Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

24 січня 2023 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначає,\~щовід шлюбу із відповідачем у них є син [PERSON] , [INFO] , який проживає із нею та перебуває на її утриманні. Вказує, що шлюб із відповідачем розірвано у 2017 році та на даний час за рішенням суду від 14.12.2017р. з [PERSON] стягуються аліменти на утримання їхнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно. Проте, вважає, що вищевказана сума аліментів є занадто низькою, оскільки їх малолітньому сину 6 років, прожитковий мінімум на дитину такого віку становить 2833 грн., а коштів недостатньо для забезпечення нормального та гармонійного розвитку дитини та забезпечення її всім необхідним. Відповідач працездатний, має стабільний офіційний дохід. Просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання [PERSON] в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23.01.2023 року і до повноліття дитини. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі від 16.02.2023 року, 02.03.2023 року (а.с.37,46). При цьому, позивач не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується повернутими конвертами (а.с. 35, 42); жодних заяв чи клопотань суду не подав, відзив на позов не надав. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі та їхніх представників, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив, що сторони перебували у шлюбі, який згідно рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 14.12.2017 року розірваний (а.с. 9-10). Від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26.07.2016р. Новодністровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (а.с. 6). Після розірвання шлюбу дитина сторін залишилась проживати із матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою №103 від 19.01.2023р. відділу ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ, Новодністровської міської ради (а.с. 18). На даний час на підставі рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 14.12.2017р. по справі №719/286/17, яке набрало законної сили 01.02.2018р., з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 30.11.2017р. та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-13). Вказані обставини також підтверджуються довідкою №87/23.4-36 від 19.01.2023р. Новодністровського відділу Державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області, згідно якої станом на 31.12.2022р. заборгованості з виплати аліментів [PERSON] перед [PERSON] немає (а.с. 17). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] за період з 1 кварталу по 4 квартал 2022 року отримує виплати військовослужбовцям кожного місяця, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с. 39). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.02.2014р. по справі № 143цс13, при розгляді позовів, заявлених з підстав зміни аліментів, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Отже, при визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний у відповідності до ч. 1\~ст. 182 СК України\~враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року 2833 гривень. Також, у абз. 2 ч. 3 ст.\~181\~СК України визначено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, згідно ч. 1 ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2, ч.ч. 1, 3, 4 ст.12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд враховує, що виключно позивачу, як матері дітей, із якою син сторін, належить право визначення способу стягнення аліментів із відповідача - батька дитини та вважає, що слід змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. При визначенні\~розміру частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд бере до уваги наявну інформацію про розмір доходу [PERSON] , погоджується із доводами позивача щодо значних витрат на\~утримання дитини,\~які пов`язані\~із їх\~розвитком;\~враховує,\~що участь\~в утриманні\~дитини -\~це обов`язок\~обох батьків, а\~тому,\~виходячи з\~розумності та\~достатності розміру\~аліментів,\~необхідних для\~задоволення потреб\~на утримання\~дитини,\~а також\~з реальної\~можливості відповідача\~такий розмір\~аліментів сплачувати\~щомісячно,\~не порушуючи\~при цьому\~його прав,приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] \~до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів підлягають задоволенню. Також, згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на вищенаведене, підстав для стягнення аліментів з дня подання позовної заяви до суду не має. Беручи до уваги, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073, 60 грн. на користь держави. На підставі ст. 180, 181-183, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial