Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

17.06.2022 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про поділ спільного майна подружжя до відповідача [PERSON] 01.07.2022 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 01.07.2022 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 10.08.2022 року . 15.07.2022 року відповідачем подана зустрічна позовна заява 18.07.2021 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області зустрічна позовна заява прийнята до спільного розгляду із первісною позовною заявою та постановлена ухвала про розгляд справи за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні. 10.08.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 20.10.2022 року за клопотанням відповідача. 20.10.2022 року позивачем подана уточнена позовна заява, яка прийнята судом. В підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 09.11.2022 року. 09.11.2022 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 07.12.2022 року. 07.12.2022 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 18.01.2023 року. 18.01.2023 року розгляд справи в судовому засіданні відкладени \~ \~ \~ \~й до 15.03.2023 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 15.03.2023 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення Згідно заявлених позовних вимог за первісною позовною заявою з урахуванням уточнення позовних вимог позивачка просить: в порядку поділу майна подружжя визнати за відповідачем [PERSON] , право приватної власності на транспортні засоби: автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] і мотоцикл КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер [NUMBER] шасі [NUMBER] , двигун № [NUMBER] . Визнати за нею [PERSON] право спільної часткової власності у розмірі частини на спірні транспортні засоби: автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] і мотоцикл КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер [NUMBER] шасі [NUMBER] , двигун № [NUMBER] . Припинити право спільної часткової власності на частину автомобіля марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] і мотоцикла КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер [NUMBER] шасі [NUMBER] , двигун № [NUMBER] за [PERSON] . Стягнути із відповідача [PERSON] , на її, [PERSON] ,. користь грошову компенсацію вартості частини на спірні транспортні засоби: автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] і мотоцикл КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер [NUMBER] шасі [NUMBER] , двигун № [NUMBER] в сумі 136 453 грн. 50 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: 16.07.2021 року вони уклали шлюб, який був зареєстрований Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 61. 15.07.2022 року за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області шлюб між ними був розірваний. Рішення суду набрало законної сили 16.08.2022 року. В період шлюбу за рахунок спільних коштів вони придбали наступні транспортні засоби: - 23.12.2021 року автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ № 1244/2021/3001586 від 23.12.2021 року ; -22.02.2022 року мотоцикл КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер АЕ1279JA шасі [NUMBER] , двигун № [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ № 1244/2022/3124271 від 22.02.2022 року. Відповідно до звітів про визначення вартості майна, вартість автомобіля марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] складає 269 867.00 грн. вартість мотоцикла КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер АЕ1279JA шасі [NUMBER] , двигун № [NUMBER] 23\~040.00 грн., тому вартість компенсації транспортних засобів відповідачем на її користь складає 136\~453. Грн. 50 коп. Так як вищевказані транспортні засоби знаходяться у повному володінні відповідача, який є одночасно і титульним власником даного майна то позивач вважає за можливе залишити дані транспортні засоби у володінні [PERSON] , та стягнути на її користь грошову компенсацію вартості зазначених транспортних засобів. Так як транспортні засоби є неподільним майном і виділення із них частини без збереження цілостності його функціонування неможливе, оскільки приведе до фактичного його руйнування,тому єдиний можливий спосіб захисту права власника - залишити майно одному із подружжя, а іншому подружжю виплати грошову компенсацію вартості даних транспортних засобів, що й стало підставою звернення до суду. Відповідачем [PERSON] ,. подана зустрічна позовна заява до [PERSON] ,, згідно якої [PERSON] ,. просить стягнути із [PERSON] , компенсацію за проданий автомобіль «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , що є об`єктом спільної часткової власності, у розмірі 144\~817 .00 грн. Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою обґрунтовує тим, що в період шлюбу він і [PERSON] ,, 15.12.2021 року придбали також автомобіль «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , зареєструвавши право власності на даний транспортний засіб за останньою. Згідно інформації територіального сервісного центру МВС № 1244 від 08.07.2022 року, зазначений автомобіль було зареєстровано за [PERSON] , 15.12.2021 року, перереєстровано на іншу фізичну особу 13 червня 2022 року. Зазначений транспортний засіб був придбаний в період шлюбу з [PERSON] . З позовної заяви [PERSON] , від 17.06.2022 року про поділ спільного майна подружжя вбачається, і він не заперечує, що їхні з дружиною сімейні відносини припинились ще в березні місяці 2022 року. З цього часу вони навіть проживають окремо один від одного та сумісне господарство не ведуть. Спірним автомобілем [PERSON] , користувалась особисто і з 13.06.2022 року без його згоди продала його іншій особі. Отриманими від продажу грошовими коштами [PERSON] ,. розпорядилась самостійно, витративши їх на особисті потреби. Ринкова вартість легкового автомобіля «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , згідно висновку експерта за результатами проведення експертизи № 1107/01 від 11.07.2022 року складає 289 633грн. Сума компенсації за частину належного йому майна складає 144\~817.00 грн. Зазначену суму він просить стягнути із [PERSON] , що й стало підставою для подання зустрічної позовної заяви. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги за первісною позовною заявою підтримав, давши пояснення, фактично викладені в первісній позовній заяві, просив їх задовольнити. Проти задоволення позовних вимог за зустрічною позовною заявою заперечував. Пояснивши, що вартість автомобіля KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , потрібно визначати із договору про його продаж. У червні 2022 року [PERSON] ,. передала [PERSON] , частину вартості проданого нею автомобіля в сумі 127.700.00 грн. Грошові кошти передавались готівкою. Розписка не писалась. Крім того позивач за зустрічною позовною заявою не просить визнати цей автомобіль спільною сумісною власністю подружжя, тому в задоволенні позовних вимог за зустрічною позовною заявою просить відмовити. Відповідач [PERSON] ,. в судовому засіданні позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підтримав. Пояснивши, що в період шлюбу ними було куплено три транспортні засоби: два автомобіля і мотоцикл. Один автомобіль і мотоцикл залишились у нього на іншому автомобілі [PERSON] , від нього поїхала і більше він цього автомобіля не бачив. Пізніше йому стало відомо, що даний автомобіль без його згоди його колишня дружина продала своїй матері. Ніяких грошових коштів [PERSON] ,. за проданий автомобіль йому не передавала. Тому він наполягає на задоволенні своїх позовних вимог. Представник відповідача позовні вимоги за первісною позовною заявою визнала, пояснивши, що вона і її довіритель не заперечують проти їх задоволення. Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підтримала. Пояснивши, що в період шлюбу сторони придбали три транспортні засоби, два з яких залишились у її довірителя, а один у [PERSON] , яка даний транспортний засіб продала. Ніякої компенсації її довірителю [PERSON] , не виплачувала, тому просить стягнути з [PERSON] ,. на користь її довірителя частину дійсної вартості спірного автомобіля відповідно до наданої його оцінки. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.07.2021 року. Шлюб між сторонами був зареєстрований Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 61, що підтверджується копіє свідоцтва про шлюб. 15.07.2022 року за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області шлюб між ними був розірваний. Рішення суду набрало законної сили 16.08.2022 року. В період шлюбу за рахунок спільних коштів вони придбали наступні транспортні засоби: - \~ \~ \~ \~ 23.12.2021 року автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ № 1244/2021/3001586 від 23.12.2021 року ; - \~ \~ \~ \~22.02.2022 року мотоцикл КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер АЕ1279JA шасі [NUMBER] , двигун № [NUMBER] ; - 15.12.2021 року автомобіль «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується повідомленнями територіального сервісного центру МВС № 1244. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом Відповідно до ч.1,2 ст. 60 СК України - Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1. 3 ст. 61 СК України - Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. \~Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до частини третьої статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що транспортні засоби: автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] ; мотоцикл КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер [NUMBER] шасі [NUMBER] , двигун № [NUMBER] ; і автомобіль «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] є спільною сумісною власністю сторін, [PERSON] ,.і [PERSON] , оскільки були придбаний в період шлюбу. Також судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин транспортні засоби автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] і мотоцикл КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер [NUMBER] шасі [NUMBER] , двигун № [NUMBER] залишились у [PERSON] , а транспортний засіб автомобіль «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] залишився у [PERSON] . Прохаючи розділити спільне сумісне майно сторони просять стягнути один з одного частину вартості транспортних засобів, які залишились у користуванні кожного із бувшого подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України - Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України - У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК ( 2947-14 ) та ст. 372 ЦК ( 435-15 ). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи позовні вимоги за первісною позовною заявою, виходячи з того, що транспортні засоби автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] і мотоцикл КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер АЕ1279JA шасі [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , були придбані подружжям [PERSON] , і [PERSON] , в період шлюбу, дані транспортні засоби залишились в користуванні відповідача, [PERSON] , і позивач за первісною позовною заявою, [PERSON] , не заперечує щоб дані транспортні засоби і в подальшому залишались у власності [PERSON] . На підставі чого суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] , права власності на дані транспортні засоби і припинення права власності [PERSON] ,. на частину зазначених транспортних засобів підлягають задоволенню. Відповідно до наданих представником позивача висновків про оцінку транспортних засобів встановлено, що вартість мотоцикл КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер АЕ1279JA шасі [NUMBER] , двигун № [NUMBER] складає - 23\~040.00 грн., а вартість автомобіля MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см. куб. номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] складає 269\~867.00 грн. Таким чином загальна вартість транспортних засобів, що передаються у власність відповідача, [PERSON] ,. складають 23 040.00 грн., + 269 867.00 грн. = 292\~907.00 грн. Вартість частини зазначених транспортних засобів складатиме 292 907.00 грн. : 2 = 146 453.50 грн.. Згідно позовних вимог за уточненою первісною позовною заявою позивачка просить стягнути з відповідача 136\~453 грн., 50 коп. на відшкодування вартості належної їй частини, зазначених транспортних засобів Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тому виходячи із меж заявлених позовних вимог суд вважає за можливе стягнути із відповідача [PERSON] ,. на користь позивача [PERSON] , 136 453 грн., 50 коп. на відшкодування вартості належної їй частини, зазначених транспортних засобів. Позовні вимоги в частині визнання за позивачкою [PERSON] , права спільної часткової власності на частину автомобіля марки MERCEDES BENZ VITO 110 D об.дв.2299 см.куб. номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] і мотоцикла КМЗ К-750, 1962 року випуску об. дв. 746 см. куб, державний номер [NUMBER] шасі [NUMBER] , двигун № [NUMBER] на думку суду задоволенню не підлягають, оскільки відносять до неналежного способу захисту порушених прав. Так як позивачка в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсація вартості частини майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, а не визнати за нею права на власності на його частину. Крім того відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України - у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Тому при поділі спільної сумісної власності за співвласниками визначається право на частки у цьому майні, як спільної сумісної (а не часткової) власності подружжя. Вирішуючи позовні вимоги за зустрічною позовною заявою, суд виходить з наступного. Як вже зазначалось вище автомобіль «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , також є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , і [PERSON] , оскільки був придбаний 15 грудня 2021 року, тобто в період шлюбу та був зареєстрований за [PERSON] , що підтверджується повідомленням ТСЦ № 1244. Також встановлено, що 13.06.2023 року зазначений автомобіль був проданий [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі продажу транспортного засобу № 1244/2022/3216329. Даний договір не містить положень про те, що спірний автомобіль був проданий зі згоди [PERSON] . Тому доводи [PERSON] , про те, що його бувша дружина продала належний їм на праві спільної сумісної власності автомобіль, без його відома і згоди є обґрунтованими, оскільки [PERSON] ,. не надала жодного доказу на їх спростування. Той факт, що спірний автомобіль був проданий ще в період шлюбу подружжя, ніяким чином не впливає на необхідність отримання письмової згоди другого із подружжя на відчуження спірного автомобіля. Враховуючи, що на час розгляду справи, автомобіль «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , проданий, позивач за зустрічною позовною заявою [PERSON] , має право на отримання від [PERSON] ,. компенсацію у вигляді частини вартості даного автомобіля, за належну йому частку у праві спільної сумісної власності подружжя. Таким чином позивачем за зустрічною позовною заявою обраний належний спосіб захисту його порушеного права. Відповідно до наданої суду оцінки транспортного засобу, вартість автомобіля «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] складає 289\~633.00 грн. Таким чином вартість частини зазначеного транспортного засобу складатиме 144\~817 грн. Зазначена сума і підлягає стягненню з [PERSON] ,. на користь [PERSON] . Доводи представника [PERSON] , про те, що при визначені вартості зазначеного транспортного засобу потрібно виходити із ціни автомобіля, зазначеної в договорі його купівлі-продажу, а не наданої оцінки. Суд вважає безпідставними. Оскільки в п. 3 договору купівлі продажу транспортного засобу № 1244/2022/3216329 від 13.06.2022 року зазначено, що за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 255\~399 грн. Т аким чином дана сума визначена за домовленістю продавця і покупця, а не на підставі проведеної оцінки транспортного засобу. Сторонами за договором купівлі продажу № 1244/2022/3216329 від 13.06.2022 року є особи, що перебувають між собою в родинних відносинах. Спірний автомобіль проданий без відома та згоди іншого подружжя, тому сторони, що уклали даний договір, мали на меті вивести зазначений транспортний засіб, із майна, що спільною сумісною власністю подружжя. В первісній позовній заяві [PERSON] , приховала факт придбання зазначеного транспортного засобу в період шлюбу, відповідно укладаючи договір купівлі-продажу даного транспортного засобу, сторони свідомо занизили оцінку даного транспортного засобу, з метою зменшення суми його компенсації. Доказів того, що дійсна вартість зазначеного транспортного засобу є нижчою, ніж вказано у висновку про його вартість до звіту № 1107/01 від 11.07.2022 року, ні відповідачем за зустрічною позовної заявою, ні її представником не надано. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що з [PERSON] ,. на користь [PERSON] підлягає стягненню саме 144 817 грн. як компенсація вартості частини «KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , що перебував у спільній сумісній власності подружжя [PERSON] , і [PERSON] . Доводи представника відповідача за зустрічною позовною заявою про те, що [PERSON] , ще в червні місяці 2022 року передала [PERSON] грошову суму на компенсацію вартості належної йому частини спірного автомобіля ніякими доказами не доведено. Відповідач [PERSON] ,. заперечує факт проведення з ним даного розрахунку та зазначає, що ніяких грошових коштів [PERSON] ,. на компенсацію належної йому частини вартості транспортного засобу не передавала. Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст. ст. 77-78 ЦПК України - Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки [PERSON] , не надано жодного доказу на підтвердження проведеного розрахунку. А [PERSON] , заперечує даний факт, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підлягають задоволенню в повному обсязі. Доводи представника відповідача за зустрічною позовною заявою, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач за зустрічною позовною заявою не просить визнати автомобіль KIA SORENTO» 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , спільною сумісною власністю подружжя, суд вважає безпідставними. Оскільки як зазначалось вище чинним законодавством передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя, відповідачка будь-якими належними і допустимими доказами не спростувала факт того, що вказаний спірний автомобіль не є спільною сумісною власністю подружжя. Тому додатково встановлювати природу даного майна, як спільної сумісної власності подружжя не потребується. Крім того відповідачкою даний автомобіль проданий. Позивачем обраний спосіб захисту свого порушеного справа у вигляді стягнення з відповідачки частини вартості спірного автомобіля за належну йому частину у праві спільної сумісної власності подружжя, а не визнання права власності на нього чи на його частину. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених вимог, та враховуючи, що позовні вимоги за первісною і зустрічною позовною заявою задовольняються, суд вважає за можливе стягнути із сторін понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно сплачених сум, а саме: -За первісною позовною заявою 1 488 грн., 60 коп., які скаються із 992.60 грн., судового збору за подання позовної заяви і 496.20 грн., за подання заяви про забезпечення позову; -За зустрічною позовною заявою 1477 грн. 13 коп. на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: partial