Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Череватий Петро Миколайович звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Великоберезовицької селищної ради, Тернопільського району, Тернопільської області, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2017 року. Від шлюбу [INFO] народився син - [PERSON] , який проживає разом із нею та перебуває повністю на її утриманні. Натомість, відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина, не цікавиться станом здоров`я та життям дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, стан його здоров`я, не надає коштів на його утримання. Своїм батьком малолітній [PERSON] вважає теперішнього чоловіка позивачки - [PERSON] , який на протязі декількох років займається вихованням та матеріальним утриманням дитини. Позивач вважає, що поведінка відповідача свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. За вказаних обставин просила позов задовольнити. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2022 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 29 листопада 2022 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, у якому він заперечує проти позовних вимог та викладених у позові обставин. В обґрунтування своїх доводів покликається на те, що надані позивачкою докази характеризують особу самої позивачки, особу сина, та є такими, в яких зазначено місце навчання сина, заняття спортом, відвідування медичного закладу. Також, довідка за підписом в.о. директора Великоберезовицької ЗОШ І ступеня Івашків Г.В. не містить дати її реєстрації та номеру, не оформлена на бланку загальноосвітнього закладу, як того вимагає інструкція, а отже не може бути належним та допустимим доказом в справі про позбавлення батьківських прав. Крім того, позивачка подала суду розрахунок заборгованості по аліментах від 06.06.2022 вих.№29385, який на даний час не відображає достовірної інформації по сплаті аліментів відповідачем. [PERSON] добровільно виконував судовий наказ від 07.06.2018 року №607/8486/18 щодо стягнення з нього аліментів на сина [PERSON] . Позивачка лише в липні 2021 року звернулася у Відділ державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) про примусове виконання судового наказу. 14 липня 2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER], що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 06.06.2022 року вих.№29385. 18 листопада 2022 року відповідачем [PERSON] отримано у Відділі державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) розрахунок заборгованості по аліментах №85257, з якого убачається, що станом на 14.10.2022 року у відповідача відсутня заборгованість зі сплати аліментів, а переплата становить 178,51 грн. Отже, на підставі викладеного сторона відповідача вважає, що позивачкою не надано безспірних доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини сина [PERSON] , не зазначено у чому полягає винна поведінка відповідача у свідомому нехтуванні своїми обов`язками. Відповідач за домовленістю з позивачкою періодично зустрічається із сином, проводить з ним час, спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; відвідує з сином дитячі розважальні заклади, сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; цікавиться його внутрішнім світом. Крім сплати аліментів відповідач бере участь в інших витратах для інтелектуального розвитку [PERSON] . Позивачка без згоди відповідача змінила загальноосвітній заклад для навчання сина та не повідомила про це відповідача. За вказаних обставин просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Череватий П.М. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Островська О.Н. у судовому засіданні заперечили проти позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Представник Служби у справах дітей Великоберезовицької селищної ради, Тернопільського району, Тернопільської області Руцька І.Б. підтримала висновок органу опіки та піклування, який прийнятий з урахуванням найкращих інтересів дитини. Судом установлено: Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №59. (а.с.10) Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2017 року, ухваленим у цивільній справі №607/13083/16-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20 липня 2014 року Якимівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, актовий запис №4. Після розірвання шлюбу відновлено прізвище позивача [PERSON] на дошлюбне [PERSON] . (а.с.9) [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] , що стверджується довідкою №1450 від 16 червня 2022 року виданою виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради. (а.с.11) 07 червня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ, згідно із яким з [PERSON] в користь [PERSON] наказано стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. (13) Суд не приймає до уваги довідку про неотримання доходів №32542 від 16.06.2022 та розрахунок заборгованості по аліментах №29385 від 06.06.2022, згідно яких станом на 06.05.2022 заборгованість зі сплати аліментів за [PERSON] становить 49 544,85 гривень, оскільки дані докази спростовуються поданим відповідачем, разом із відзивом на позовну заяву, розрахунком заборгованості за аліментми х №85257 від 18.11.2022, згідно якого станом на 14.10.2022 заборгованість зі сплати аліментів за [PERSON] відсутня (переплата становить 178,51 грн.). (а.с.14-16, 38-41) 01 березня 2019 року [PERSON] вступила у зареєстрований шлюб із [PERSON] , що стверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01 березня 2019 року Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №04. (а.с.12) Як убачається із характеристики №710 від 27 травня 2022 року виданої Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] зареєстрована і проживає в [ADDRESS] . За час проживання в селищі [PERSON] характеризується з позитивної сторони, ввічлива, добросовісна, виховує двох дітей, користується авторитетом серед жителів селища, скарг від сусідів та жителів в селищну раду не поступало. Згідно довідки №131/01 виданої 27 вересня 2022 року Тернопільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №14 ім. Б.Лепкого Тернопільської міської ради Тернопільської області, [PERSON] , 2015 року народження, навчається у Тернопільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №14 ім. Б.Лепкого в 2-В класі. Як убачається із характеристики, за час навчання в школі [PERSON] зарекомендував себе старанним, здібним, активним, комунікабельним учнем. Уміє логічно мислити, аналізувати,робити правильні висновки. Систематично виконує домашні завдання навчально-тренувальні вправи. Навчанням дитини, його успіхами, шкільним життям цікавиться мама (пані [PERSON] відповідально ставиться до поставлених задач: оплачує придбання зошитів та шкільного приладдя, оплачує сніданки та обіди в школі, в поза урочний час допомагає дитині готуватися до уроків (зі слів самої дитини), відвідує батьківські збори. [PERSON] , пана [PERSON] , в школі поки що не бачила, на зв`язок не виходить та жодних контактів не підтримує. (а.с. 20) Як убачається із довідки №156 від 23 вересня 2022 року виданої КНП Великоберезовицької селищної ради «Тернопільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку у педіатра з самого народження. Декларація підписана із педіатром АЗПСМ В. Березовиця [PERSON] 03.04.2019. Періодично звертався на медичні огляди, профілактичні щеплення, а також з приводу захворювань. Інформацією про осіб, які супроводжують пацієнтів (в т.ч. дітей) на прийомі у сімейного лікаря (педіатра) під час планових та непланових обстежень КНП «ТРЦ ПМСД» не володіє. (а.с.22) Згідно довідки №21-09 від 21 вересня 2022 року виданої ТОВ «Спортивно-оздоровчий клуб східних одноборств «Тернопіль», [PERSON] , 2015 року народження з жовтня 2021 року по теперішній час регулярно три рази на тиждень займається боксом у спортклубі " Тернопіль " (РИНГ) за адресою [ADDRESS] в тренера [PERSON] . На заняття [PERSON] приводить та забирає мати [PERSON] . Вона цікавиться підготовкою свого сина, приймає активну участь у спортивному житті спортклубу. Батька [PERSON] на тренуванні сина жодного разу не було. Тренер та керівництво клубу з ним не знайомі. (а.с. 23) Суд не приймає до уваги довідку видану в.о. директора Великоберезовицької ЗОШ І ст., у якій вказано, що [PERSON] в період 2021-2022 року навчався у вказаному навчальному закладі. Впродовж навчального року нарікань щодо поведінки, виховання дитини не виникало. Батько дитини - [PERSON] на батьківських зборах не був присутній, успішністю сина не цікавився. Активної участі в шкільному житті сина не брав, оскільки така спростовується даними, які містяться у висновку органу опіки та піклування, з якого убачається, що у телефонній розмові з [PERSON] , першою вчителькою [PERSON] , з`ясовано те, що батько хлопчика - [PERSON] цікавився життям сина у Великоберезовицькій ЗОШ І ступеня, допомагав у вирішенні господарських питань у класі: збирав парти, встановлював дошку, телевізор, був присутній зі своєю матір`ю, бабусею [PERSON] , на родинному святі «Першого дзвоника» та підтверджено, ще батько дарував [PERSON] дорогі машинки на пульті, планшет, телефон, одяг і т.п. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що як психолог проводила практичні методики з сином сторін [PERSON] , які свідчать про те, що біологічний батько дитини не приділяє уваги сину. Біологічного батька, дитина вважає хрещеним батьком. В батька з сином немає емоційної прив`язаності. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач по справі є його кумою. Ії теперішній чоловік його добрий знайомий. Із [PERSON] вони познайомилися у 2020 році. Із розмов [PERSON] знає, що в неї був чоловік. Чув розмову, що відповідач не виконував домовленостей з позивачем щодо виконання батьківських обов`язків. Дитина вважає своїм батьком [PERSON] , теперішнього чоловіка позивачки,який дуже добре ставиться до [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що із [PERSON] вони разом займаються волонтерством з 2022 року. Вона дуже часто буває в гостях у [PERSON] , відповідача по справі вона не знає і не бачила. [PERSON] називає татом вітчима, чоловіка [PERSON] , який дуже добре відноситься до хлопчика, дбає про нього як батько. Свідок [PERSON] суду пояснила, що майже кожного дня буває вдома у [PERSON] . За цей час жодного разу, її першого чоловіка не бачила і про нього не чула. Зі слів [PERSON] чула, що відповідач водив його у дитячу кімнату. Зі слів [PERSON] знає, що теперішній чоловік їй у всьому допомагає та дбає про [PERSON] як про власного сина. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що дуже часто буває вдома у [PERSON] . Відповідача вона бачила 01 вересня 2021 року, коли дитина йшла в перший клас, і минулого року, перед [PERSON] неділею. [PERSON] привіз сина , вони разом гуляли у парку. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що впродовж останніх півтори року кожні півроку по одному місяці, проживає в [PERSON] . За цей час, вона не чула і не бачила, щоб батько телефонував до дитини чи приїжджав. Своїм батьком [PERSON] вважає вітчима. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , рідна сестра позивачки та хрещена сина сторін [PERSON] , суду пояснила, що вона була присутні на всіх днях народженнях дитини. Бачила, як відповідач приїжджав після дня народження і дарував сину подарунки. Підтвердила, що відповідач був присутній на першому дзвонику в першому класі сина. Відколи почалась судова справа відповідач почав приходити до дитини, до того приходив можливо два рази на рік. Зразу після розлучення не надавав коштів на сина, [PERSON] зверталась до суду із заявою про стягнення аліментів. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що живе по сусідству з [PERSON] та бачила, що [PERSON] часто приводив додому сина [PERSON] та гуляли з ним. Останній раз бачила декілька тижнів тому. Дитину [PERSON] привозив переважно у вихідні дні. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що є ж двоюрідним братом відповідача, тому знає сина сторін від самого народження. Після того, як позивач з відповідачем розлучилися, то коли [PERSON] відпускала дитину, вони з татом гуляли. Минулого року вони разом їздили на рибалку, були на прогулянціу парку. [PERSON] часто водив сина в «Країну мрій», коли [PERSON] давала на те згоду. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка відповідач [PERSON] суду пояснив, що він старається дзвонити до сина, а він постійно питається дозволу щоб мама відпустила його до нього. Зазначив, що любить свого сина, купляє йому подарунки, купив планшет, телефон, самокат, водить його в дитячу кімнату, кожного тижня вони ходять на піцу, часто гуляють в парку, син любить кататися на велосипеді. Старається на вихідні дні деколи сина брати до себе додому. Звернення до суду позивачки зі вказаним позовом обумовлене тим, що вона хоче, щоб її теперішній чоловік усиновив [PERSON] . Однак, він не надає згоди на усиновлення, оскільки [PERSON] його син, якого він любить, та хоче приймати активну участь у його житті. Хлопчик називає його татом, а саме позивачка каже, щоб він називав татом [PERSON] , а його - тато [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 27 грудня 2022 року №43, орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У висновку зазначено, що відповідно до акту обстеження умов проживання від 20.12.2022 року [PERSON] разом із своїми синами зареєстрована за адресою [ADDRESS] , в будинку, який складається з трьох кімнат, передпокою, кухні, санвузла. У помешканні створені належні житлово-побутові умови, проведено евроремонт. У кімнатах прибрано, затишно. Для виховання і розвитку дітей в даній сім`ї створені належні умови: хлопчик разом із молодшим братиком має відведену окрему кімнату, у якій є місце для сну та відпочинку, письмовий стіл, шафа для одягу, багато іграшок відповідно до віку дітей; дитина забезпечена сезонним одягом, взуттям та усім необхідним приладдям для навчання.Згідно з характеристикою [PERSON] в селі характеризується з позитивної сторони, ввічлива, добросовісна, виховує двох дітей, скарг від сусідів та жителів в селищну раду на неї не поступало. Активно займається з чоловіком волонтерською діяльністю для підтримки ЗСУ. Її чоловік - [PERSON] , [INFO] , проживає за вказаною адресою без реєстрації. З його слів двох неповнолітніх дітей доглядає, виховує, утримує він і його дружина. Біологічний батько [PERSON] приїжджає до сина дуже рідко, один раз у два-три місяці чи півроку, аліментів на нього не сплачував, сином не цікавиться. У ході бесіди з [PERSON] з`ясовано, що [PERSON] після розлучення самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина. Не водив сина у садочок, не оплачував плату за дитсадок.Відвідував дитину дуже рідко, один раз у два-три місяці, не цікавиться його навчанням, станом його здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не проявляв батьківського піклування та турботи, не надав матеріальної допомоги. Своїм батьком малолітній [PERSON] вважає [PERSON] , а біологічного батька називає «тато [PERSON] ». На її думку [PERSON] веде лише показову діяльність батька, так зване «видиме батьківство».У телефонній бесіді з [PERSON] , батьком [PERSON] встановлено, що він в повному обсязі сплачує аліменти на дитину та заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина. 18 листопада 2022 року [PERSON] отримано у відділі Державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) розрахунок заборгованості по аліментах № 85257, в якому зазначено, що станом на 14.10.2022 року у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів, а переплата становить 178,51 грн. З його слів з`ясовано, що два рази на тиждень він забирає [PERSON] до себе, на квартиру свого батька [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Постійно сину купляв дитячі іграшки: пістолети-10 штук, м`ячі, машинки-hotwheels, рюкзак, спортивний інвентар: дитячу боксерську грушу та рукавиці, два самокати, санки; планшет самсунг таб 10 дюймів, айпад 12 дюймів, айфон 5S, шкільний інвентар: рюкзак, зошити, ручки, олівці, фломастери; дитячий одяг: спортивні костюми, штани, куртки літні, зимові, джинси, кофти, взуття: кросівки, зимові чоботи, нижню білизну і т.п., також проводить із сином дозвілля у культурно-розважальних центрах м. Тернополя. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] складеного від 09.12.2022 року за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що квартира знаходиться на восьмому поверсі десяти поверхового будинку, складається із трьох кімнат, умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. Для виховання та розвитку малолітнього [PERSON] , на період його перебування з батьком, хлопчик має всі створені умови для навчання, виховання та повноцінного розвитку: окрему кімнату, шафу для одягу, іграшки. Батько- [PERSON] за даною адресою проживає без реєстрації. Відповідно до довідки виданої в.о. директора Великоберезовицької ЗОШ І ст. вказано, що [PERSON] в період 2021-2022 року навчався у вказаному навчальному закладі. Впродовж навчального року нарікань щодо поведінки, виховання дитини не виникало. Батько дитини - [PERSON] на батьківських зборах не був присутній, успішністю сина не цікавився. Активної участі в шкільному житті сина не брав.У телефонній розмові з [PERSON] , першою вчителькою [PERSON] , з`ясовано те, що батько хлопчика - [PERSON] цікавився життям сина у Великоберезовицькій ЗОШ І ступеня, допомагав у вирішенні господарських питань у класі: збирав парти, встановлював дошку, телевізор, був присутній зі своєю матір`ю, бабусею [PERSON] , на родинному святі «Першого дзвоника» та підтверджено, ще батько дарував [PERSON] дорогі машинки на пульті, планшет, телефон, одяг і т.п.Згідно з довідкою та характеристикою виданою Тернопільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 14 ім. Б. Лепкого Тернопільської міської ради Тернопільської області від 27.09.2022 р. № 131/01 [PERSON] навчається в 2-В класі, навчанням дитини, його успіхами, шкільним життям цікавиться мама. У ході візиту у сім`ю [PERSON] , встановлено, що [PERSON] один раз відвідав заклад освіти, в якому навчається їх син, а саме, у грудні 2022 року та спілкувався із вчителькою [PERSON] . У довідці, виданій 21.09.2022 року президентом спортклубу «Тернопіль» (РИНГ), вказується, що [PERSON] з жовтня 2021 року по теперішній час регулярно три рази на тиждень займається боксом у даному спортклубі у тренера [PERSON] . На заняття [PERSON] приводить та забирає мати - [PERSON] . Вона цікавиться підготовкою свого сина, приймає активну участь у спортивному житті спортклубу. Батька [PERSON] на тренуванні сина жодного разу не було.Зі слів [PERSON] він купив сину дитячу боксерську грушу та рукавиці, що говорить про те, що батько підтримує інтереси своєї дитини. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із п. 16 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 14 лютого 2018 року по справі № 209/2821/15-ц. Згідно ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає до суду письмові висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інші документів, які стосуються справи. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачкою [PERSON] не надано суду безспірних доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини [PERSON] , [INFO] , не зазначено у чому полягає винна поведінка відповідача у свідомому нехтуванні своїми обов`язками, чи вживались щодо нього заходи реагування за заявами позивача в органи міліції, органу опіки та піклування. Разом із цим, відповідач заперечує проти позовних вимог позивачки та стверджує, що він старається добросовісно виконувати свої батьківські обов`язки відносно сина [PERSON] , бажає проводити час із дитиною та піклуватися про сина. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Умовою ухилення від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно сина [PERSON] матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позивачкою не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо нього. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Таким чином, позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками та наявність в його діях вини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. Разом із тим, відмовляючи у позові, суд зазначає, що участь батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] не є достатньою, тому вважає за необхідне попередити відповідача [PERSON] про необхідність змінити своє ставлення до виховання сина [PERSON] , [INFO] , поклавши на Службу у справах дітей Великоберезовицької селищної ради, Тернопільського району, Тернопільської області контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Також, оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed