Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 23.09.2009 [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 23.09.2009. Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. У подальшому, розмір кредитного ліміту збільшився до 3 000 грн. [INFO] [PERSON] померла відповідно до свідоцтва про смерть від 03.10.2019. Свої зобов`язання [PERSON] належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 28.06.2018 розмір заборгованості за кредитним договором становить 7 421 грн. 53 коп., що складається з наступного: 4 281 грн. 83 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 60 грн. 84 коп. заборгованість за простроченими відсотками, 3 078 грн. 86 коп. пеня. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. На виконання вимог вищезазначеної норми позивачем 10.04.2020 була направлена претензія кредитора до Бердичівської державної нотаріальної контори; 02.07.2020 отримана відповідь, в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до приватного нотаріуса Пашинського О.М. за місцем заведення спадкової справи; 11.08.2020 року отримана відповідь, що спадкоємцем померлого позичальника є відповідач - [PERSON] . Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 7 421 грн. 53 коп. за кредитним договором № б/н від 23.09.2009, а також судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав на те, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин; не подала відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 23.09.2009 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 21). У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України обов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Обгрунтовуючи позов про стягнення заборгованості з відповідача, позивач посилався на те, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 23.09.2009 сума заборгованості становить 7 421 грн. 53 коп. (а.с. 6-19). Позивачем на обґрунтування позовних вимог подано розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 6-14), довідку про видачу кредитних карток № [NUMBER] від 10.09.2009 з встановленим терміном дії до 09/13, № [NUMBER] від 26.09.2014 з встановленим терміном дії до 06/18 (а.с. 33), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (а.с. 20), анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 18.10.2010 (а.с. 23), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 22), витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 23-32), виписку про рух коштів (а.с 15-19). Оскільки факт отримання кредитних коштів [PERSON] не спростований, вказаний кредитний договір є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 4 281 грн. 83 коп. Позивач, окрім простроченого тілу кредиту, також просив стягнути з відповідача заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 60 грн. 84 коп. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, позивач, визначивши суму у розмірі 60 грн. 84 коп., не зазначив процентну ставку, погоджену сторонами. З розрахунку заборгованості вбачається, що процентна ставка позивачем визначена в розмірі 3,6 % починаючи з 01.06.2015 по 31.10.2019 (а.с. 9-12). Разом з тим, відповідно до витягу з Тарифів та Умов обслуговування кредитних карт «Універсальна» встановлено, що базова відсоткова ставка за картою «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» становить 3,0%, «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» - 2,5%, «Універсальна Contract» - 1,7 %, «Універсальна Gold» - 2,5% (а.с. 22). Ураховуючи те, що позивачем ні в позовній заяві, ні в доданих документах не надано доказів на обґрунтування вимог щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, а саме: не зазначено на яких умовах надана картка («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold»), не вказано відсоткову ставку, яка була погоджена сторонами та застосовувалась до даних правовідносин, а тому, правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом у розмірі 60 грн. 84 коп. немає. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі стягнути пеню у розмірі 3078 грн. 86 коп. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені, штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того, до позовної заяви не надано розрахунку пені із зазначенням розміру відсотків та від якої суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання і за який період нараховувалась пеня. Тому, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за пенею у розмірі 3078 грн. 86 коп. Як установлено судом, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] (а.с. 39) Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. З огляду на встановлені обставини, враховуючи обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з позичальника 4 281 грн. 83 коп. заборгованості за тілом кредиту, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки 4 281 грн. 83 коп. заборгованості за кредитним договором. Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 481 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial