Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

26.01.2023 [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина, в обґрунтування якої зазначила, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі, який зареєстровано 07 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1781. Під час шлюбу в них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані та проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] . З 19 червня 2021 року вони не проживають спільно як подружжя та не ведуть спільного господарства та відсутній спільний бюджет. Сімейне життя у них із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, різні погляди на вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Між ними постійно траплялись непорозуміння, суперечки, з будь яких причин, що призводить до частих скандалів та до відсутності нормальних сімейних та фактичних шлюбних стосунків. Таке ставлення до сімейних стосунків і поведінка відповідача принижує мене, як особистість, перед рідними та близькими мені людьми. Тому просила розірвати шлюб між ними. Крім того, з моменту припинення фактичних шлюбних стосунків відповідач самоусунувся від виховання дітей, не виконує свій батьківський обов`язок, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Відповідач є здоровою та працездатною людиною, інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має. [PERSON] офіційно зареєстрований як приватний підприємець та займається роздрібною торгівлею в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, а також відповідач здійснює діяльність, в тому числі в кав`ярні по [ADDRESS] його доходи щомісячно становлять приблизно 30000-40000 грн. Тому просила стягувати стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій формі у розмірі по 5000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Водночас [INFO] в них із [PERSON] народилася донька [PERSON] та станом на сьогоднішній день доньці не виповнилося трьох років та дитина досі на грудному вигодовуванню. Відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її права, передбачені ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка 2000 грн. батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання з`явилася, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача адвокат Якобишена Т.Д., яка діє на підставі ордеру серії №1055905 від 26.01.2023 та договору про надання юридичної допомоги від 12.01.2023 року, в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився хоча був повідомленим про місце та час розгляду справи. Представник відповідача адвокат Фортуна Г.Г., який діє на підставі ордеру серії №1023463 від 27.02.2023 та договору про надання юридичної допомоги від 24.02.2023 року, в судовому засіданні вимогу про розірвання шлюбу визнав. Однак, відносно стягнення аліментів на дітей та дружину просив зменшити стягнення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін по справі повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають \~частковому\~ задоволенню\~з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано 07 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1781, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.15). Під час шлюбу в них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] згідно двох свідоцтв про народження (а.с.16-17). Діти зареєстровані та проживають разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. Відповідно до ч.\~1\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1, 6 ст.\~81 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. А тому, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин згідно зі ст. 56 Сімейного кодексу України. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч.2 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб грунтується\~\~на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України,\~батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно\~ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.\~ Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень\~статей\~141,\~180-182 Сімейного кодексу України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно\~до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Враховуючи спільний обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, визначений\~ст. 180 СК України, всі перелічені в сукупності обставини дають підстави для покладення на [PERSON] обов`язку сплачувати аліменти на ім`я [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій формі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій формі в розмірі 3500 (три п`ятсот) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.\~Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Як було встановлено судом,\~відповідач є батьком\~малолітньої доньки, яка мешкає разом з матір`ю, позивачка не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отже вона потребує матеріальної допомоги, що у свою чергу є обов`язком [PERSON] відповідно до вимог\~ст. 84 СК України. Відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину. Суд вважає, що наявні всі підстави для покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку. У\~відповідності до\~ст. 430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі місячного\~стягнення підлягає негайному виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за позовну вимогу, яка стосується стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Також, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн., пов`язаний з оплатою [PERSON] судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Окрім того відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачкою [PERSON] та адвокатом Якобишеною Т.Д. 12.01.2023 року укладено договір про надання правової допомоги. Клієнт оплатив працю адвоката у розмірі 12000 грн. відповідно до акту прийняття-передачі наданих послуг. Позивачкою також додано квитанції про оплату юридичних послуг. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Саме інша сторона зобов`язана довести не співмірність заявлених опонентом витрат. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на вищевикладене, зокрема те, що позовні вимоги були розглянуті в спрощеному провадженні, відповідач не перешкоджав у розгляді справи, та позов задоволено частково,\~суд вважає стягнути з відповідача 5 000 (п`ять тисяч) гривень на правничу допомогу.

Outcome: partial