Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 05 квітня 2020 року між ТОВ „ЛІНЕРУА УКРАЇНА та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №693342 в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, який було пролонговано відповідачем до 15.06.2021 року. Згідно умов даного кредитного договору відповідачу надано кредит у сумі 4000 грн. строком користування на 30 днів шляхом переказу коштів на платіжну картку. 20.10.2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені ТОВ „ УМ Факторинг на підставі Договору факторингу №1, яке набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які виявились боржниками ТОВ „ЛІНЕРУА УКРАЇНА, в тому числі й до відповідача [PERSON] .. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, однак відповідач в порушення у мов договору свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 11529,42 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 01 лютого 2023 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. З матеріалів справи вбачається, що відповідач 14 лютого 2023 року отримала копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви разом з додатками. У встановлений судом строк відзив на позов не подала. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що 05 квітня 2020 року між ТОВ „ЛІНЕРУА УКРАЇНА та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №693342 в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Кредитний договір було пролонговано відповідачем до 15 червня.2021 року. 20 жовтня 2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені ТОВ „УМ Факторинг на підставі Договору факторингу №1, яке набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які виявились боржниками ТОВ „ЛІНЕРУА УКРАЇНА, в тому числі й до відповідача [PERSON] .. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. \~ \~ \~ \~ Однак, судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, однак відповідач в порушення у мов договору свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 11529,42 грн.. Також, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Таким чином, виходячи з вимог вищевказаних Законів, а також зважаючи на те, що відповідач не скористалася своїм правом подати відзив на позов та заперечити проти нього, суд вважає необхідним стягнути заборгованість за кредитним договором з відповідача на користь позивача в сумі 11529,42 грн.. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2481 грн., які на підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути\~з відповідача на користь позивача. В той же час, витрати на проведення оцінки грошового збитку в сумі 15000 грн. стягненню не підлягають, оскільки в розумінні положень ст. 133 ЦПК України виконання незалежної оцінки грошового збитку не є судовими витратами по справі.

Outcome: approved