Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач [PERSON] , через свого представника звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просить: стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 2851680, 00 грн.; - стягнути з відповідача понесені судові витрати позивачем, сплечений судовий збір у розмірі 12405, 00 грн. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 21.12.2020 року [PERSON] передав у борг грошові кошти у розмірі 80000, 00 доларів США [PERSON] , про що було складено власноруч написану відповідачем боргову розписку про отримання грошових коштів. У відповідності до боргової розписки відповідач підтвердив, що отримані ним кошти у сумі 80000, 00 доларів США, що еквівалентно на день отримання боргу 2225600, 00 грн. від позивача будуть повернуті ним єдиним платежем в строк до 15.08.2021 року в повному обсязі. 05.08.2021 року відповідачем повернуто борг частково, а саме відповідач передав позивачеві в рахунок погашення боргу грошові кошти у сумі 2000, 00 доларів США, що на дату повернення складає 53800, 00 грн. Відтак заборгованість на момент подання позовної заяви становить 78000, 00 доларів США, що станом на 07.11.2022 року еквівалентно 2851680, 00 грн. Отже, відповідачем лише частково виконане взяте на себе зобов`язання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.11.2022 року в порядку забезпечення позову накладено арешт. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2022 року у справі відкрито провадження за загальними правилами та призначено підготовче судове засідання. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 21.03.2023 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності. 08.03.2023 року до суду надійшов відзив від відповідача, в якому зазначає, що 21.12.2020 року позивач передав йому у борг грошові кошти у розмірі 80000, 00 доларів США, про те, станом на сьогодні у останнього відсутнє постійне місце роботи та просить розглянути можливість повернення грошових коштів протягом одного календарного року. Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Згідно боргової розписки про повернення грошових коштів від 21.12.2020 року, [PERSON] 21.12.2020 року о 12 год. 30 хв., в квартирі за ардесою: [ADDRESS] отримав грошові кошти в борг у сумі 80000 доларів США, що еквівалентно 225600, 00 грн., за курсом НБУ станом на 21.12.2020 року, які передав йому [PERSON] та які зобов`язується повернути в повному обсязі в строк до 15.08.2020 року (а.с.13-14). Згідно вищезазначеної розписки, 05.08.2021 року позивач отримав від [PERSON] частину боргу в розмірі 2000 доларів США. За ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Проте, відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав в повному обсязі та не повернув кошти позивачу у встановлений строк. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав зобов`язання перед [PERSON] належним чином, чим порушив зазначені норми закону та умови договору, а тому суму боргу, з урахуванням частового повернення, що становить 78000, 00 доларів США, що станом на 07.11.2022 року за офіційним курсом НБУ, еквівалентно 2851680, 00 грн. Отже, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики в сумі 2851680, 00 грн. Крім того, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 12405, 00 грн. Окрім цього суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Відстрочка виконання рішення означає перенесення виконання на інший час, а розстрочка - надання можливості виконання рішення по визначених частинах у встановлені строки. На підставі викладеного,

Outcome: approved