купівлі майна\~для спільного\~користування,\~участі у\~спільних витратах\~на утримання\~житла,\~його ремонт,\~надання взаємної\~допомоги,\~наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним ВП/ВС у постанові від 22 серпня 2018 року прийнятій за результатами розгляду справи № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на те, що позивачем за зустрічним позовом не надано належних доказів на підтвердження факту спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю (наявності спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги), позовні вимоги про визнання останнього спадкоємцем четвертої черги за законом не підлягають задоволенню. Крім того, позивачем на підтвердження своїх доводів не надано жодного документу, який би свідчив про надання [PERSON] матеріальної допомоги, а також щодо організації поховання і понесення матеріальних затрат. До того, ж суд звертає увагу, що сам факт надання допомоги іншій особі, яка є одинокою особою похилого віку, не є безумовним підтвердженням наявності факту проживання однією сім`єю та не свідчить про наявність підстав для застосування статті 1264 ЦК України (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2020 року прийнята за результатами розгляду справи № 369/9334/16-ц). Також суд зазначає, що посилання [PERSON] на заповіт складений у письмовій формі у присутності свідків, не свідчить про наявність підстав які б наділяли останнього спадковими правами після смерті [PERSON] . Виходячи з того, що інші позовні вимоги [PERSON] є похідними від вимоги останнього щодо визнання його спадкоємцем четвертої черги, вони також не підлягають задоволенню. У зв`язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на позивачів.

Outcome: dismissed