Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою звернувся Житлово-будівельний кооператив «Центральний-27» до [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості та просить суд стягнути з відповідачів боргу за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 25404,29 грн., збитків від інфляції в розмірі 1521,80 грн., 3 % річних у розмірі 1008,84 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 2481 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що\~\~відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] . Відповідно до умов рішення загальних зборів Житлового-будівельного кооперативу «Центральний-27», відповідач повинен був сплатити об`єднанню за період з січня 2018 року, кошти по внесках на витрати за послуги з надання теплопостачання, водопостачання та водовідведення, за користування ліфтом, за вивіз сміття, а також на управління багатоквартирним будинком та прибудинкової території у сумі 25404,29 грн. За вказаний період часу відповідача за вказані послуги сплатили лише два рази у травні 2018 та у листопаді 2019 року. Відповідачі грошове зобов`язання не виконували, у зв`язку з чим у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України нараховано інфляційні витрати у розмірі 1521,80 грн. та 3% річних у розмірі 1008,84 грн. Позивачем було вжито всіх можливих заходів щодо стягнення заборгованості з відповідачів, проте вони ухиляється від сплати заборгованості по внесках на витрати на управління багатоквартирним будинком, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 04.01.2023 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників. Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився, однак надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в призначене судове засідання не з`явилися, повідомлялися заздалегідь належним чином, причини неявки не повідомляли, з заявами та клопотаннями до суду не зверталися. Відповідно до\~ст. 274 ЦПК України\~в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відзив на позов відповідачами у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні учасниками справи не подавалися. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що\~\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~Ці дані встановлюються такими засобами:\~\~письмовими, речовими і електронними доказами;\~\~висновками експертів;\~\~показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно\~ст. 79 ЦПК України\~\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У відповідності до\~ст. 80 ЦПК України\~\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що Житловий кооператив «Центральний-27», як юридична особа, на підставі договорів на постачання теплової енергії з комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» (договір № 2099 від 01.11.2006 р.), водопостачання та водовідведення з ТОВ «ІНФОКС» (договір № 372/09-ж від 01.04.2009 р.), збирання, вивезення та утилізацію твердих побутових відходів з ТОВ «Союз» (договір № 62/ОЖП/91 від 01.01.2009) здійснює повну оплату перелічених комунальних послуг на користь надавачів відповідних послуг за весь житловий будинок ЖБК , а також сплачують фактичні витрати ЖБК на комунальні послуги шляхом сплати відповідних сум на рахунок ЖБК, а також сплачують за встановлені експлуатаційні витрати за урахуванням комісій за послуги банку. В подальшому мешканці будинку щомісяця відшкодовують фактичні витрати ЖБК на комунальні послуги шляхом сплати відповідних сум на рахунок ЖБК, а також сплачують за встановлені експлуатаційні витрати з урахуванням комісій за послуги банку. Відповідно до Статутом ЖБК (реєстраційний № 807 від 29.08.2002 року виконкому Одеської міської ради) для забезпечення виконання членами ЖБК своїх обов`язків ЖБК має право: - робити членам ЖБК попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати їх дотримання, вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх необхідних платежів і внесків від членів ЖБК; звертатися до суду з позовом про звернення стягнення на майно учасників ЖБК, які відмовляються своєчасно та в повному обсязі сплачувати всі встановлені платежі та внески, вносити оплату за комунальні послуги; Члени ЖБК зобов`язані виконувати вимоги Статуту ЖБК, вчасно вносити платежі у покриття витрат кооперативу на експлуатацію житлового будинку і утримання прибудинкової території, плату за комунальні послуги. [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , таким чином зобов`язані сплачувати як власники за надані послуги. Відповідачі в порушення вищенаведених вимог Статуту ЖБК, починаючи з січня 2018 року, сплатили за послуги з надання теплопостачання, водопостачання та водовідведення, за користування ліфтом, за вивіз сміття, а також експлуатаційні витрати на утримання будинку та прибудинкової території лише два рази у травні 2018 та у листопаді 2019 року. Внаслідок цього станом на 01.12.2020 року за квартирою [ADDRESS] за період з 01.01.2018 року по 30.11.2020 року виникла заборгованість у розмірі 25\~404,29 грн. 13.10.2022 року ЖБК звертався до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. 26.10.2022 року Малиновським районним судом м. Одеси було відмолено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] та [PERSON] (справа № 521/15206/22. З наданого розрахунку заборгованості по оплаті комунальних послуг, загальна сума заборгованості станом на 30.11.2020 року становить 25404,29 грн., при цьому індекс інфляції за цей період становить 1521,80 грн., та 3% річних в розмірі 1008,84 грн. (а.с. 7,8,9). При цьому позивачем додано в якості доказу Довідку-розрахунок про заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з січня 2018 року по листопад 2020 року (а.с.8), та яка не спростована відповідачами. Згідно статті 162 ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Таким чином, оскільки знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачка не виконала зобов`язання щодо своєчасної оплати за житлово-комунальні послуги, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки суму заборгованості в розмірі 25404,29 грн. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що\~статтю 625 ЦК України\~вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов`язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язань. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою\~статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником зобов`язання, його борг складатиме: основну суму богу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. У частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних витрат суд враховує наступне. Згідно розрахунку позивача, інфляційні збитки становлять 1521,80 грн., 3 % річних 1008,84 грн. Суд погоджується з розрахунками позивача щодо стягнення з відповідачів інфляційні витрати за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 1521,80 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості року, що становить 1008,84 коп. за період з 01.01.2018 року по 30.11.2020 року. Виходячи з положень ч.1 ст.13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. У відповідності до ч.ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.3 ст.83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно до ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до змісту ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, враховуючи задоволення позовних вимог, та враховуючи, що позивачем було сплачено судовий збір за подачу позовної заяви, з урахуванням суми судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, у розмірі 2481 грн., тому сума сплаченого судового збору в зазначеному розмірі підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved