Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просять усунути [PERSON] перешкоди у користуванні домоволодінням та земельними ділянками, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , шляхом зобов`язання відповідача за її рахунок знести вигрібний антисептик, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить відповідачу. Свої вимоги обґрунтовують тим, що відповідач встановила вигрібні ями та прибудову, що розміщені на межі з домоволодінням позивача [PERSON] , чим порушила санітарно-гігієнічні та будівельні норми. Ухвалою судді від 26.01.2023 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 28). 21.02.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що відповідно до постанови КМУ №406 від 07.06.2017 зведення антисептику (вигрібної ями) не потребує отримання дозвільних документів. Домоволодіння відповідача не облаштовано централізованою каналізацією, яма не створює ніяких перешкод позивачам, вона виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою. В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м. Таким чином, оскільки ні колодязя, ні каптажу у позивачів немає, тому норма ДБН 360-92** не може бути застосована як припис. Позов побудований на припущеннях і позивачка не надала жодного доказу, що існування септиків порушує її права. Позивачі знають про септики з 2007 року, тому подали позов після спливу строку позовної давності (а.с. 34-43). 24.02.2023 від позивачів надійшла до суду відповідь на відзив, в якій зазначили, що згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна №127 від 24.05.2001, зміни до якої були внесені на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №186 від 26.07.2018, вигрібні ями підлягають технічній інвентаризації в складі основної будівлі. Крім того, згідно висновку комісії будівництво вигрібного антисептика [PERSON] по [ADDRESS] є самовільним та не відповідає вимогам ДБН 360-92 ** (а.с. 69-71). 09.03.2023 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , посилаючись на те, що посилання позивачів лише на вимоги ДБН 360-92** щодо недотримання встановленої у них відстані від житлового будинку до вигрібної ями є недостатнім без встановлення факту реальної загрози порушення їх прав. Межі та розміри належної відповідачеві присадибної земельної ділянки не дають можливості облаштувати вигрібну яму у іншому місці із дотриманням відстаней (а.с. 77-91). Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01.12.1987 є власником домоволодіння, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та земельних ділянок площею 0,1000 га, 0,0500 га, які розташована за цією ж адресою (а.с. 11-12, 13, 14, 15). Відповідач є\~власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, земельних ділянок площею 0,0307 га та 0,1000 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 53, 54-55, 56, 57-58, 86, 87). Також судом встановлено, що відповідач на відстані 5,7 метрів та 5,5 м від житлового будинку позивача [PERSON] побудувала два каналізаційні септики. Даний факт визнається учасниками судового процесу та підтверджується актом обстеження влаштування каналізаційного антисептика по [ADDRESS] від 19.10.2022, згідно якого за цією адресою відповідачем самовільно було збудовано два дворові каналізаційні антисептики: перший на відстані 5,7 метрів (збудований приблизно в 2008-2011 роках) та проміжний каналізаційний антисептик на відстані 5,5 метрів (збудований приблизно в 2020-2022 роках) від житлового будинку [PERSON] ( [ADDRESS] ). Дані каналізаційні антисептики збудовані з бетонних кілець, обладнані щільно прилягаючими кришками. Будівництво вигрібного антисептика [PERSON] по [ADDRESS] є самовільним та не відповідає вимогам ДБН 360-92** та Державних санітарних норм (а.с. 22, 75). Окрім того 04.10.2022 інспектором по благоустрою [PERSON] видано припис [PERSON] , проживаючій по [ADDRESS] , яким встановлено порушення, законодавства у сфері благоустрою на території домогосподарства, а саме виконаний вигріб з порушенням ДБН**, а саме 5 метрів від житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 19). Відповідачем надано фотознімки, які не містять інформації щодо прив`язки до місцевості та опису зображень, тому не можуть бути належними і допустимими доказами (а.с. 46-48). Частиною першою 1 статті 50 Конституції України гарантовано право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Відповідно до частини першої статті 103 Земельного кодексу України власники та користувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об`єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об`єктів зобов`язані дотримувати вимог санітарного законодавства. Відповідно до частини 1.1. розділу I Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.03.2011 №145, вигрібна яма (вигріб) - інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів. Частиною 2.21. розділу II Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць визначено, що рідкі відходи, що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною. Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об`єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується. Вигреби необхідно очищати у міру їх заповнення. Перевезення рідких відходів з вигребів та розміщення їх на території приватних володінь, а також використання їх як добрива в сільському господарстві забороняється. Згідно з частиною 2.22. розділу ІІ Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства. В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. При цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки. Відповідно до п.п. 3.26 п. 3 Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 зазначено, що відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб, сараїв для утримання худоби і птиці - не ближче 12 м. Отже, судом встановлено, що спірна господарська споруда септик-вигріб указаним вище вимогам не відповідає. Також, з позиції відповідачки викладеної у відзиві на позовну заяву вбачається, що вона не заперечує влаштування нею вигрібної ями без дозвільних документів, однак вважає, що така споруда виконана нею без порушень вимог закону та прав та інтересів позивачів, вимоги будівельних норм, якими були передбачені певні інтервали стосуються лише колодязів і каптажів, яких у позивачів нема, тому норма ДБН 360-92* не може бути застосована як припис. Зважаючи на вказане, слід вказати про те, що вигрібна яма (каналізаційний відстійник) порушує права позивачів, оскільки розміщений на присадибній ділянці відповідача на відстані 5,7 метрів та проміжний каналізаційний антисептик на відстані 5,5 метрів від житлового будинку [PERSON] та влаштований без погодження з позивачами, що слід вважати є порушенням вимог закону, про які йшлося, щодо дотримання правил добросусідства; також вказане розміщення суперечить вимогам санітарних норм та правил, оскільки такими передбачено дотримання певного інтервалу до житлового будинку, що є потенційною загрозою та може спричинити шкідливий вплив на здоров`я людей, тварин, на повітря, тощо. Що стосується доводів відповідача відносно пропуску позивачами строку позовної давності, суд зазначає наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Для вирішення питання щодо застосування позовної давності до спірних правовідносин по суті заявлених вимог, необхідно з`ясувати до якого різновиду позовів - віндикаційного чи негаторного належить позов про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Відповідно до п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі, а тому цей позов може бути пред`явлений власником майна протягом всього часу, поки триває порушення. За таких обставин, допоки позивач є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, отже підстави для застосування позовної давності відсутні. Такий висновок суду узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц. Таким чином, встановлення судом факту порушення відповідачем вимог санітарного законодавства при спорудженні септика-вигребу об`єктивно вказує про наявність перешкод позивачам у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном та порушення їх права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, що в свою чергу, є підставою для повного задоволення позовних вимог. Також у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved