Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

у червні 2022 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася з заявою, в якій просила встановити неправильність запису про її народження. Свої вимоги мотивувала тим, що щодо неї було внесено запис про її народження [INFO] в місті Києві, актовий запис № 87 від 25.11.1963 року, натомість правильним є 26.09.1963 року, у зв`язку з чим просить задовольнити заяву. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С, від 12.07.2022 року, відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 22.11.2022 року, витребувано від Голосіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві, належним чином завірені копії документів, на підставі яких було прийнято рішення (висновок) № 280 від 21.01.2022 року про відмову у внесенні змін до актового запису про народження [PERSON] , витребувано від Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, копію довідки з лікарні, на підставі якої 25.11.1963 року було вчинено актовий запис № 87 про народження [PERSON] (а.с. 36-37). 22.11.2022 року розгляд справи відкладено на 28.03.2023 року та повторно витребувано від Голосіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві, належним чином завірені копії документів, на підставі яких було прийнято рішення (висновок) № 280 від 21.01.2022 року про відмову у внесенні змін до актового запису про народження [PERSON] , від Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, копію довідки з лікарні, на підставі якої 25.11.1963 року було вчинено актовий запис № 87 про народження [PERSON] (а.с. 40-41). В судове засідання 28.03.2023 року заявник не з`явилась, представник надала заяву про розгляд справи без її участі. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. У відповідності до ст.ст.13,81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження (повторно) [PERSON] народилась [INFO] (а.с. 16). Відповідно до паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Голосіївським РВ ГУДМС України в місті Києві 17.09.2013 року, остання народилась [INFO] (а.с. 17-19). Відповідно до посвідчення водія на ім`я [PERSON] дата народження останньої вказана - [INFO] (а.с. 21-22). Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 15.12.2012 року [PERSON] народилась [INFO] (а.с. 25). Відповідно до висновку № 280 про внесення змін до актового запису цивільного стану за результатами розгляду звернення [PERSON] , відділом було відмовлено у внесенні змін з тих підстав, що відповідно до ст. 294 ЦК України право фізичної особи на ім`я - право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм іменем, заявниця реалізує свої конституційні права під іменем « [PERSON] », що підтверджується документами, які були надані заявницею на розгляд (а.с. 11-14). В частині відмови у внесенні змін до актового запису про народження № 87 від 25.11.1963 року, складеного виконавчим комітетом Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, то Голосіївській відділ відмовив з підстав, що у актовому записі про народження зазначена дата [INFO] , а у первинному свідоцтві про народження [INFO] (а.с. 15-16). Судом встановлено, що актовий запис про народження № 87 від 25.11.1963 року було здійснено на підставі довідки пологового будинку від 05.10.1963 року, що фактично передує даті народження заявника, вказаній в актовому записі про народження. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 (далі Правила) внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Згідно п. 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до абз. 2 п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» №12 від 17.07.1995 року, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану , як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Відповідно до п.1.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5,зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011року за № 55/18793,внесення змін до актових записів цивільного стану,які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України,проводиться районними, районними у містах,міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках,передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20.03.1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. В яких, зокрема, зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи. У пункті 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, передбачено, що однією із підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по- батькові, місця і дати народження). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при ньому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов`язки перед суспільством в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості. Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що встановлення неправильності в актовому записі про народження заявника породжує для неї юридичні наслідки, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, і заявник у зв`язку з цим не має іншої можливості виправити допущену у ньому помилку, усунення такої можливо лише у судовому порядку шляхом встановлення неправильності в актовому записі про його народження, та враховуючи те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявник, дані докази повністю узгоджуються з її заявою, суд дійшов до висновку про задоволення заяви.. У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» зазначено, що суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved