Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Сутність заявлених до суду вимог У лютому 2023 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивував тим, що вона є власником земельної ділянки загальною площею 2,943 га призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області (колишньої Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області). Зазначала, що 01 вересня 2006 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» укладено договір оренди землі, у відповідності з умовами якого нею передано орендареві у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,943 га строком на 5 років, який зареєстрований у Липоводолинському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04 грудня 2007 року за № 040763105890. У наступному 29 грудня 2012 року між нею та відповідачем по справі укладена додаткова угода про зміну і доповнення договору оренди землі від 01 вересня 2006 року, згідно з якою внесені зміни щодо строку дії договору оренди та розміру орендної плати, але оригінал даної угоди у неї відсутній, а відповідач відмовляється надавати їй екземпляр чи надавати копію, мотивуючи тим, що в нього відсутній цей договір. 29 липня 2015 року укладена інша додаткова угода до договору оренди землі від 01 вересня 2006 року, якою внесені зміни щодо строку дії договору оренди (договір укладено на 15 років) та розмір орендної плати 7 відсотків, що в грошовому виразі становило 6371 грн 78 коп. Також зазначила, що за увесь період дії договору оренди відповідачем щороку один раз на рік сплачувалась орендна плата, при цьому орендна плата переглядалась відповідачем відповідно до п. 10 та 13 договору в сторону збільшення та відповідно до того як збільшувався відсоток по орендній платі по району іншими орендарями, на що вона не надавала ніякої згоди, але й не заперечувала. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків за 2015-2022 роки в 2015 році їй нараховано оренди - 6371 грн 78 коп, в 2016 році - 8738 грн 44 коп, в 2017 році - 10923 грн 05 коп, в 2018 році - 10923 грн 05 коп, в 2019 році -10923 грн 05 коп, в 2020 році - 10923 грн 05 коп, в 2021 році сума нарахованої орендної плати становила 13107 грн 66 коп, але не виплачена (стягнення заборгованості відбувалося через суд), в 2022 році орендна плата не нараховувалась і не виплачувалась. Крім того зазначила, що строк дії договору закінчується 04 грудня 2022 року і відповідачем по справі запропоновано їй поновити договір на новий строк, на що вона відмовилась. У зв 'язку з тим, що вона відмовилась від підписання договору відповідач не виконав зобов`язання за договором і до цього часу не виплатив їй орендної плати за користування земельною ділянкою ні за 2021 рік (орендна плата стягнута на підставі рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 30 версеня 2022 року, яке набрало законної сили), ні за 2022 рік (розмір якої становить 6371 грн 78 коп). Із метою вирішення справи у позасудовому порядку в жовтні 2022 року позивачка надіслала відповідачу лист із вимогою сплатити кошти за оренду належної їй земельної ділянки за 2022 рік із урахуваннням індексації, однак до цього часу відповіді вона на звернення не отримала, також їй не виплачена заборгованість по орендній платі за 2022 рік. Крім того, у відповідності до ст.611, 624 ЦК України, та п. 14 договору оренди землі за несвоєчасне внесення орендної плати, відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,03% несплаченої суми за кожен день прострочення, що при сумі основного боргу 6371 грн 78 коп становить на 03 лютого 2023 року 66 грн 90 коп. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» на її користь заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2022 рік у розмірі 6371 грн 78 коп, пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 66 грн 90 коп та судовий збір в розмірі 1073 грн 60 коп сплачений нею при подачі позову до суду. Позиція позивача, представника відповідача по даній справі Позивачка [PERSON] 07 березня 2023 року подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначала, що свої зобов`язання відповідач по договору оренди від 01 вересня 2006 року не виконав, а саме відповідно до п. 11 договору відповідач повинен був до 30 грудня 2022 року сплатити орендну плату за 2022 рік в розмірі 6371 грн 78 коп. Прохала суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі (а.с.46-47). Представник відповідача Яловий О.А. 02 березня 2023 року у поданному до суду відзиві на позов, заперечуючи проти позову в повному обсязі, зазначав про те, що загальний розмір орендної плати за договором оренди, що підлягав виплаті орендарем становить 50974 грн 24 коп (6371 грн 78 коп х 8 років користування земельною ділянко, з 2015 по 2022 рік включно), а розмір фактично сплаченої відповідачем орендної плати за договором оренди становить 58802 грн 41 коп, що на 7828 грн 17 коп більше. Укладений між сторонами договір та чинне законодавство не містять заборон щодо дострокового виконання орендарем своїх зобов`язань щодо виплати орендної плати за договором. Відповідач не порушив умови договору оренди та не допускав прострочення сплати орендної плати за відповідний період, оскільки кошти були сплачені наперед, у визначеному сторонами розмірі та до обумовленої сторонами дати, а факт належного виконання відповідачем обов`язку щодо внесення орендної плати за договором підтверджується належними та допустимими доказами. Зазначав про те, що унесена орендна плата за попередні роки в більшому розмірі є фактичною переплатою за договором, тому заборгованість відповідача перед позивачем на сьогоднішній день відсутня (а.с.34-45). Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 06 лютого 2023 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. 01 березня 2023 року ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Ялового О.А. про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. На підставі статей 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 21 березня 2023 року ухвалено рішення по суті спору. Установлені судом фактичні обставини даної справи [PERSON] народилася [INFO] у сел. Тракт, Ж-Дорожного району Республіка Комі Російської Федерації, є громадянкою України (а.с.5,6). [PERSON] у квітні 2003 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ № 126770, виданого 22 квітня 2003 року, відповідно до якого на підставі розпорядження голови Липоводолинської райдержадміністрації від 09 квітня 2003 року № 175, [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 2,943 га, яка розташована на території Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5923283200:01:006:0105 (а.с.7). 01 вересня 2006 року між [PERSON] та ТОВ «СК-АГРО» укладено договір оренди землі, на підставі якого [PERSON] передала товариству в оренду строком на 5 років земельну ділянку загальною площею 2943 га із щорічною сплатою орендної плати у розмірі 496 грн 28 коп на рік, договір зареєстрований у Липоводолинському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 04 грудня 2007 року за № 040763105890 (а.с.8-9). 29 липня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «СК-АГРО» укладено додаткову угоду № 2 до договору оренди землі від 01 вересня 2006 року, якою внесені зміни щодо строку дії договору оренди: договір укладено на 15 років та встановлено розмір орендної плати, який становить 7 відсотків від нормативної грошової оцінки землі, що становить 6371 грн 78 коп (а.с.10). Земельна ділянка загальною площею 2,9433 га (кадастровий номер: 5923283200:01:006:0105), 13 грудня 2016 року зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] на підставі: Державного акту від 22 квітня 2003 року серії СМ № 126770 (а.с.11 зворотна сторона). Рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Шостинське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» від 13 грудня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «СК-АГРО» зареєстровано право оренди земельної ділянки, індексний номер 33022091, підставою вчинення реєстраційної дії було укладення договору оренди землі від 01 вересня 2006 року між [PERSON] та ТОВ «СК-АГРО» (а.с.11). Згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 30 січня 2023 року [PERSON] у 2022 році орендна плата ТОВ «СК-АГРО» не нарахована (а.с.12). Згідно із виписки по надходженням по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахунком договору SAMDNWFC00076530025 від 10 травня 2022 року за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року [PERSON] орендна плата в розмірі 6371 грн 78 коп не виплачена (а.с.13,14). 03 жовтня 2022 року [PERSON] надіслала директору ТОВ «СК-АГРО» заяву з вимогою негайного виконання ТОВ «СК-АГРО» своїх договірних зобов`язань, а саме негайно виплатити їй орендну плату за 2022 рік з урахуванням індексу інфляції (за письмовою згодою сторін) відповідно до укладеної додаткової угоди до договору та повідомленням про те, що у разі невиконання останнім своїх договірних зобов`язань з виплати орендної плати [PERSON] має намір стягнути заборгованість за оренду землі у судовому порядку (а.с.15). Згідно із наданих представником відповідача копією довідки про нарахування та сплату орендної плати [PERSON] , копій платіжних доручень, копій видаткових касових ордерів, копій заяв про зарахування орендної плати, копії довіреності, копій видаткових накладних та копії податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, ТОВ "СК-АГРО" сплачено [PERSON] орендну плату за користування змельною ділянкою: 07 серпня 2014 року - 10 грн 69 коп, 20 вересня 2013 року - 3097 грн 34 коп, 07 серпня 2014 року - 3097 грн 34 коп, 12 серпня 2015 року - 5320 грн 43 коп, 05 серпня 2016 року - 110 грн 00 коп, 17 серпня 2016 року - 6000 грн 00 коп, 04 жовтня 2016 року - 924 грн 44 коп, 08 вересня 2017 року - 8793 грн 05 коп, 14 серпня 2018 року - 8793 грн 05 коп, 16 вересня 2019 року - 8793 грн 05 коп, 22 жовтня 2020 року - 8793 грн 05 коп (а.с.37 зворотна сторона, 38, 38 зворотна сторона, 39, 39 зворотна сторона, 40, 40 зворотна сторона, 41, 41 зворотна сторона, 42, 42 зворотна сторона, 43, 43 зворотна сторона, 44, 44 зворотна сторона, 45, 45 зворотна сторона). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі щодо позовних вимог Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі. За пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України (далі - ЗК України) та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»). Умови про розмір, періодичність та строки внесення орендної плати за землю встановлюються у договорі оренди (стаття 21 Закону України «Про оренду землі»). Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частина перша статті 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час укладення договору оренди). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (частина третя статті 21 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Згідно зі статтею 18 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. У статті 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Права й обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні договору оренди земельної ділянки, набуваються лише після його державної реєстрації, як передбачено статтями 18, 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. Нормами ст.21 вказаного Закону визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах - ст. 22 вказаного Закону. Відповідно до ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Висновки суду по суті заявлених двох вимог 1. Із урахуванням установлених обставин справи та досліджених доказів, суд убачає виникнення між сторонами у даній справі цивільного спору з приводу стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою у 2022 році на підставі відповідної додаткової угоди до договору оренди землі без урахування індексу інфляції, а також пені за несвоєчасну виплату орендної плати; правовідносини, які виникли між сторонами спору врегульовані діючим договором оренди земельної ділянки, нормами спеціального Закону України «Про оренду землі», ЦК та ЗК України. У даній справі підставою для щорічного нарахування та сплати орендної плати відповідачем за користування земельною ділянкою позивача, в тому числі і сплати сторонами орендної плати наперед, в рахунок інших майбутніх періодів, є і повинен бути договір оренди земельної ділянки та додаткові угоди до нього (п. 11 діючого між сторонами спору договору оренди землі від 01 вересня 2006 року та п.9 додаткової угоди до цього договору від 29 липня 2015 року). Як вбачається з матеріалів справи жодної письмової домовленості (додаткової угоди) про виплату орендної плати орендарем позивачу наперед (у рахунок майбутніх років користування земельною ділянкою або авансом) за діючим договором оренди землі від 01 вересня 2006 року та додаткової угоди до нього сторонами оформлено (підписано) не було, зазначені положення відсутні в укладеному між сторонами спору договорі оренди землі. Також суду сторони не надали доказів узгодження між ними в позадоговірному листуванні чи в інший спосіб умов проплат орендної плати в більших розмірах ніж передбачено діючим договором із переплатами в рахунок майбутніх розрахункових періодів за користування земельною ділянкою, які б в силу вимог ст. 207 ЦК України можна було розглядати в якості діючих положень договору. Крім цього, під час розгляду даної справи позивачка уважала проведені відповідачем за 2015-2020 роки виплати орендної плати в більшому розмірі, а ніж це передбаченого п. 9 договору оренди землі від 01 вересня 2006 року (з урахуванням додаткової угоди від 29 липня 2015 року), виплатою орендної плати у переглянутому розмірі через підвищення цін, тарифів та з урахуванням індексації, а сторона відповідача уважала проведенні виплати достроковим виконанням діючого договору на наступні періоди. Тобто сторони під час розгляду даної справи по суті не досягли обопільної згоди по визнанню проведених проплат у сукупному розмірі 7828 грн 17 коп в якості переплати орендної плати за 2022 рік, відповідних актів звірок взаєморозрахунків за діючим договором оренди землі не складали, суду не надавали. Також п. 9 доповненого та зміненого договору оренди землі від 01 вересня 2006 року передбачає те, що орендна плата складає 6371 грн 78 коп, що становить 7 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, за один рік користування земельною ділянкою, у розмір орендної плати не входить податок на землю, орендар самостійно сплачує податок за землю. Разом із цим, у пункті 10 договору оренди сторони погодили, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюються з урахуванням індексу інфляції за письмовою згодою сторін. Сторонами договору чітко не обумовлено порядку перегляду один раз на два роки розміру орендної плати у разі зміни умов господорювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря (п. 13 договору). Згідно з пунктом 36 договору оренди зміна його умов здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Позивач у період з 2015 року до 2021 року з вимогою до оредаря про зміну умов договору у частині зміни розміру орендної плати чи її перегляду не звертався, жодних письмових домовленостей із цього приводу між сторонами не досягалося. Відповідно до платіжних доручень, видаткових касових ордерів та накладних ТОВ «СК-Агро» сплатило позивачу орендну плату у 2013 році - на суму 3097 грн 34 коп, у 2014 році у натуральній формі на суму 3107 грн 93 коп, у 2015 році у натуральній формі на суму 5320 грн 43 коп, у 2016 році у натуральній та грошовій формах на суму 7024 грн 44 коп, у 2017 році у грошовій формі на суму 8793 грн 05 коп (з призначенням орендна плата власнику земельного паю), у 2018 році у грошовій формі на суму 8793 грн 05 коп (з призначенням платежу у виді орендної плати власнику земельного паю за 2018 рік), у 2019 році у грошовій формі на суму 8793 грн 05 коп (з призначенням платежу у виді орендної плати власнику земельного паю за 2019 рік), у 2020 році у грошовій формі на суму 8793 грн 05 коп (з призначенням платежу у виді орендної плати власнику земельного паю за 2020 рік). Зі змісту досліджених платіжно-розрахункових документів за 2017-2020 роки убачається відсутність у графах щодо призначень платежів позивачу записів про проведення таких виплат у рахунок майбутніх періодів чи наперед або авансом, у більшості записах у платіжних дорученнях чіткого визначені роки за які проводилася виплата цієї орендної плати, такі записи є чітко визначеними і не допускають неоднозначного їх тлумачення. Під принципами виконання будь-яких договірних зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. Як убачається із матеріалів справи та змісту укладеного договору оренди землі між сторонами спору відповідач у порушення п. 9,11 укладеного правочину повно та своєчасно у 2022 звітньому році та протягом розгляду даної справи добросовісно не виплатив узгоджений договірний розмір орендної плати в сумі 6371 грн 78 коп за 2022 рік без урахування індексів інфляції за рік, в якому використовувалася земельна ділянка позивачки (із урахуванням податків та обов`язкових платежів, які необхідно нарахувати та сплатити відповідачу як податковому агенту, проте без урахування індексації нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, про що у позові не заявлялося), не досягнувши обопільної письмової згоди про зарахування раніше проведених переплат у визначеному ними розмірі за попередні роки у рахунок сплати орендної плати за 2022 рік. Саме цей договірний розмір орендної плати, на думку суду, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в якості ефективного договірного способу захисту порушеного права на своєчасне та повне отримання орендної плати за користування належною їй земельною ділянкою. Із огляду на наведені вище обгрунтування позов у заявленій основній вимозі підлягає повному задоволенню, а доводи сторони відповідача визначаються судом непереконливими та неспроможніми в силу їх недоведності належними та допустимими засобами доказування. Із огляду на це, суд окремо зауважує на тому, що норми діючого договору оренди земельної ділянки від 01 вересня 2006 року не забороняють виплату орендної плати в більшому розмірі чим визначено в його нормах, проте фактично проведені виплати орендної плати позивачці в підвищеному розмірі за попередні роки суд не розглядає в якості переплати орендної плати, яку можна спрямувати в рахунок сплати орендарем орендної плати позивачці за 2022 рік при відсутності у діючому договорі положень про можливість здійснення таких проплат та неукладеності додаткових угод про це між сторонами спору, і питання взаєморозрахунків із приводу переплачених коштів може бути предметом окремої домовленості (укладення додаткової угоди до договору) та взаємозвірок платежів між сторонами поза межами даного спору. 2. Пунктом 14 договору оренди землі від 01 вересня 2006 року передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,03 % несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більш ніж подвійної облікової ставки НБУ. На думку суду, через несвоєчасну та повну невиплату орендної плати відповідачем за 2022 рік на користь позивача з ТОВ «СК-Агро» підлягає стягненню договірний розмір пені в якості належного договірного способу захисту порушеного права позивача на своєчасне і повне отримання орендної плати за користування її земельною ділянкою у 2022 році. На думку суду, позивач навів суду методологічно правильний розрахунок розміру пені, розрахувавши початок її обрахунку з першого дня прострочення 31 грудня 2022 року і по дату звернення [PERSON] до суду (03 лютого 2023 року), а тому методологічно і калькуляційно правильним розміром пені, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в судовому порядку, є сума в розмірі 66 грн 99 коп (6371,78*0,03%*35 = 66 грн 90 коп, строк прострочення: 31.12.2022 - 03.02.2023, сума заборгованості по орендній платі = 6371,78 грн., пеня у % = 0,03 кількість днів прострочення = 35 днів просторочення) (арк. спр.16). Тому позов у цій вимозі є обгрунтованим і відповідно підлягає задоволенню. Вищенаведені висновки суду узгоджуються із подібними за своїм змістом правовими позиціями, викладеними у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 426/6529/20, від 26 травня 2021 року у справі № 540/544/18, від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17. Також, суд уважає, що право позивача на майно у виді орендної плати та пені також захищається та практично гарантується ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки такі виплати є прибутком для позивача, які випливають із нерухомої власності у виді земельної ділянки, і ця виплата передбачена добровільно укладеним між сторонами спору договором оренди земельної ділянки (п.42,45,46,57 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1989 року у справі «Мелахер та інші проти Австрії» (Mellacher and Others v. Austria), заяви №№ 10522/83; 11011/84; 11070/84). Розподіл судових витрат по справі Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Суд, ураховуючи повне задоволення заявленого позову, уважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1073 грн 60 коп повернення сплаченого [PERSON] судового збору при її зверненні до суду з даним позовом. Документальні підтведження витрат на професійну правничу допомогу у даній справі сторони суду не надали, а тому предмет для їх поділу відсутній.

Outcome: approved