Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні представник позивача Плескун Д.А. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що гуртожиток по [ADDRESS] відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить на праві власності державі в особі Міністерства оборони України та перебуває на балансі Національного університету оборони України імені Івана Черняховського. Даний гуртожиток призначений для забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців, які проходять військову службу (навчаються) в Університеті та не забезпечені житлом у м. Києві. Згідно ордеру від 7.08.2007 року №952 [PERSON] та його сім`ї, в склад якої входить дружина [PERSON] , доньки [PERSON] , 2000 року народження та [PERSON] ,2006 року народження була надана кімната [ADDRESS] . Відповідно до п.1.1 договору про надання житлової площі від 7.08.2007 року, укладеного між сторонами по справі, житлова площа в гуртожитку надавалась [PERSON] для тимчасового проживання на період проходження військової служби в Національній академії оборони України, правонаступником якої згідно Постанови кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1089 „Про реорганізацію Національної академії оборони України" є Національний університет оборони України імені Івана Черняховського . 26.03.2008 року [PERSON] був виключений із списків особового складу Академії у зв`язку з направленням до нового місця служби (м. Бендери, тимчасово окупована територія республіки Молдова). Наказом Міністра оборони України від 19.12.2017 року №933 [PERSON] був звільнений з військової служби і направлений для зарахування на військовий облік до [INFO] . Відповідно до витягу з протоколу Об`єднаної житлової комісії Генерального Штабу Збройних Сил України від 11.11.2020 року №24 та наказу начальника Головного управління доктрин та підготовки Генерального Штабу Збройних Сил України від 10.12.2020 року №64 в грудні 2020 року [PERSON] та його сім`ї, яка складається з 4 осіб виплачено грошову компенсацію для отримання (придбання) житлового приміщення в розмірі 1 897 793 грн. 80 коп. Після отримання вказаної грошової компенсації рішенням Об`єднаної житлової комісії Генерального Штабу Збройних Сил України від 29.01.2021 року №26 [PERSON] та члени його сім`ї були зняті з квартирного обліку в гарнізоні м. Києва на підстав ст.40 ЖК України. Отримавши грошову компенсацію, відповідачі продовжують займати житлову кімнату у гуртожитку. На вимогу позивача про виселення з займаного приміщення вони не реагують. Тому просить виселити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та неповнолітню [PERSON] , [INFO] в судовому порядку з кімнати [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення, а також стягнути з повнолітніх відповідачів на користь позивача сплачений розмір судового збору. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] як законний представник неповнолітньої дитини [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що після звільнення [PERSON] з військової служби родина [PERSON] дійсно отримала грошову компенсацію для придбання житла в розмірі 1 897 793 грн. 80 коп. 13.01.2021 року між ТОВ „Компанія з управління активами „Крістал Ессет Менеджмент" та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, за змістом якого сторони зобов`язуються укласти в майбутньому договір купівлі-продажу квартири, за яким ТОВ зобов`язується передати у власність (продати) [PERSON] квартиру [ADDRESS] (адреса будівельна), а [PERSON] зобов`язується прийняти цей об`єкт нерухомості та належним чином оплатити його вартість в розмірі 2 177 445 грн. 09 коп. Основний договір укладається сторонами не пізніше ніж 30.06.2022 року. За п.5.1 попереднього договору жодна із сторін не буде нести відповідальність за повне або часткове невиконання будь-якого зі своїх обов`язків за цим договором, якщо невиконання буде наслідком форс-мажорних обставин, що виникли після укладання цього договору. Відповідно до п.5.2 цього ж договору під форс-мажорними обставинами слід вважати стихійні лиха, руйнування внаслідок дії вибухових пристроїв, радіаційна, хімічна зараженість, ударні хвилі, війна, блокада чи інші заходи урядів та урядових органів, інші подібні обставини. Після того як відповідач оплатила вартість житла, що будується, забудовник не виконав своїх зобов`язань перед інвестором через введення на території України воєнного стану, тому відповідачі з дитиною не мають іншого житла як зазначений гуртожиток і кімната в ньому, якою вони користуються. Крім того, вони не підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення, оскільки [PERSON] є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, а [PERSON] є на даний час діючим офіцером Збройних Сил України. За таких обставин просять відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. 3-я особа служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, представник якої до суду не з`явився, про розгляд справи була повідомлена судом належним чином (а.с.48; 58), з заявами до суду про неможливість розгляду справи у відсутність свого представника не зверталась. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно ст.1 ЖК України відповідно до Конституції України громадяни мають право на житло. Це право забезпечується розвитком і охороною житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі, яка надається в міру здійснення програми будівництва благоустроєних жител, наданням громадянам за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, а також невисокою платою за квартиру і комунальні послуги. За змістом ч.1-2, ст.9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як встановлено у судовому засіданні, Національний університет оборони України імені Івана Черняховського, (ідентифікаційний код юридичної особи 07834530), розташований в м. Києві, просп. Повітрянофлотський, 28 був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 23.08.2022 року за №1000731070005034415 (а.с.61-62). Згідно ч.2, ст.14 Закону України „Про Збройні Сили України" майно, закріплене за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління. Як зазначено у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України"від 12.04.1985 року №2 зі змінами, внесеними постановами від 10.03.1989 року №2, від 25.12.1992 року №13 та від 25.05.1998 року №15, вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з`ясовувати, чи є гуртожитком приміщення, яке займає відповідач. Для цього, зокрема, необхідно витребувати дані про те, чи перебуває будинок, в якому розміщено таке приміщення, у віданні позивача; чи побудований він як гуртожиток або спеціально для нього переобладнаний; чи є дозвіл санепідемстанції на його заселення як гуртожитку; чи зареєстрований він як гуртожиток у виконкомі районної, міської, районної в місті ради; чи видався відповідно до Положення про гуртожиток ордер на зайняття жилої площі у гуртожитку; чи укомплектований будинок (жиле приміщення) меблями, спеціальним устаткуванням, інвентарем, культурно-побутовими предметами, необхідними для проживання, занять і відпочинку громадян, чи є штати для обслуговування гуртожитку, як оплачується проживання, тощо. Гуртожиток по [ADDRESS] відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить на праві власності державі в особі Міністерства оборони України та перебуває на балансі Національного університету оборони України імені Івана Черняховського (а.с.32-33). Даний гуртожиток призначений для забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців, які проходять військову службу (навчаються) в Університеті та не забезпечені житлом у м. Києві. Згідно ч.1, ст.127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Як наголошує ч.1, ст.129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. 7.08.2007 року між Національною Академією оборони України та майором [PERSON] був укладений договір про надання житлової площі військовослужбовцям постійного складу Національної Академії оборони України, за яким академія для тимчасового проживання на період проходження служби в Національній Академії оборони України надає [PERSON] та членам його родини кімнату [ADDRESS] (а.с.30). За змістом свідоцтва про одруження 30.11.2004 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб (а.с.27). В період зареєстрованого шлюбу у відповідачів народились дві доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.28). Згідно ордеру від 7.08.2007 року №952 [PERSON] та його сім`ї, в склад якої входить дружина [PERSON] , доньки [PERSON] , 2000 року народження та [PERSON] ,2006 року народження була надана кімната [ADDRESS] (а.с.29). У відповідності до ст.132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 ЖК України, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. За приписами ч.1, ст.125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: осіб з інвалідністю внаслідок війни та інших осіб з інвалідністю з числа військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, зв`язаного з перебуванням на фронті; учасників Другої світової війни, які перебували у складі діючої армії; сім`ї військовослужбовців і партизанів, які загинули або пропали безвісти при захисті чи при виконанні інших обов`язків військової служби; сім`ї військовослужбовців; осіб з інвалідністю з числа осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків. Згідно ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. [PERSON] є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серія [NUMBER] видане на його ім`я (а.с.63-64). [PERSON] також є діючим офіцером Збройних Сил України (а.с.65). 26.03.2008 року [PERSON] був виключений із списків особового складу Академії у зв`язку з направленням до нового місця служби (м. Бендери, тимчасово окупована територія республіки Молдова). Наказом Міністра оборони України від 19.12.2017 року №933 [PERSON] був звільнений з військової служби і направлений для зарахування на військовий облік до [INFO] (а.с.31). Відповідно до витягу з протоколу Об`єднаної житлової комісії Генерального Штабу Збройних Сил України від 11.11.2020 року №24 та наказу начальника Головного управління доктрин та підготовки Генерального Штабу Збройних Сил України від 10.12.2020 року №64 (а.с.34) в грудні 2020 року [PERSON] та його сім`ї, яка складається з 4 осіб виплачено грошову компенсацію для отримання (придбання) житлового приміщення в розмірі 1 897 793 грн. 80 коп., про що свідчать платіжні доручення №64 від 28.12.2020 року та №2 від 30.12.2020 року (а.с.34-35). Після отримання вказаної грошової компенсації рішенням Об`єднаної житлової комісії Генерального Штабу Збройних Сил України від 29.01.2021 року №26 [PERSON] та члени його сім`ї були зняті з квартирного обліку в гарнізоні м. Києва на підстав ст.40 ЖК України (а.с.37). Судом також встановлено, що 13.01.2021 року між ТОВ „Компанія з управління активами „Крістал Ессет Менеджмент" та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, за змістом якого сторони зобов`язуються укласти в майбутньому договір купівлі-продажу квартири, за яким ТОВ зобов`язується передати у власність (продати) [PERSON] квартиру [ADDRESS] (адреса будівельна), а [PERSON] зобов`язується прийняти цей об`єкт нерухомості та належним чином оплатити його вартість в розмірі 2 177 445 грн. 09 коп. Основний договір укладається сторонами не пізніше ніж 30.06.2022 року. За п.5.1 попереднього договору жодна із сторін не буде нести відповідальність за повне або часткове невиконання будь-якого зі своїх обов`язків за цим договором, якщо невиконання буде наслідком форс-мажорних обставин, що виникли після укладання цього договору. Відповідно до п.5.2 цього ж договору під форс-мажорними обставинами слід вважати стихійні лиха, руйнування внаслідок дії вибухових пристроїв, радіаційна, хімічна зараженість, ударні хвилі, війна, блокада чи інші заходи урядів та урядових органів, інші подібні обставини (а.с.72-80). Після того як відповідач оплатила вартість житла, що будується, забудовник не виконав своїх зобов`язань перед інвестором через введення на території України воєнного стану, тому відповідачі з дитиною не мають іншого житла як зазначений гуртожиток і кімната в ньому, якою вони користуються. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, а його дружина [PERSON] є діючим офіцером Збройних Сил України, тому вони разом зі своїми дітьми не підлягають виселенню з гуртожитку згідно ст.132; 125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення, на чому наполягав представник позивача у судовому засіданні. За таких обставин у задоволенні позову позивача необхідно відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі, тому не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору, який був сплачений при звернення до суду.

Outcome: dismissed