Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в особі представника - адвоката Найди К.В., звернулися до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 18 березня 2021 року в с.Верхняківці Борщівського району Тернопільської області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «Citroen Jumpy», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Sharan», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП пасажир автомобіля марки «Citroen Jumpy», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , від отриманих тілесних ушкоджень помер. Оскільки позивачі: [PERSON] є дружиною загиблого, а [PERSON] та [PERSON] є дітьми загиблого, то у зв`язку із його смертю їм спричинена значна та непоправна моральна шкода. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Volkswagen Sharan», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, то Моторне (транспортне) страхове бюро України є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілими, яким він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. У зв`язку з наведеним, просять стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів по 24000 грн. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду та 15000 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 06 грудня 2022 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено сторонам строки щодо подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення на відповідь. Копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву та додані до такої матеріали відповідачем отримано 26 грудня 2022 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення. 02 січня 2023 року представник відповідача - адвокат Шклярук Р.В. подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, щоза змістом позовної заяви, саме на пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачі посилаються, як на підставу відшкодування МТСБУ на їх користь шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на день настання страхового випадку застрахована не була. Водночас, конкретного посилання на норми пп. «а» п. 41.1 ст.41 Закону № 1961-IV як на підставу відшкодування шкоди МТСБУ, позовна заява не містить. Щодо можливості здійснення відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, зазначив, що відповідно до змісту мотивувальної частини позовної заяви, позивачі посилаються саме на зміст норми п.27.3 ст.27 Закону, як на підставу відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи та визначений вказаною нормою Закону загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за таку шкоду - не менше 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Така норма є підставою для здійснення страхового відшкодування саме страховиком, (а МТСБУ - виключно у випадках, передбачених пп. «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону). У своєму листі № 3-01а/19791 від 03.06.2022, який був надісланий на адресу представника позивачів - [PERSON] у відповідь на його заяву і долучений позивачами до позовної заяви, МТСБУ роз`яснило відсутність підстав для застосування вказаної норми у даній справі, з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Водночас, зміст листа МТСБУ та конкретні норми Закону, якими передбачені випадки відшкодування саме МТСБУ моральної шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, при формуванні позовних вимог, позивачами та їх представником, проігноровані. З огляду на неузгоджений зміст мотивувальної та прохальної частин позовної заяви, як між собою так і частково з обставинами справи, звертає увагу на окремі положення Закону та передбачені ними випадки, коли МТСБУ може здійснити регламенту виплату по відшкодування моральної школи, заподіяної смертю потерпілої особи. Крім того зазначив, що згідно з п.39.1 ст.39 Закону - Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п.27.3 ст.27 Закону, - «Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Тобто, виплата МТСБУ моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи не є безумовною, вона може були здійснена лише за наявності чітко визначених законом підстав, які наведені вище, а саме - у випадках, передбачених ст.41 Закону, а зазначена дорожньо-транспортна пригода, не відноситься до жодного з перелічених у ст.41 Закону випадку. В даному випадку, положення статей 27, 41 Закону не покладають на МТСБУ обов`язок щодо відшкодування позивачам моральної шкоди у зв`язку зі смертю їх чоловіка та батька. Таким чином, відсутні правові підстави, передбачені п.27.3 ст.27 Закону, для здійснення МТСБУ відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із смертю потерпілого. Обов`язку виплати моральної шкоди позивачам, відповідно до приписів Закону, за таких обставин (викладених у позовній заяві), у МТСБУ не виникає. Щодо обґрунтування факту заподіяння моральної шкоди та розміру такої, зазначив, що належного обґрунтування факту спричинення позивачам моральної шкоди, та в чому вона полягає, позовна заява не містить, жодного належного доказу, який би підтверджував такі обставини, позивачами не надано. Щодо необхідності встановлення вини особи у заподіянні шкоди, зазначив, що відповідно до пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до обставин справи, вказана дорожньо-транспортна пригода мала місце з участю двох транспортних засобів: автомобіля «Citroen Jumper» р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Sharan» р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Отже, шкода могла бути заподіяна неправомірними діями як [PERSON] , так і іншого водія - [PERSON] . За фактом вказаної ДТП відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, 18.03.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021210000000128, що підтверджується відповідним витягом, доданим позивачами до позовної заяви. Станом на дату подання відзиву кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] за ч.4 ст.286-1 КК України перебуває на розгляді Борщівського районного суду Тернопільської області та рішення в даній справі не прийняте (справа № 594/250/22). Тобто винуватість обвинуваченого [PERSON] , як заподіювача шкоди, у визначеному законом порядку не встановлено. Більш того, на сьогодні особу винуватця ДТП (заподіювача шкоди) рішенням суду, яке б набрало законної сили, не встановлено, що унеможливлює звернення до МТСБУ з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Щодо неузгодженості змісту позовної заяви, зазначив, що розділ 3 мотивувальної частини позовної заяви містить обґрунтування вимог позивачів із посиланням на норми п.27.4 ст.27 Закону, якими передбачено здійснення відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі, який не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, водночас, позовні вимоги прохальної частини заяви не стосуються стягнення таких витрат і полягають у стягненні моральної шкоди, спричиненої смертю потерпілого, що свідчить про неузгодженість змісту мотивувальної та прохальної частин позовної заяви між собою. Щодо відповідності позовної заяви та додатків до неї вимогам закону, зазначив, що до позовної заяви додано копії довіреностей, якими позивачі уповноважують здійснювати представництво їх інтересів [PERSON] , та витяги з договорів про надання професійної правничої (правової) допомоги позивачам Адвокатським об`єднанням «Автопоміч Україна» в особі керуючого партнера Лозинського Д.С. Водночас, до позовної заяви, яка підписана адвокатом Найдою К.В. не додано ні довіреності або ордера, які б підтверджували її повноваження як представника позивачів, ні інших документів, які б засвідчували здійснення нею адвокатської діяльності в Адвокатському об`єднанні «Автопоміч Україна». Таким чином, повноваження адвоката Найди К.В. як представника позивачів у зазначеній справі, відповідно до вимог закону належним чином не підтверджені. Щодо визначення ціни позову, зазначив, що відповідно до змісту позовної заяви, позивачі просять стягнути з відповідача моральну шкоду, спричинену смертю потерпілого в загальному розмірі 72 000 грн. (по 24 000 грн. на користь кожного з них), а також 15 000 грн. витрат на правову допомогу. Водночас, позивачі помилково відносить витрати на правову допомогу до загального розміру шкоди, при цьому хибно визначаючи у заяві ціну позову у 87 000 грн. (як суму цих грошових коштів), що суперечить нормам як матеріального, так і процесуального права. Щодо витрат на правову допомогу та обґрунтування їх розміру, зазначив, що розмір судових витрат заявлених позивачами є неспівмірним з обсягом виконаних робіт і тому не відповідає вимогам ч.4 ст.137 ЦПК України. Тому, враховуючи наведене, просив в задоволенні позовних вимог відмовити, при цьому зазначив, що розмір витрат на правову допомогу, заявлений позивачами є очевидно завищеним, неспівмірним з обсягом виконаних робіт, складністю справи та ціною позову і підлягає зменшенню. Відповіді на відзив на позов позивачами суду не надавалось. З огляду на об`єктивня причини судовий розгляд у справі неодноразово відкладався, востаннє 21 лютого 2023 року, коли судовий розгляд у справі було відкладено на 16 березня 2023 року. 13 березня 2023 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Найди К.В. до суду надійшла заява про проведення судового засідання 16 березня 2023р. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Оскільки при відкритті провадження у справі судом було визначено, що розгляд справи буде проведено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а у визначений судом строк жодна з сторін щодо зміни такого не клопотала, суд не знаходить підстав щодо задоволення заяви представника позивача, тому розгляд справи проводить у раніше визначеному порядку. Дослідивши обставини, на які сторони посилаються як на обґрунтування своїх позицій, оцінивши докази надані ними, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 18 березня 2021 року о 11 год. 20 хв. на 211 км автомобільної дороги Р-24 «Татарів - Косів - Коломия - Борщів - Кам`янець-Подільський», неподалік с.Верхняківці Борщівської територіальної громади Чортківського району, водій [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Volkswagen Sharan», д.н.з. [NUMBER] та рухаючись у напрямку м.Борщів, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Citroen Jumpy», д.н.з. [NUMBER] , який під керуванням [PERSON] рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП, водій [PERSON] та пасажири автомобіля «Citroen Jumpy» [PERSON] та [PERSON] загинули, а водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Наведене підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021210000000128 від 18.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.286-1 КК України. Як зазначалося вище, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, загинув пасажир автомобіля «Citroen Jumpy», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] . Наведене підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №3021079018459208, копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано - Франківськ) 25 березня 2021 року. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, свідоцтв про народження дітей та свідоцтва про одруження позивачки [PERSON] , вбачається, що [PERSON] на час смерті перебував у шлюбі із позивачкою [PERSON] та був батьком дочки [PERSON] та сина [PERSON] . Поряд з тим, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Sharan», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] на момент ДТП, не була застрахована. 20.05.2021 представник позивачів по довіреності [PERSON] подав Моторному (транспортному) страховому бюро України повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а також заяви на виплату страхового відшкодування пов`язаного з виплатою моральної шкоди позивачам, як дружині та відповідно дітям загиблого у розмірі по 24000 грн кожному, що підтверджується відповідними заявами, доданими до позовної заяви. У відповідь на зазначені заяви, відповідачем представнику позивачів [PERSON] , було надіслано листа за №3-01-а/19791 від 03.06.2021, в якому було зазначено, що Відповідно до підпункту "а" пункту 41.1. статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом (далі - ТЗ), власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Крім цього зазначено, що в МТСБУ відсутні підстави для виплати моральної шкоди, оскільки згідно пункту 27.3 статті 27 Закону вона відшкодовується у випадках, передбачених підпунктом «г» статті 41.1 та підпункту «в» пункту 41.2 статті 41. Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону, МТСБУ здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання МТСБУ документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, у зв`язку з чим, просив надати до МТСБУ копію свідоцтва про смерть, завірену нотаріально та оригінали документів, що підтверджують витрати на поховання. Також зазначив, що для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди МТСБУ необхідно отримати завірений належним чином документ складений відповідною повноважною установою (вирок суду, постанова про відмову в порушенні кримінальної справи), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП. Після отримання зазначених вище документів МТСБУ повернеться до розгляду питання щодо відшкодування заподіяної шкоди. Станом на даний час виплата страхового відшкодування відповідачем не проведена, у зв`язку з чим, представник позивачів, вказуючи на наявність підстав для виплати позивачам, відповідачем страхового відшкодування, звернувся до суду за захистом порушеного права останніх з даним позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з положеннями частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Встановлено, що 18 березня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій водій [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Volkswagen Sharan», д.н.з. [NUMBER] , та рухаючись у напрямку м.Борщів, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Citroen Jumpy», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого водій [PERSON] та пасажири автомобіля «Citroen Jumpy» [PERSON] та [PERSON] . За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Обгрунтовуючи свої вимоги до МТСБУ про відшкодування моральної шкоди, пов`язаної зі смертю чоловіка та батька [PERSON] , позивачі посилалися на те, що на момент скоєння ДТП водій [PERSON] , з вини якого сталася ДТП, не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV (тут і далі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 3 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Стаття 21 Закону № 1961-ІУ визначає, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст.22 Закону). Відповідно до статті 23 Закону № 1961-ІУ шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно ст. 26-1 Закону № 1961-ІУ, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Статтею 27 Закону № 1961-ІУ регулюються питання відшкодування шкоди, пов`язаною із смертю потерпілого. Зокрема передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (п.п.27.1- 27.3). Згідно з пунктом 39.1 статті 39 Закону № 1961-IV (тут і далі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Закону № 1961-IV, що МТСБУ має ряд важливих завдань, до яких належить, у тому числі, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим законом. Згідно з підпунктом 43.1.2 пункту 43.1 статті 43 Закону № 1961-IV для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому, крім інших, створено фонд захисту потерпілих у ДТП (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим законом. Закон № 1961-IV чітко визначає умови, за яких МТСБУ здійснює відшкодування страхових коштів. Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закон № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. За положеннями підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону (учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом) ; ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: в) транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка". Регламентні виплати, зазначені у підпунктах "а" та "в" цього пункту, розподіляються рівними частками між повними членами МТСБУ. Отже, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що право на відшкодування позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] моральної шкоди у зв`язку зі смертю чоловіка та батька - [PERSON] внаслідок ДТП за рахунок МТСБУ не є абсолютним. Обов`язок МТСБУ відшкодувати позивачам моральну шкоду на підставі п. 27.3 статті 27 Закону № 1961-IV можливий лише за наявності певних умов. На момент прийняття рішення судом даних щодо встановлення вини [PERSON] у ДТП відповідним судовим рішенням надано не було, не здобуто таких і в ході розгляду справи Жодна з сторін не спростувала даного факту. Оскільки під час розгляду справи не встановлено, що винний у ДТП [PERSON] мав спеціальний статус особи, передбачений п.13.1 ст.13 Закону, або існувала інформація про те, що страховик - учасник МТСБУ, визнаний банкрутом та/або ліквідований, то і відсутні правові підстави для задоволення позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення з МТСБУ на їх користь відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка та батька - [PERSON] внаслідок ДТП. Виходячи з наведеного вище, суд також приходить до висновку, що у даному випадку відсутні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. На підставі наведеного, ст.ст. 11, 15, 16, 22, 1166, 1167, 1187, 1188, 1200, ст.ст. 6, 22, 23, 27, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: dismissed