Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07.09.2016 року. Від вказаного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що їх сімейне життя погіршилося, з листопада 2019 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, фактично припинили сімейні відносини. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] . 17.02.2023\~відкрито провадження\~у справі. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Представник позивача, адвокат Сергієнко Т.Г. надала до суду заяву, в якій просила суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] , а справу розглядати без участі сторони позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Згідно вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Правом надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 07.09.2016 [PERSON] та [PERSON] вступили у шлюб (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно із ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Частинами 3, 4 ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як встановлено судом, сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, не примирилися, а тому суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення, а тому вважає за необхідне шлюб розірвати Виходячи з положень ст. ст. 110, 112 СК України, а також того, що особа має право вільно вирішувати питання щодо розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із наявної у матеріалах справи квитанції №32528798800006191616 від 23.01.2023, позивачем сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду в розмірі 1073,60 грн (а.с.10). Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 1073,60 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved