Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, покликаючись на те, що він є співвласником прибудинкової території по [ADDRESS] . Вказане право позивачем отримано на підставі реалізації норм ст. 42 Земельного кодексу України, в редакції до 01.07.2015 року, згідно якої у разі приватизації громадянами багатоквартирного житлового будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників (дану обставину доказує технічна документація на земельну ділянку площею 0,0996 га по [ADDRESS] та державний акт про право спільної власності на земельну ділянку з указаним на ньому кадастровим номером, що виданий на ім`я співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На момент оформлення прав власності жителями будинку [ADDRESS] на вказану земельну ділянку жодних правових позитивних для себе відношень, в тому числі сервітутних, відповідачі не мали, що підтверджує, зокрема, складена технічна документація на земельну ділянку. В той же час відповідачі заявили своє право на об`єкт, який є малою архітектурною формою, що збудований на земельній ділянці по [ADDRESS] у дворі (на прибудинковій території) будинку, тобто ними не враховані ніяким чином права жителів названого будинку, які, в тому числі, є співвласниками земельної ділянки за названою адресою. Під час оформлення приватизації земельної ділянки по [ADDRESS] , що відбувалося з 2006 року та завершилася отриманням від 25.05.2009 року державного акту ЯЖ № 989967 про право власності на земельну ділянку, площею 0,0996 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 2610100000:06:001:0139, виданого на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідачі жодним чином до цього причетними не були, тобто вони не погоджували межі земельної ділянки, не було також обтяження цієї земельної ділянки будь-яким сервітутом в інтересах відповідачів, що підтверджує технічна документація із землеустрою щодо складання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В той же час, на момент приватизації земельної ділянки по [ADDRESS] вищезазначений об`єкт, який є малою архітектурною формою, існував та використовувався організацією балансоутримувачем. На цей об`єкт своє право власності приблизно у 2015 році заявили [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Звернення позивача до органів місцевого самоврядування ніяких позитивних зрушень щодо захисту його прав не принесло. Листом від 19.10.2016 року за № КО-132 Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою позивачу відповів, що під час обстеження працівниками Муніципальної інспекції із благоустрою, на вимогу інспекторів гр. [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , було пред`явлено свідоцтво про право власності на житло, в якому вписано згаданий сарай, що знаходиться на земельній ділянці по [ADDRESS] , яка на праві власності, в т.ч. належить позивачу. В подальшому гр. [PERSON] також і позивачу пред`являла свідоцтво від 15.06.1999 року про право власності на житло по [ADDRESS] , проте позивач жодних даних про те, що в цьому свідоцтві вписано сарай (чи інший об`єкт) по [ADDRESS] не знайшов, бо в це свідоцтво вписано (дослівно «Вважати кв. [ADDRESS] приватизованою разом з коморою, що розташована в підвалі, сараєм площею 7,0 м.кв.». У 2016 році спірний об`єкт було розвалено деревом, яке впало. Тобто названа архітектурна форма на земельній ділянці по [ADDRESS] припинив своє існування природним чином, проте восени 2016 року відповідачі самочинно відновили зруйнований об`єкт (малу архітектурну форму сарай чи щось інше). Зважаючи на викладені обставини у позовній заяві, позивач просить зобов`язати відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди щодо користування [PERSON] приватною земельною ділянкою по [ADDRESS] , кадастровий номер 2610100000:06:001:0139, шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта - малої архітектурної форми (сараю чи чогось іншого) на цій земельній ділянці [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; розподілити судові витрати, стягненням їх з відповідачів. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2017 року (суддя Мелещенко Л.В.) відкрито провадження у справі (а.с. 35). У зв`язку із закінченням 24.04.2017 року п`ятирічного строку призначення судді Мелещенко Л.В. вперше та відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 57 від 04.05.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи (а.с. 45). Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу розподілено судді Антоняку Т.М. (а.с. 46). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2017 року (с. Антоняк Т.М.) справу прийнято до провадження (а.с. 47). Згідно ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 20017 року провадження у даній цивільній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 344/7124/17, провадження № 2/344/2780/17 за позовом [PERSON] до Івано-Франківської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування п.2.50 рішення ХХVІІ сесії 5 демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 20.05.2008 року; визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №989967 з реєстраційним номером №010929400491 виданого 20.05.2009 року на земельну ділянку площею 0,0996-га, кадастровий номер 2610100000:06:001:0139; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15030794 від 08.08.2014 року, номер запису про право власності: 6620817, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 422281926101 за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0996 га, кадастровий номер\~ 2610100000:06:001:0139, за адресою: [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; стягнення судових витрат (а.с. 88). В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги\~ у повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував щодо позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 15.06.1999 року виданого Госпрозрахунковою групою по приватизації державного житлового фонду, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] - чоловіку, [PERSON] - дочці. Також зазначено, що вказана квартира приватизована разом з сараєм площею 7,0 м.кв. (а.с. 12-13). 25.05.2009 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ № 989967, на підставі рішення Івано-Франківської міської ради XXVII сесії V демократичного скликання від 20.05.2008 року. Згідно з державним актом серії ЯЖ № 989967, позивач є власником земельної ділянки, площею 0,0996 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд. Співвласниками вказаної земельної ділянки є:\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки обласного комунального підприємства Івано-Франківського обласне бюре технічної інвентиризації від 27.04.2017 року № 00728 зазначено, що за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Переходів права власності на даний обєкт не зареєстровано. Разом з тим зазначено, що сарай площею 7,0 м.кв. збудовано самовільно. Також судом встановлено, що [PERSON] зверталася до суду з позовом до Івано-Франківської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування п.2.50 рішення ХХVІІ сесії 5 демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 20.05.2008 року; визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №989967 з реєстраційним номером №010929400491 виданого 20.05.2009 року на земельну ділянку площею 0,0996-га, кадастровий номер 2610100000:06:001:0139; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15030794 від 08.08.2014 року, номер запису про право власності: 6620817, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 422281926101 за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0996 га, кадастровий номер\~ 2610100000:06:001:0139, за адресою: [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; стягнення судових витрат. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 березня 2021 року позов [PERSON] задоволено. Визнано незаконним та скасовано пункт 2.50 рішення XXVII сесії 5 демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 20.05.2008 року "щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю та переданя у власність, земельні ділянки громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд на земельну ділянку площею 0.0996-га. кадастровий помер 2610100000:06:001:0139 на [ADDRESS] ; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №989967 з реєстраційним номером №010929400491 - виданий 20.05.2009 року на земельну ділянку площею 0.0996-га, кадастровий номер 2610100000:06:001:0139; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15030794 від 08.08.2014 року номер запису про право власності: 6620817, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 422281926101 за [PERSON] (і.к. [NUMBER] ) на земельну ділянку площею 0.0996га, кадастровий номер 2610100000:06:001:0139, за адресою [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до постанови колегії суддів Івано-Франківського апеляційного суду від 13 липня 2021 року рішення Івано-Франківського міського суду від 02 березня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено [PERSON] у задоволенні позову. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі статтею 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації. Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, згідно з яким, громадянин, зацікавлений у отриманні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності, подає заяву до відповідної ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Рішенням Івано-Франківської міської ради ( XXVII) п`ятого демократичного скликання від 20.05.2008 року було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю. Відповідно до п. 2.50 рішення землекористувачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передано у власність, земельну ділянку громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, а саме земельні ділянки площею 0,0996 га, на [ADDRESS] . Земельна ділянка, що розташована за вищезазначеною адресою, [PERSON] у власність чи у користування (постійне чи оренду) не передавалась. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (частина перша статті 376 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] в судовому порядку оскаржено пункт 2.50 рішення XXVII сесії 5 демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 20.05.2008 року "щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю та переданя у власність, земельні ділянки громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд на земельну ділянку площею 0.0996-га. кадастровий помер 2610100000:06:001:0139 на [ADDRESS] ; державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №989967 з реєстраційним номером №010929400491 - виданий 20.05.2009 року на земельну ділянку площею 0.0996-га, кадастровий номер 2610100000:06:001:0139, а також рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15030794 від 08.08.2014 року номер запису про право власності: 6620817, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 422281926101 за [PERSON] (і.к. [NUMBER] ) на земельну ділянку площею 0.0996га, кадастровий номер 2610100000:06:001:0139, за адресою [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У постанові колегії суддів Івано-Франківського апеляційного суду від 13 липня 2021 року у вищевказаній справі зазначено: « [PERSON] не подала суду доказів того, що спірний сарай відноситься до допоміжних приміщень до належної їй квартири, чи є нежитловим приміщенням, цей сарай розміщений на прибудинковій території житлового будинку по [ADDRESS] , рішення міської ради про надання чи закріплення за вказаним житловим будинком земельної ділянки, чи передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність позивачки.». Також як вказується у вищезазначеній постанові, « [PERSON] обґрунтовує підставу для визнання п. 2.50 рішення ХХVІІ сесії 5 демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 20.05.2008 року незаконним тим, що на земельній ділянці (кадастровий номер 2610100000:06:001:0139) розміщений сарай. Проте, доказів, або будь-яких інших фактичних даних щодо права користування зазначенною земельною ділянкою не наводить.». Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом способів. Пункт «г» частини 1 статті 96 ЗК України передбачає, що землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно з ч.ч. 2, 3ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Відповідно дост. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 319 ЦК України, - власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Зважаючи на викладене, суд вважає, що\~ позивачем наведено переконливі доводи на обґрунтування обставин, які стали підставою для усунення йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS] , кадастровий номер 2610100000:06:001:0139 та те, що відповідачі чинять перешкоди, шляхом самочинно збудованого об`єкта малої архітектурної форми сараю. Відтак порушене право позивача підлягає захисту в обраний ним спосіб. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved