Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовними вимогами\~до [PERSON] \~ та\~просила усунути перешкоди, які створює їй відповідач у володінні та користуванні належною їй на праві приватної власності 1/2 частиною квартири за адресою: [ADDRESS] , шляхом вселення її до квартири за адресою: [ADDRESS] та встановлення порядку користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , яка знаходиться у спільній частковій власності. В обґрунтування позову вказала, що квартира за адресою: [ADDRESS] , перебуває у спільній частковій власності та належить на праві власності наступним особам: частина позивачу, на підставі договору дарування, посвідченого 29.08.2020 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Спірідоновою М.А., реєстраційний номер договору 1362; частина відповідачу, на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 12.11.2008 р., виданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради. Наразі всю квартиру займає її співвласник [PERSON] , який позивачу не надає ключі від вхідних дверей до квартири, до квартири її не впускає, виявляє намір і в подальшому користуватись квартирою одноособово. На думку позивача, така поведінка співвласника суперечить її волі, намірам та чинному законодавству, в зв`язку з чим позивача змушена звернутися до суду з позовом про вселення. Окрім іншого позивач вказала, що згодна укласти з відповідачем договір про порядок користування квартирою з виділенням їй жилої кімнати № [NUMBER] площею 12,1 кв.м., а [PERSON] жилої кімнати [ADDRESS] , площею 14,7 та посвідчити такий договір у нотаріуса. Однак, відповідач уникає будь-яких домовленостей з [PERSON] . Так як квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , поділити в натурі на дві ізольовані квартири з самостійними виходами неможливо, також неможливо співвласникам спільно користуватись жилими приміщеннями у квартирі за вищевказаних обставин, а добровільно співвласники квартири не можуть вирішити питання визначення порядку користування квартирою, просила суд встановити порядок користування квартирою. Вказала, що квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 41,06 кв.м. та жилою площею 26,6 кв.м. складається з двох жилих кімнат, які позначені в технічному паспорті на квартиру, складеному 22.10.2008 р. ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації: жила кімната № 6 площею 12,1 кв.м.; жила кімната №7 площею 14,5 кв.м., а також складається із службових та підсобних приміщень: кухні площею 5,8 кв.м., ванної кімнати площею 2,2 кв.м., вбиральні площею 1,0 кв.м., коридору площею 4,2 кв.м., комори площею 0,3 кв.м., балкону площею 0,96 кв.м. На належну їй частину квартири в квартирі приходиться жилої площі 13,3 кв.м. (26,6 м2: 2 = 13,3 кв.м.). Враховуючи викладене просила, встановити порядок користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , яка знаходиться у спільній частковій власності, наступним чином: виділити [PERSON] , в користування на належну частину квартири жилу кімнату [ADDRESS] площею 12,1 кв.м з балконом площею 0,96 кв.м та коморою № 5 площею 0,3 кв.м; виділити [PERSON] в користування на належну йому 1/2 частину квартири жилу кімнату [ADDRESS] площею 14,5 кв.м.; залишити в спільному користуванні всіх співвласників службові та підсобні приміщення: кухню № 4 площею 5,8 кв.м, ванну кімнату № 3 площею 2,2 кв.м., вбиральню № 2 площею 1,0 кв.м., коридор №1 площею 4,2 кв.м.; [PERSON] демонтувати дві стіни комори № 5 площею 0,3 м2, розташовані в кімнаті №6, а також закрити дверний отвір між кімнатами [ADDRESS] та №7. Встановлення порядку користування квартирою у відповідності до запропонованого варіанту, не протирічить закону, не порушить права кожного із співвласників щодо користування своєю часткою квартири, у зв`язку з чим є прийнятним. На цей час жилі кімнати в квартирі суміжні, однак на думку позивача можливо зробити жилі кімнати ізольованими між собою шляхом демонтажу двох стін комори № 5 площею 0,3 кв.м., розташованих в кімнаті №6, та закриттям дверного отвору між кімнатами №6 та № 7, для здійснення чого не потрібні спеціальні дозволи та узгодження компетентних органів. Вказані роботи позивач згодна виконати самостійно за власний рахунок. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2022 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.08.2022 провадження по справі відкрито, призначено підготовче судове засідання. 24.11.2022 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті про що постановлено ухвалу. Також задоволено клопотання позивач про виклик свідків. Позивач [PERSON] у судових засіданнях 31.08.2022, 10.01.2023, 20.02.2023 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач, повідомлений у встановленому законом порядку, у судові засідання жодного разу не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав. 15.03.2023 року у судове засідання сторони не з`явилися, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач причини неявки не повідомив. Враховуючи вищевказані обставини, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Квартира за адресою: [ADDRESS] , перебуває у спільній частковій власності та належить на праві власності наступним особам: частина [PERSON] , на підставі договору дарування, посвідченого 29.08.2020 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Спірідоновою М.А., реєстраційний номер договору 1362 (а.с. 67-70); частина [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 12.11.2008 р., виданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради ( а.с. 10). Згідно з технічним паспортом квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , квартира загальною площею 41,06 кв.м. складається з двох жилих кімнат площею 14,5 кв.м. і 12,1 кв.м., а також кухні площею 5.8 кв.м., ванної кімната площею 2.2. кв.м., вбиральні площею 1.0 кв.м., коридору площею 4.2 кв.м. кладочки площею 0,3 кв.м., балкону площею 0,96 кв.м. За відомостями департаменту реєстраційних послуг за адресою: [ADDRESS] зареєстрована одна особа, [PERSON] [INFO] . Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 47 Конституції України кожному гарантоване має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як вказує ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача та його представника, покази свідків по справі, суд дійшов наступних висновків. Щодо позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення суд зазначає наступне. У судовому засіданні позивач пояснила, що деякий час доглядала за своєю знайомою [PERSON] , [INFO] , допомагала їй по господарству. 29.08.2020 року [PERSON] подарувала свою частку квартири (), розташованої за адресо: [ADDRESS] [PERSON] , що підтверджується договором дарування, посвідченим 29.08.2020 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Спірідоновою М.А., реєстраційний номер договору 1362. Після смерті [PERSON] в квартирі з`явився її син, змінив замки на вхідних дверях та не впускає до квартири позивачку. Вказав, що не визнає договір дарування. Свідок [PERSON] , допитаний у судовому засіданні повідомив, що позивач по справі є його подругою. Декілька років [PERSON] допомагала своїй знайомій [PERSON] по господарству, купувала продукти, оскільки остання була похилого віку, родичі їй не допомагали. Він також неодноразово був у [PERSON] разом з [PERSON] , їм було відомо, що у [PERSON] є син, але він ніколи не з`являвся, в квартирі, допомоги не надавав своїй матері. Також повідомив, що після смерті [PERSON] , відповідач змінив замки в квартирі і не впускає до квартиру [PERSON] [PERSON] особисто спілкувався з [PERSON] , для того щоб в досудовому порядку врегулювати спір, однак відповідач відмовився від будь яких домовленостей. Окрім іншого, вказав що похованням [PERSON] займалася [PERSON] , син допомоги не надавав. Свідок [PERSON] , допитана у судовому засіданні, повідомила, що позивач її подруга. Зі слів [PERSON] їй відомо, що та допомагала знайомій бабусі ліками та продуктами. Після смерті бабусі [PERSON] та [PERSON] прийшли до квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] щоб зняти показники лічильників, але до квартири потрапити не змогли, оскільки було змінено замок. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Встановивши, що позивач є власником частини квартири, а відповідач чинить їй перешкоди у користуванні власністю, а саме, не впускає в квартиру, що підтверджується показами свідків, ключів від спірної квартири позивач не має, зареєстрована за іншою адресою, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про вселення позивача до спірної квартири, а також усунення перешкод у користуванні власністю. Вирішуючи позов в частині визначення порядку користування квартирою, суд виходить з наступного. Частинами 1,2 ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Так, позивачу на праві власності належить частина квартири за адресою: [ADDRESS] , інша частина належить відповідачу. Згідно з технічним паспортом квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , квартира загальною площею 41,06 кв.м. складається з двох жилих кімнат площею 14,5 кв.м. і 12,1 кв.м., а також кухні площею 5.8 кв.м., ванної кімнати площею 2.2. кв.м., вбиральні площею 1.0 кв.м., коридору площею 4.2 кв.м. кладочки площею 0,3 кв.м., балкону площею 0,96 кв.м. Оскільки, позивач є співвласником 1/2 частки квартири, самостійно співвласники не домовились щодо порядку користування квартирою, суд приходить до висновку, що вимоги в частині виділення позивачу у користування кімнати площею 12,1 кв.м з балконом площею 0,96 кв.м, та комори площею 0,3 кв.м., а відповідачу кімнати площею 14,5 кв.м. є обґрунтованими. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не висловив свої пропозиції щодо порядку користування квартирою. За таких обставин, кухня площею 5.8 кв.м., ванна кімната площею 2.2. кв.м., вбиральня площею 1.0 кв.м., коридор площею 4.2 кв.м залишаються у спільному користуванні співвласників квартири. Позовні вимоги [PERSON] про демонтаж двох стін комори № 5 площею 0,3 кв.м та закриття дверного отвору між кімнатами № 6 та 7 не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, для вирішення питання можливості демонтажу стін необхідно висновки будівельно-технічної експертизи, однак такого клопотання позивачем подано не було під час розгляду справи. Відповідно суд позбавлений можливості вирішувати це питання. Суд також не приймає до уваги посилання представника позивача на ст. 152 ЖК України згідно якої, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання, оскільки суд не наділений повноваженнями самостійно визначати , які конструкції є несучими, а які ні. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплату судового збору у розмірі 1984,80 грн.

Outcome: partial