Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

У вересні 2021 року до суду надійшла зазначена цивільна справа, в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості у розмірі 7619,99 доларів США. Позов обґрунтовано тим, що 13 квітня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль", правонаступником якої є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким банк надав останній у користування грошові кошти у розмірі 12800,00 доларів США за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних строком кінцевого терміну повернення до 12.04.2016 року. 11 червня 2010 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до вказаного кредитного договору, відповідно до умов якої сторони домовилися збільшити строк кредиту на 38 календарних місяців, у зв`язку з чим було змінено остаточну дату повернення кредитних коштіва - до 12.06.2019 року. Окрім цього, на забезпечення вказаного кредитного договору між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 13.04.2006 року щодо двокімнатної квартири загальною площею 48,5 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позичальниця свої обов`язки за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетроської області від 27.08.2015 року було задоволено позов банку та стягнуто на користь останнього з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 8100,91 доларів США та судові витрати по справі. Проте у ході примусового виконання вказаного рішенння суду банку стало відомо, що позичальниця померла, а після її смерті усю спадщину після неї прийняв відповідач. У зв`язку із вказаним, у зв`язку з непогашенням відповідачем заборгованості перед банком самостійно після померлої, банк був змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 24 жовтня 2022 року провадження у справі відкрито, постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача, а також просив зупинити виконання рішення у справі на час дії введенного воєнного та надзвичайного стану. Також відповідач надав суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав повністю, просив суд відмовити у їх задоволенні, оскільки не погоджується з нарахованими відсотками за користування кредитними коштами, а також вважає, що позивачем було пропущено строк для звернення до нотаріальних органів з вимогою про погашення заборгованості спадкоємцями померлої [PERSON] . Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Судом встановлено, що 13 квітня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль", правонаступником якого є акціонерне товариство «Райффайзен Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/084943/3183/74, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 12800,00 доларів США зі сплатою 12% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 12 квітня 2016 року, що підтверджується копією вказаного кредитного договору. У свою чергу згідно копії додаткової угоди 014/084943/3183/74/2 до вказаного кредитного договору від 11 червня 2010 року, строк кредиту було збільшено на 38 календарних місяців, у зв`язку з чим була змінена кінцева дата повернення кредиту - до 2.06.2019 року. Згідно копії заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду у справі №185/4952/15-ц від 27.08.2015 року, задоволено позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до [PERSON] , [PERSON] та стягнуто солідарно з останніх на користь банку заборгованість за кредитним договором №014/084943/3183/74 від 13.04.2006 року у загальному розмірі 8100,91 доларів США, яка складається з 6245,68 доларів США заборгованість за кредитом; 519,28 доларів США заборгованість зі сплати відсотків; 1335,95 доларів США пеня, а також судовий збір на користь банку у розмірі 1145,93 грн з кожного. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На забезпечення вказаного кредитного договору між позивачем та [PERSON] було укладено іпотечний договір №014/08-02/130 від 13 квітня 2006 року щодо двокімнатної квартири загальною площею 48,5 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який був доповнений договором про внесення змін до вказаного іпотечного договору, відповідно до умов якого у позивача виникло право на звернення стягнення на вказану квартиру у разі невиконання позичальником, [PERSON] , умов кредитного договору №014/084943/3183/74 від 13.04.2006 року. Вказане підтверджується копією зазначеного договору іпотеки та договору про внесення змін до вказаного іпотечного договору. Відповідно копії свідоцтва про смерть, [INFO] померла позичальниця, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку було прийнято [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , та поясненнями і доводами відповідача, викладеними ним у поясненнях по справі та відзиві на позов. У свою чергу згідно копії заяви [PERSON] від 09 вересня 2020 року, останній відмовився від обов`язкової частки у спадщині після померлої [PERSON] . За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом (частина перша статті 575 ЦК України). Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1-3 ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Так, відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що позивачем було пропущено вказаний вище законодавчий строк на звернення до нотаріальних органів з претензією кредитора до спадкоємця, у зв`язку з чим він просив суд відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивач у позовній заяві вказав, що дізнався про смерть позичальниці лише після надходження до нього постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного по справі заочного рішення. При цьому відповідачем не доведено належними та достатніми по справі доказами викладених ним у відзиві на позов обставин, що зумовлює суд прийти до висновку, що вказаний строк позивачем як кредитором пропущений не був. Отже, звертаючи увагу на викладені по справі обставини, а також на зазначені норми чинного законодавства, беручи до уваги наявність заочного рішення щодо стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що вказаний позов підлягає задоволенню. Проте суд звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у справі у справі № 296/7213/15 ( провадження 61-10125св21) від 22 червня 2022 року. Так, Суд вказав, що недотримання правил про повідомлення боржника та іпотекодавця про заборгованість (ст.35 Закону України «Про іпотеку») перешкоджає зверненню стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, але не перешкоджає реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду. Верховний Суд врахував, що на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, який 25 травня 2022 року продовжено строком на 90 діб. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України доповнила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». Враховуючи вказану правову позицію Верховного Суду, те, що на момент ухвалення у даній справі судового рішення воєнний стан в Україні триває, беручи до увагу заяву представника відповідача про зупинення виконання судового рішення у зв`язку з дією введенного воєнного стану в Україні, суд приходить до висновку про необхідінсть задовлення вказаної заяви та зупинення виконання судового рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на електронних торгах на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved