Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

17 лютого 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: старший державний виконавець Казанківського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гацелюк В.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» грошові кошти у розмірі 6330 грн 88 коп. Посилаючись на пропущення відповідачем строків звернення із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису та на те, що виконавчий напис вчинено без доведеності безспірності вимог кредитора, а саме за відсутністю документів, що складають кредитний договір з визначенням його умов, які визначають розмір заборгованості, а також за відсутності доказів отримання боржником письмової вимоги банку тощо, просив зупинити виконання виконавчого напису №25483, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. від 22 грудня 2021 року; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №25483, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. від 22 грудня 2021 року; скасувати виконавчий напис №25483, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. від 22 грудня 2021 року та стягнути з відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на його користь судові витрати у сумі 1073 грн 80 коп. та понесені витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім того, під час підготовки справи до розгляду витребувано у: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. належним чином засвідчену копію виконавчого напису від 22 грудня 2021 року, зареєстрованого у реєстрі за №25483, та копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 22 грудня 2021 року, зареєстрований у реєстрі за №25483, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість у розмірі 6330 грн 88 коп.; старшого державного виконавця Казанківського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гацелюк В.В. належним чином засвідчену копію виконавчого провадження серії ВП №68616781; зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія управління активами» надати суду до 13.03.2023 року: належним чином засвідчену копію кредитного договору №SAMDN08000039175502 від 08.05.2014 року укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] ; належним чином засвідчену копію договору факторингу №РВ-2021-26/10 від 26.10.2021 року, на підставі якого до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» перейшло право вимоги, у тому числі за кредитним договором, укладеним із [PERSON] 13 березня 2023 року, до початку розгляду справи по суті, представником відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» подано клопотання про врегулювання спору за участі судді. Ухвалою суду від 13 березня 2023 року в задоволенні клопотання представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про врегулювання спору за участі судді у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління\~активами» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: старший державний виконавець Казанківського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гацелюк Віта Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відмовлено. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія управління\~активами» явку свого представника у судове засідання не забезпечило, про дату, час і місце розгляду справи було повідомлено у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомило. В письмовій заяві від 09 березня 2023 року вих.№244\~462, яка надійшла до суду засобами електронного зв`язку 13 березня 2023 року, представник відповідача - директор ТОВ «Фінансова компанія управління\~активами» Велікданов С.К. позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. зареєстрованого за №25483 від 22 грудня 2021 року таким, що не підлягає виконанню визнав і не заперечував проти їх задоволення. 21 березня 2023 року на виконання вимог ухвали суду від 20 лютого 2023 року надав копію Анкети-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських підписану між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] від 10.01.2012 року, копію договору факторингу №РВ-2021-26/10 від 26.10.2021 року та виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалася. З заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Вимоги ухвали суду від 20 лютого 2023 року не виконала. Третя особа старший державний виконавець Казанківського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гацелюк В.В. в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, на виконання вимог ухвали суду від 20 лютого 2023 року надала належним чином засвідчену копію виконавчого провадження серії ВП №68616781 від 14 лютого 2022 року. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. За загальним правилом ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 08 травня 2014 року був укладений кредитний договір №SAMDN08000039175502. Погашення кредиту [PERSON] не здійснював. 26 жовтня 2021 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №РВ-2021-26/10 про відступлення права вимоги, за яким ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права кредитора за вказаним кредитним договором з [PERSON] (а.с.65-88). Згідно з випискою з рахунка за кредитним договором №SAMDN08000039175502 від 08 травня 2014 року, заборгованість позивача [PERSON] за період з 25.10.2021 року по 22.12.2021 року складає в сумі 6280 грн 88 коп., з якої: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1990 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією в розмірі 4290 грн 88 коп. (а.с.34). ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. із заявою про вчинення виконавчого напису. 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №25483, про стягнення з [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому АТ КБ «ПриватБанк», на підставі Договору факторингу №РВ-2021-26/10 від 26 жовтня 2021 року, відступило право вимоги за Кредитним договором №SAMDN08000039175502 від 08 травня 2014 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] . Стягнення проводиться за період з 25.10.2021 року по 22.12.2021 року. Сума заборгованості складає 6330 грн 88 коп., з яких: 1990 грн заборгованість за тілом кредиту; 4290 грн 88 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 50 грн плата за вчинення виконавчого напису (копія) (а.с.35). Постановою старшого державного виконавця Казанківського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гацелюк В.В. від 14 лютого 2022 року при примусовому виконанні виконавчого напису №25483, виданого 22.12.2021 року, було відкрито виконавче провадження №68616781 про стягнення з [PERSON] користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 6330 грн 88 коп. (а.с.30-48). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п.10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів провадиться стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису у цьому випадку подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року\~до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів внесені зміни, зокрема доповнено пунктом 2 - Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за цим пунктом нотаріусу подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та не чинною\~постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Оскаржений [PERSON] виконавчий напис вчинений нотаріусом 22 грудня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, а укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та позивачем кредитний договір №SAMDN08000039175502 від 08 травня 2014 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису посвідчений нотаріально, матеріали справи не містять. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, за відсутності доказів того, що оскаржений виконавчий напис вчинено за нотаріально посвідченим договором та відповідно до діючого порядку, суд приходить до висновку що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17, який відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України\~підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Крім того, в позовній заяві [PERSON] поміж іншим, як на підставу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилається на те, що ним не було отримано повідомлення як про наявність будь-якої заборгованості та пропозицію щодо її сплати.\~ Оскільки вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику, повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Проте, матеріали справи відомостей про отримання позивачем [PERSON] відповідного повідомлення не містять. Аналогічна правова позиція викладена у постанові\~від 13 жовтня 2021 року у справі\~\~№554/6777/17-ц (провадження №61-17750св20) де Верховний Суд зазначив, що право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. \~Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. За вказаних обставин, неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором, об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги відповідача. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. З наведеного слідує, що нотаріусом також не дотримано одного із етапів процедури стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, яким є належне повідомлення боржника про заборгованість. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, з огляду на встановлені обставини та визнання позовних вимог відповідачем ТОВ «Фінансова компанія управління активами», суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, слід задовольнити та визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., вчинений 22 грудня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №25483 таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] щодо зупинення виконання виконавчого напису №25483, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. від 22 грудня 2021 року та скасування виконавчого напису №25483, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. від 22 грудня 2021 року, суд зазначає наступне. З урахуванням приписів статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Отже, зупинення виконання виконавчого напису та скасування виконавчого напису є похідним від задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зупинення виконання виконавчого напису та скасування виконавчого напису. Також суд вважає за необхідне зазначити наступне. Позивачем [PERSON] визначено процесуальний статус приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни як відповідача, з чим погодитись неможливо. Залучення в якості співвідповідача в даній справі є таким, що прямо суперечить диспозитивності та процесуальному статусу відповідача оскільки, приватний нотаріус не є стороною правовідношень, на підставі яких виникли взаємні зобов`язання сторін. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року в справі №474/106/18 (провадження №61-13847св19) зазначено, що «відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача». Враховуючи те, що позивач [PERSON] пред`явив позов до неналежного відповідача - приватного нотаріуса, а клопотання про заміну його правового статусу не заявив, за такого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у відношенні даного відповідача. За таких обставин у задоволенні позовних вимог до відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни слід відмовити, як до неналежного відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. За змістом положень ч.ч.1, 3\~ст.133 ЦПК України, судові витрати зокрема складаються з витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Положеннями ч.1\~ст.137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідно до договору (ст.ст.12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), за результатами розгляду якої 27 червня 2018 року прийняла постанову, в якій зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога позивачу [PERSON] надавалась адвокатом Ляшенком М.Д., який на підтвердження витрат позивача надав до суду договір про надання правової допомоги адвокатом від 06 лютого 2023 року (а.с.13) та ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с.14). Будь-яких інших доказів на підтвердження наданої правової допомоги, зокрема актів прийому\~передачі робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом при наданні правової допомоги відповідно до договору, документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, суду надано не було. За таких обставин, враховуючи, що витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, а також той факт, що позивач у справі належним чином документально не підтвердив такі витрати, то підстав для стягнення з відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на його користь 3000 грн за надання професійної правничої допомоги суд не вбачає. Частиною 1\~ст.141\~ЦПК України визначено, що\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем по даній справі сплачені судові витрати у виді судового збору в сумі 1073 грн 60 коп., що підтверджуються квитанцією №9295-8669-8106-1692 від 06 лютого 2023 року (а.с.1). Відповідно до вимог ч.1\~ст.142 ЦПК України\~та ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ст.141\~та ч.1 ст.142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позовних вимог відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд повертає позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а також стягує з відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на його користь залишок понесених ним витрат на оплату судового збору при поданні позову, в розмірі 536 грн 80 коп.

Outcome: partial