Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , де просив визнати спільним майном подружжя житлові будинки, земельну ділянку та автомобіль, визнати недійсним договір дарування житлового будинку та поділити спільне майно подружжя. 20 жовтня 2022 року до суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом. У цій заяві позивач просить визнати автомобіль Toyota Rav 4, д.р.н. [NUMBER] , 2006 року випуску, об`єктом спільної сумісної власності подружжя; у порядку поділу майна подружжя стягнути з відповідача грошову компенсацію в рахунок спільного майна у розмірі 205\~000 гривень. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що з 23 травня 2009 року по 17 лютого 2021 року перебував із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу подружжям придбаний автомобіль Toyota Rav 4, д.р.н. [NUMBER] , 2006 року виписку, сірого кольору, що належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] загальною вартістю 410 000,00 грн. Відповідач самостійно користується та розпоряджається спірним автомобілем. Враховуючи те, що дане рухоме майно є неподільним, позивач просить стягнути компенсацію частки вартості спірного майна. Заперечення відповідача. 14 листопада 2022 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, де щодо вимоги позивача про визнання за [PERSON] права власності на автомобіль, відповідач пояснила, що автомобіль придбав та оформлював сам позивач, взявши у відповідача її особисті документи. Після розлучення, коли стало питання про розділ майна, вона хотіла знайти покупця та продати автомобіль, щоб поділити кошти, однак стало відомо, що на автомобіль накладено приватне обтяження. Автомобіль рахується за гр. [PERSON] , який мешкає в Одеській області та має зобов`язання за кредитним договором з ТОВ «Вердикт капітал» у розмірі 2 545 888,66 грн. Строк виконання зобов`язання до 01.03.2024. Не заперечує проти того, щоб позивач забрав автомобіль та виплатив їй 135 000 грн. Просить відмовити у задоволенні. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2021 року відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 45). Ухвалою суду від 01 лютого 2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , у частині позовних\~вимог про визнання недійсним договору дарування житлового будинку [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON] та поділу майна подружжя залишено без розгляду, закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. (а.с. 171). У судовому засіданні представник позивача адвокат Усенко М.М. вказав, що він долучив до матеріалів справи знімки екрану з сайту «Авторіа» на підтвердження вартості автомобіля, просив задовольнити позовні вимоги та стягнути компенсацію за частину вартості автомобіля, що становить 205\~000 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вони купили автомобіль у шлюбі та оформили на неї. На автомобіль накладений арешт, а тому вона не може його ні продати ні подарувати. Зазначила, що вона не проти того, щоб поділити автомобіль порівну з позивачем, але розмір компенсації, яку просить стягнути позивач завищений, так як автомобіль уже старий та пошкоджений. Яка вартість спірного автомобіля на даний час не знає. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача адвокат Грибова І.В. у судовому засіданні пояснила, що розмір компенсації, яку просить позивач за автомобіль завищений і відповідач не має таких коштів. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Обставини справи, що встановлені судом. 23 травня 2009 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 206. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 147). Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 17.02.2021, який виданий Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] видно, що автомобіль марки Toyota Rav 4, д.р.н. [NUMBER] , 2006 року виписку, сірого кольору, зареєстрований на праві власності за [PERSON] , дата реєстрації 21.04.2016. (а.с. 16-17). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України).Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України). Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 лютого 2022 року у цивільній справі № 209/3085/20 зауважує, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Інакше кажучи, вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду (див. висновок, сформульований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15-ц). Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає. З огляду на викладені обставини вбачається, що спірний автомобіль придбаний під час перебування сторін у шлюбі, тому відповідно до вищевказаних положень сімейного законодавства є спільною сумісною власністю подружжя. Отже, позовна вимога [PERSON] щодо визнання автомобіля об`єктом спільної сумісної власності, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Також позивач має право на отримання компенсації за його частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль. Разом з тим, вирішуючи питання щодо вартості спірного автомобіля, відповідач [PERSON] у судовому засіданні категорично заперечувала щодо стягнення з неї компенсації в рахунок спільного рухомого майна подружжя у розмірі 205\~000 грн. за автомобіль Toyota Rav 4, д.р.н. [NUMBER] , 2006 року виписку, оскільки вказаний розмір значно завищений та нічим не підтверджується. Суд звертає\~увагу на\~те,\~що в\~самій заяві\~не наведено\~міркувань чи\~розрахунків,\~з яких\~виходив позивач,\~визначаючи вартість\~спірного автомобіля\~у розмірі\~410\~000\~гривень.\~На підтвердження\~вартості автомобіля\~до заяви\~про зменшення\~розміру позовних\~вимог долучені\~знімки екрану\~з сайту\~«Авторіа» із\~оголошеннями про\~продаж автомобілів Toyota Rav4, 2006 року випуску. Однак такі докази не підтверджують дійсну вартість спірного автомобіль на час розгляду справи, адже вказані оголошення на сайті «Авторіа» стосуються пропозицій продажу автомобілів Toyota Rav4, різних комплектацій, з різним кілометражем пробігу та неоднаковими пропозиціями ціни продажу, не вказано, коли зазначені автомобілі виставлені на продаж. Будь-яких інших доказів на підтвердження вартості автомобіля позивачем не надано. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що автомобіль, який є об`єктом поділу, є неподільною річчю, сторони не дійшли до спільної згоди щодо його вартості, а позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вартості автомобіля, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог про стягнення із відповідача компенсації за частку в спільному майні. Відтак, у порядку поділу спільного майна подружжя необхідно визнати за позивачем право власності на частку спірного автомобіля. На підставі викладеного, та

Outcome: partial