Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що позивач [PERSON] має спільну з відповідачем [PERSON] дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] . Донька тривалий час постійно проживає разом з позивачем, матір самостійно утримую її. Відповідач проживає окремо, участі в утриманні та вихованні доньки [PERSON] взагалі не приймає. Звернутись до суду позивача примушують наступні обставини. Починаючи від народження доньки [PERSON] , відповідач [PERSON] не приймав жодної участі у її вихованні. На протязі всього часу відповідач не утримує дитину, коштів на її утримання не надає, хоча у відповідності із ст. 180 Сімейного кодексу України зобов`язаний надавати. Крім ненадання ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, відповідач тривалий час, починаючи з 2012 року, взагалі не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Дитина не отримують від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Відповідач навіть не вітає її з днем народження. Відповідач про справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідував і не відвідує її, не відвідує разом з дитиною дитячого лікаря та жодних інших закладів, в тому числі розважального чи виховного напрямку. Проживає окремо, не бере педагогічної, матеріально, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Після отримання в 2015 році електротравми відповідач не покидає свого житлового приміщення, від будь-якої комунікації з дитиною та позивачем ухиляється, поводить себе не завжди адекватно. Неодноразово, в ході спілкування, стверджує, що донька йому взагалі не потрібна, її доля йому байдужа. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Позивач [PERSON] наразі проживає в Польщі разом з донькою [PERSON] , дозвіл на виїзд якої за кордон надано у 2016 році відповідачем. Позивач має постійне місце для проживання з дітьми за адресою: [ADDRESS] , відмінні умови для проживання дитини. Квартира складається з двох кімнат, має площу 54 кв.м., відповідні допоміжні приміщення. Позивач має постійну роботу, стабільний дохід, характеризується виключно з позитивного боку. Перебуває з 15.07.2016 року у шлюбі з [PERSON] . Донька [PERSON] навчається в четвертому класі початкової школи № 368 ім. «Польських Олімпійцев» в м.Варшаві, отримує щомісячну допомогу від держави. Позивач та донька [PERSON] легалізовані в Польщі, отримали посвідки на тимчасове проживання. Донька [PERSON] проживає в родині позивача в любові, турботі та в гармонії. У судове засідання позивачка та представник адвокат Литовченко Р.В. не з`явилися, представник позивачки надав заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримав, прохав задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника та висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] має спільну з відповідачем [PERSON] дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим Виконавчим комітетом Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 29.08.2012 року. Донька тривалий час постійно проживає разом з позивачкою, матір самостійно утримує її. Відповідач проживає окремо, участі в утриманні та вихованні доньки [PERSON] взагалі не приймає. Звернутись до суду позивачку примушують наступні обставини. Починаючи від народження доньки [PERSON] , відповідач [PERSON] не приймав жодної участі у її вихованні. На протязі всього часу відповідач не утримує дитину, коштів на її утримання не надає, хоча у відповідності із ст. 180 Сімейного кодексу України зобов`язаний надавати. Крім ненадання ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, відповідач тривалий час, починаючи з 2012 року, взагалі не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Дитина не отримують від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Відповідач навіть не вітає її з днем народження. Відповідач про справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідував і не відвідує її, не відвідує разом з дитиною дитячого лікаря та жодних інших закладів, в тому числі розважального чи виховного напрямку. Проживає окремо, не бере педагогічної, матеріально, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Після отримання в 2015 році електротравми відповідач не покидає свого житлового приміщення, від будь-якої комунікації з дитиною та позивачем ухиляється, поводить себе не завжди адекватно. Неодноразово, в ході спілкування, стверджує, що донька йому взагалі не потрібна, її доля йому байдужа. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Позивач [PERSON] наразі проживає в Польщі разом з донькою [PERSON] , дозвіл на виїзд якої за кордон надано у 2016 році відповідачем. Позивач має постійне місце для проживання з дітьми за адресою: [ADDRESS] , відмінні умови для проживання дитини. Квартира складається з двох кімнат, має площу 54 кв.м., відповідні допоміжні приміщення. Позивач має постійну роботу, стабільний дохід, характеризується виключно з позитивного боку. Перебуває з 15.07.2016 року у шлюбі з [PERSON] . Донька [PERSON] навчається в четвертому класі початкової школи № 368 ім. «Польських Олімпійцев» в м.Варшаві, отримує щомісячну допомогу від держави. Позивач та донька [PERSON] легалізовані в Польщі, отримали посвідки на тимчасове проживання. Донька [PERSON] проживає в родині позивача в любові, турботі та в гармонії. Всі наведені вище факти свідчать про те, що гр. [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 (із змінами), органом опіки та піклування є виконавчі органи сільських рад у тому числі об`єднаних територіальних громад. Основним обов`язком органу опіки та піклування є захист прав, свобод та законних інтересів дітей. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п. 2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема якщо він якщо вона, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно приписів Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Отже, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого доведено за обставин цієї справи належними та допустимими доказами систематичного, умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які є законною підставою для позбавлення його батьківських прав. За обставин доведеності свідомого нехтування відповідача своїми батьківськими обов`язками, умисного самоусунення від будь-якого утримання дитини, забезпечення належного її розвитку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Також, при ухваленні даного рішення суд враховує висновок Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 14.03.2023 року № 43, затверджений рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved