Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~25.11.2022р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2022р. головуючою у справі визначена суддя Ткаченко Н.В. (а.с. №). \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 29.12.2022р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№17). Позивачка в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що сторони зареєстрували шлюб 28.07.1989р. в Жовтневому районному відділі ЗАГС м. Дніпропетровська під актовим записом №1139. Позивачка по тексту позову зазначає, що станом на день звернення до суду неповнолітніх дітей у них з відповідачем немає. Позивачка вважала, що родина розпалася остаточно, примирення між сторонами неможливе, оскільки шлюбні стосунки подружжя припинило з 2006р., шлюб між сторонами існує формально. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судове засідання 14.03.2023р. сторони не з`явилися. По тексту заяви від 25.11.2022р. (подана одночасно з позовом) позивачка просила розглядати справу за її відсутності, а також надала згоду на ухвалення заочного рішення суду (а.с. № 11-12). Відповідач [PERSON] в судові засідання, які призначалися судом на 15.02.2023р. та 14.03.2023р., повторно не з`явився, про дати та час розгляду справи повідомлявся шляхом надіслання судових повісток за адресою реєстрації місця проживання, яка підтверджена відповіддю ДАПДП ДМР (а.с. № 16). З цієї адреси двічі до суду повернулися конверти з позначками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. № 20, 25). Також, відповідач про дату судового засідання 14.03.2023р. повідомлявся шляхом направлення sms-повідомлення, яке отримано (а.с. № 27) та шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. № 28). Отже, відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про дати розгляду справи, втім, про причини неявки суд не сповістив, заяву про відкладення розгляду справи або відзив на позов суду не скерував. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні 14.03.2023р. за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє\~\~прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.07.1989р. в Жовтневому районному відділі ЗАГС м. Дніпропетровська під актовим записом №1139 (а.с. №7). Позивачка по тексту позову зазначає, що станом на день звернення до суду неповнолітніх дітей у них з відповідачем немає. Сторони припинили шлюбні відносини, зі слів позивачки, з 2006р., шлюб існує формально. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені, зі слів позивачки, з 2006р. (отже, більше, ніж 16 років назад), з того часу не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач заперечень стосовно позову не висловив, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При ухваленні рішення суд зазначає період остаточного припинення шлюбно-сімейних стосунків між сторонами саме з 2006р., зі слів позивачки, відповідно до даних, які містить позовна заява (а.с. № 3-6), оскільки відповідач своїх заперечень проти позову суду не направив, а також не повідомив суду іншого періоду припинення шлюбних стосунків. Одночасно з ухваленням рішення суду про розірвання шлюбу, суд не вирішує питання про зміну прізвища позивачки у відповідності до положень ст.113 Сімейного Кодексу України, оскільки позивачка по тексту позовної заяви зазначила, що після розірвання шлюбу не бажає змінювати своє прізвище на те, що було у неї до шлюбу. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 992грн.40коп. (а.с.№26). \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved