Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 19.12.2022 року позивач [PERSON] електронною поштою звернулась до суду з позовом, в якому просить: - Розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1919. - Стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , 2015 року народження, на користь його матері [PERSON] до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , у розмірі 4000,00 грн. Ухвалою суду від 20.12.2022 року позовну заяву залишено без руху. 02.01.2023 року позивач звернулась до суду з заявою, якою усунуті недоліки, що були підставою для залишення позову без руху. Ухвалою від 16.01.2023 року провадження у справі відкрито. 19.01.2023 року позивачем [PERSON] до суду подано заяву, в якій позивач позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без її участі. 27.02.2023 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому частково визнав позовні вимоги. 22.03.2023 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій вказав, що відзив на позов підтримує, проти розірвання шлюбу не заперечує. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони з 20.09.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось, відсутнє взаєморозуміння, неможливе сумісне ведення господарства. Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено протягом півроку, спроби примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у сторін різні погляди та сімейне життя та обов`язки. Відповідач [PERSON] у відзиві на позов зазначив, що частково заперечує проти позову, а саме в частині визначення розміру аліментів, оскільки сплата аліментів розміром 4000,00 грн. є для нього непосильним обов`язком, враховуючи середню місячну заробітну плату в розмірі 2809,99 грн. Відповідач вважає доцільним стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму, тобто 1416,50 грн. Стосовно решти позовних вимог, а саме розірвання шлюбу та сплати державного мита, відповідач позовні вимоги визнає та проти них не заперечує. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] та [PERSON] 20.09.2014 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №1919, що вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції /а.с.21/. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що 21.04.2015 року складено відповідний актовий запис №3790, згідно з свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції /а.с.4/. На теперішній час сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинено, спорів щодо визначення місця проживання дитини або поділу спільного майна не заявлено. З Довідки, вих. №22/02/23 від 22.02.2023 року, виданої ТОВ "Комерційне електромонтажне підприємство "Раітор", вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ "КОМЕРЦІЙНЕ ЕЛЕКТРОМОНТАЖНЕ ПІДПРИЄМСТВО "РАІТОР" з 15.03.2021 року. На даний момент займає посаду електромонтажника кабельних мереж. Дохід за період з 01.08.2022 року по 30.01.2023 року склав 20944,03 грн. /а.с.40/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років складає 2833 гривні. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна та визначення місця проживання дитини на теперішній час сторони не заявляють. Таким чином, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у вказаній частині. Стосовно позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. З поданої до суду відповідачем довідки вбачається, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований та має постійний дохід. Враховуючи, що стороною позивача не надано доказів щодо матеріального стану позивача [PERSON] , а також доказів щодо інших джерел доходів відповідача [PERSON] , суд приходить до висновку, що визначений позивачем розмір аліментів не відповідає рівню доходів відповідача, в зв`язку з чим стягненню підлягає мінімальний розмір аліментів, визначений законодавством, а саме 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, на підставі викладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial