Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 29 березня 2021 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики. Позивач надала відповідачу [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 106 500 (сто шість тисяч п`ятсот) гривень 00 г. на умовах повернення до 31.12.2021, що підтверджується розпискою від 29.03.2021, написаною власноруч відповідачем. Відповідач борг не повернув, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Позивач просить стягнути з відповідача суму позики у розмірі 106500,00 грн. та витрати, пов`язані з вирішенням спору судом (судовий збір). Представник позивача в судове засідання не прибув, подавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляду справи без його участі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, про що у справі є відповідні докази. Від нього не надійшов відзив на позовну заяву. З урахуванням думки позивача, який не заперечував щодо заочного розгляду справи, положення частини 1 статті 280 ЦПК України та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.03.2021 між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики (надалі Договір) (а.с. 6). Позивач передала, а відповідач прийняв гроші в розмірі 106500,00 грн. та зобов`язався повернути їх до 31.12,2021, про що прямо зазначив у власноруч написаній розписці. Як зазначає позивач, одержані грошові кошти відповідач до теперішнього часу не повернув. Позичальник не здійснив жодних дій щодо повернення коштів, чим порушив права позикодавця, а також вимоги діючого законодавства України. В силу статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за договором позики. Досліджені в судовому засіданні обставини стверджують про те, що вимоги позивача є обґрунтованими доказами, а тому підлягають до задоволення, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 106500,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1065,00 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 549, 526, 1046, 1049 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved