Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності державного акту на право приватної власності на землю ЖТ 21-16-0024, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 41, [PERSON] . В обґрунтування заяви посилалася на те, що вона є дочкою покійної [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита 12-тою Київською державною нотаріальною конторою. З неї слідує, що заявник - спадкоємець після [PERSON] , а [PERSON] є спадкоємицею після [PERSON] . Як виявилося мати не змогла оформити на себе право власності на земельну ділянку, що належала бабусі - [PERSON] , через помилку у прізвищі, допущену у правовстановлюючому документі - в державному акті на право приватної власності на землю . Через помилку у прізвищі бабусі заявника в державному акті вказано [PERSON] замість вірного [PERSON], допущену у правовстановлюючому документі, не може оформити право власності на земельну ділянку, що була успадкована мамою після смерті бабусі. Одержати державний акт на право приватної власності на землю з вірно вказаним прізвищем власника - [PERSON] замість невірного [PERSON] не представляється можливим у позасудовому порядку. Просить заяву задовольнити. Заявник у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала. Заінтересована особа ув судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, причини неявки не відомі. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази по справі, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є бабусею [PERSON] . Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] належить земельна ділянка, розташована на території с. Леніне, Ленінської сільської ради. Землю передано для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства/а.с.9/. У заповіті від 24.07.1986р. прізвище бабусі заявника зазначено « [PERSON] »/а.с.13/. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] /а.с.14/. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] - матір заявника, батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с.15/. Відповідно до довідки від 13.12.2022р. № 6651/02-14 дванадцята Київська державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заяву про прийняття спадщини по закону від 21.09.2010р. подала дочка померлої - [PERSON] та заяву про відмову від спадщини від 21.09.2010р. подав чоловік померлої - [PERSON] . [PERSON] була спадкоємицею після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав/а.с.18/. Заявник є спадкоємицею після смерті матері - [PERSON] . Відповідно до довідки старости Ставецького старостинського округу № 28 від 25.01.2023р. [PERSON] , яка померла [INFO] по день смерті включно проживала у своєму будинку в [ADDRESS] на земельній ділянці, що станом на 1997 рік межувала з ділянками [PERSON] та [PERSON] та використовувала земельну ділянку за цільовим призначенням/а.с.19/. У зв`язку з тим, що дані померлої бабусі заявника у свідоцтві про її смерть не збігаються з її даними, зазначеними у Державному акті на право приватної власності на землю, серії ЖТ 21-16-0024 вона позбавлена можливості реалізувати своє право, щодо спадкування майна. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено в ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"). Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Виходячи зі змісту п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5, (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судом розглядаються справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали). Суд може встановлювати факти належності документів, які не належать до тих, що посвідчують особу. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували юридичний факт, який просить установити заявник, суду не надано і під час розгляду справи не встановлено. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають з цього факту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами у справі, то всі є підстави для задоволення заяви і встановлення факту належності державного акту на право приватної власності на землю ЖТ 21-16-0024, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 41, [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved