Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має значення, а саме факту того, що правильне ім`я його дочки в Свідоцтві про право власності на житло від 03.11.2003 року - [PERSON] , а не [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до Свідоцтва на право власності на житло вищевказана квартира, на праві приватної, спільної, сумісної власності належить: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Проте, реєстратором, який вносив дані власників квартири, не вірно вказане ім`я дочки заявника, а саме зазначено [PERSON] , замість правильного [PERSON] . Звернувшись до відділу супроводу і оформлення майнових прав та приватизації житла Управління власністю департаменту економки та розвитку Черкаської міської ради у внесенні змін до свідоцтва на право власності на житло йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08 лютого 2023 року заяву залишено без руху, з наданням терміну для усунення недоліків. 21.02.2023 року заявником [PERSON] , через систему «Електронний суд» подано заяву про усунення недоліків. 22 лютого 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та визначено здійснювати розгляд даної справи за правилами окремого провадження. Призначене судове засідання з розгляду даної справи з повідомленням учасників справи. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги заяви про встановлення юридичного факту підтримав та просив задоволити. Зацікавлені особи [PERSON] , [PERSON] проти задоволення заяви не заперечували.. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.11.2003 року Органом приватизації Придніпровського райвиконкому видано Свідоцтво на право власності на житло, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить на праві приватної, спільної, сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, [INFO] народилася - « [PERSON] » (рос.мов). Батьками якої записані: [PERSON] , [PERSON] (рос.мов). Як вбачається з матеріалів справи, 11 січня 2001 року виданий паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] . Проте, з заявою про встановлення юридичного факту звернувся [PERSON] , в якій просить встановити факт того, що правильне ім`я його дочки [PERSON] , а не [PERSON] , як зазначено в Свідоцтві на право власності на житло. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). За положеннями ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною другою вказаної статті визначено перелік справ, які розглядаються судом в порядку окремого провадження. Пунктом 5 частини 2 статі 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Таким чином, факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Глава 6 Розділу 4 ЦПК України, а також постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії. Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц). Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, обов`язково повинно бути зазначено мету встановлення такого факту та причина неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При цьому обов`язком суду при розгляді таких справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення. Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду №175/2317/16-ц від 02 жовтня 2019 року. Заявником не доведено та не обґрунтовано, для відновлення яких саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів йому необхідно, щоб суд встановив факт того, що в свідоцтві на право власності на житло правильне ім`я його дочки [PERSON] . Оскільки метою цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, а з поданої заяви не вбачається, що права заявника порушені, невизнані або оспорені, а також, що факт, який просить встановити заявник, безпосередньо стосується саме його, то і підстав для задоволення заяви не має. При цьому, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed