Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

27.01.2023 позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.01.2010 сторони розірвали шлюб. 09.09.2022 сторони повторно уклали шлюб. Прізвище відповідачки після одруження - [PERSON] . За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] 2001 р. н., який на даний час уже повнолітній та проживає окремо. Позивач зазначає, що у порівнянні з першими місяцями їхнього подружнього життя після другого одруження, на сьогоднішній день їх стосунки як чоловіка та дружини взагалі припинилися. Спочатку їхнє сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх двох місяців шлюбні відносини між ними поступово погіршились. Зазначає, що у їхніх відносинах взагалі відсутнє взаєморозуміння та повага. Також повідомляє, що відповідачка його особистим життя не цікавиться, подружні відносини між ними припинені на кінець 2022 року. Основна причина розпаду сім`ї, на його думку, це різниця характерів, відсутність між сторонами взаєморозуміння і довіри. Протягом останніх півроку сторони проживають в різних кімнатах квартири, ведення спільного господарства між сторонами практично припинено. Тому позивач прийняв рішення про розірвання шлюбу, що, на його думку буде відповідати особистим інтересам обох сторін. Зазначає, що майнових претензій до відповідачки не має. Спору щодо місця проживання немає. Відновлення стосунків між сторонами, як подружжя та збереження сім`ї є неможливим. Вважає, що їх сім`я розпалась, подальше перебування у шлюбі є недоцільним. На примирення та збереження шлюбу позивач незгідний. Просить позов задовольнити, шлюб між ними розірвати та не стягувати з відповідачки судові витрати. 15.02.2023 у даній справі було відкрито спрощене провадження та призначено розгляд справи на 24.03.2023. 24.03.2023 учасники справи у судове засідання не з`явилися. Від позивача 24.03.2023 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, де він також зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Відповідачка також подала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, а також вказала, що позов визнає та просить його задовольнити. Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст.268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.09.2022, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 09.09.2022, виданим Червоноградським відділом реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 269 (а. с. 5). Судом встановлено що даний шлюб сторонами укладений повторно, оскільки в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 23.01.2010 серії [NUMBER] , актовий запис №7. (а.с.4). У шлюбі у сторін народився син, який на даний час повнолітній та проживає окремо від батьків, що вбачається з тексту позовної заяви та не заперечувалося відповідачкою. З матеріалів справи вбачається, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не пов`язані спільним побутом, спільне життя у них не склалося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка позов визнала, таке визнання не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачеві відомі та зрозумілі. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.2 ст.112\~Сімейного Кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, а також умови проживання сторін та взаємовідносини їх у шлюбі, небажання позивача продовжувати шлюб, визнання позову відповідачкою, суд приходить до висновку, що сім`я сторін поновлена бути не може, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Суд вирішує питання судових витрат на підставі ч. 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України, де зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, враховуючи визнання позову відповідачкою до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з цим, при поданні позову позивач просив не стягувати з відповідачки судові витрати. Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. У зв`язку з наведеним вище, суд вирішив задовольнити таке клопотання позивача та не стягувати з відповідачки судові витрати, а залишити їх за позивачем.

Outcome: approved