Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

У лютому 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 20 грудня 2019 року, яка виникла станом на 26 грудня 2022 року, у розмірі 395741,77 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 5936,13 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 20 грудня 2019 року між сторонами укладено Договір про надання банківських послуг б/н (надалі - кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов зазначеного договору відповідач [PERSON] належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 26 грудня 2022 року має заборгованість в загальному розмірі 395741,77 грн, яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк», а також судові витрати. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 лютого 2023 року справу передано на розгляд головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 13 березня 2023 року. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні визнав позов та не заперечував проти його задоволення. Пояснив, що заборгованість виникла з лютого 2022 року через воєнний стан та відсутність роботи. Вислухавши думку представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 20 грудня 2019 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг б/н, за умовами якого позивачем емітовано та видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 300 000,00 грн. З анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку (а.с. 46). На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг. (а.с. 56-72). Позивачем АТ КБ «Приватбанк» надано виписку по рахунку відкритому на ім`я відповідача [PERSON] із зазначенням операцій, дати їх проведення та суми валютування й залишку на картці. (а.с. 14-42). З довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що на ім`я [PERSON] видавалася кредитні картки: 16 грудня 2016 року картка Універсальна Gold [NUMBER] з терміном дії до 09/20; 20 грудня 2019 року картка Visa Signature [NUMBER] з терміном дії до 12/22; 28 грудня 2019 року картка Універсальна Gold [NUMBER] з терміном дії до 03/23 (а.с. 44). За наданим позивачем АТ КБ «Приватбанк» розрахунком заборгованості, станом на 26 грудня 2022 року утворилася заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 395741,77 грн, з яких: 330930,52 грн - заборгованість за тілом кредиту; 64811, 25 грн - заборгованість за нарахованими відсотками. (а.с. 7-13). Між сторонами виник спір стосовно неналежного виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України - письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Звертаючись до суду, на підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» надав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил, яка підписана сторонами; паспорт споживчого кредиту; довідку про умови кредитування; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки; розрахунок заборгованості за кредитним договором; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Як видно з паспорту споживчого кредиту, який підписаний позичальником, міститься умови кредитування та відомості щодо погодженого між сторонами розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами. Надання банком [PERSON] кредитних коштів шляхом встановлення для користування кредитного ліміту підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості та випискою по рахунку відкритого на ім`я відповідача, з якого видно, що позичальник активно користувався кредитним коштами, здійснював їх часткове погашення. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості за кредитними коштами знайшло своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом, яка утворилась станом на 26 грудня 2022 року в загальному обсязі 395741,77 грн. Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи при зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5936,13 грн, що підтверджується квитанцією № IHB93B3VQW від 23 січня 2023 року. У відповідності до положень ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи положення ст. 142 ЦПК України та те, що відповідач визнав позов, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2968,06 грн, а з державного бюджету підлягає поверненню позивачу судовий збір в розмірі 2968,06 грн.

Outcome: approved