Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 19 липня 2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. З відповідачем спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Між ними відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, почуття любові. Спільного господарства вони не ведуть. Збереження сім`ї неможливе. На примирення вона не згодна. Просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». У судовому засіданні 03.03.2023 позивачка пояснила, що з вона з відповідчем разом не проживає, шлюбних відносин не підтримує. Він вже давно працює за кордоном. Йому відомо про розгляд справи. У судове засідання 21.03.2023 позивачка [PERSON] не з`явилась, надіслала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі. У судове засідання 21.03.2023 відповідач [PERSON] , не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до матеріалів справи, 19 липня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, про що складений відповідний актовий запис № 258 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 06 лютого 2018 року Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, серії [NUMBER] , актовий запис № 44 (а.с. 7). Судом встановлено, що сторони шлюбних відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. Спорів про поділ майна та місце проживання дітей між сторонами на час розгляду справи не існує. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору та спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає, примирення між позивачкою та відповідачем неможливе. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливе. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Питання щодо визначення місця проживання дітей судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачем не заявлялась. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходила. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище. Позивачка просить після розірвання шлюбу залишите їй прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного та

Outcome: approved