Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Адвокатське об`єднання «Терзі та Партнери» в особі адвоката Терзі О.С., який діє від імені та в інтересах ТОВ «Маркс.Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу. В обґрунтування позову зазначено, що 05.04.2021 року по вул.Олімпійська, 161 у м.Маріуполі сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів Skoda, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , Mercedes, держаний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ДТП трапилось внаслідок порушення [PERSON] п.п.2.10 «а», 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, ст.ст.122-4, 124 КУпАП, що підтверджується постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області по справі №265/2858/21 від 28.04.2021 року та відповіддю Національної поліції України. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Skoda, державний номерний знак [NUMBER] , застраховано згідно Полісу №202995808 від 02.03.2021 року в ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра», яким на виконання умов полісу та на підставі акту огляду транспортного засобу від 09.04.2021 року, ремонтної калькуляції від 21.04.2021 року №0032480.04, страхового акту №0032480.04.21/1 від 01.06.2021 року та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №0032480.04.21/1 від 01.06.2021 року, було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 4020,40 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №2705 від 24.06.2021 року. 29.06.2021 року ТОВ «Маркс.Капітал» направило відповідачу претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу №07026, яку [PERSON] не отримав у відділенні поштового зв`язку, що підтверджується копією конверту поштового відправлення з відміткою причини повернення «за закінченням зберігання». 02.01.2020 року між ПрАТ «СК «Саламандра» та ТОВ «Маркс.Капітал» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №02.01.2020-СК, щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли, згідно акт прийому-передачі документів №55-02 від 29.06.2021 року до договору №02.01.2020-СК від 02.01.2020 року у ПрАТ «СК «Саламандра» до [PERSON] . Посилаючись на вказані обставин, позивач просив стягнути з відповідача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 4020,40 гривень та понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2481 гривень та витрат на правову допомогу в сумі 3000 гривень. Ухвалою суду від 19.01.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклики до суду на офіційному сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у зв`язку з чим, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд розглянув справу за відсутності відповідача та відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України ухвалив заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.04.2021 року по вул.Олімпійська, 161 у м.Маріуполі сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу Skoda, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу Mercedes, держаний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 28.04.2021 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. (а.с.46-48). В силу вимог частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність водія та власника транспортного засобу Skoda, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] на момент ДТП була застрахована згідно полісу №202995808 від 02.03.2021 року в ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра», якою на виконання умов полісу та на підставі акту огляду транспортного засобу від 09.04.2021 року, ремонтної калькуляції від 21.04.2021 року №0032480.04, страхового акту №0032480.04.21/1 від 01.06.2021 року та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №0032480.04.21/1 від 01.06.2021 року, було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі в сумі 4020,40 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №2705 від 24.06.2021 року (а.с.69). Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Ст. 979 ЦК України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальникові грошову суму (страхову виплату). Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його представника) або іншої особи, визначеної договором. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. 02.01.2020 року між ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» та ТОВ «Маркс.Капітал» укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020-СК, відповідно до якого права за регресними вимогами переходять від ПрАТ «СК «Саламандра» до ТОВ «Маркс.Капітал» (а.с.8-12). Відповідно до акту прийому - передачі документів № 55-02 від 29.06.2021 року, ПрАТ «СК «Саламандра» передало ТОВ «Маркс.Капітал» документи, що підтверджують право вимоги до [PERSON] (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінені іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги),а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки відповідач\~ [PERSON] \~залишив місце\~пригоди після\~вчинення ДТП\~до приїзду\~працівників поліції,\~що встановлено\~постановою Орджонікідзевського\~районного суду\~м.\~Маріуполя Донецької\~області від\~28.04.2021\~року,\~тому позивач ТОВ «Маркс.Капітал», до якого перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми майнової шкоди, обґрунтовано звернувся з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Враховуючи вищевикладені норми права, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Маркс.Капітал» про стягнення в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування із водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП та самовільно залишив місце пригоди, обґрунтованими, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача в порядку регресу виплачене страхове відшкодування в сумі 4020,40 гривень. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно договору про надання правової допомоги №02/2022-АБ від 14.02.2022 року, укладеного між адвокатом Терзі О.С. та ТОВ «Маркс.Капітал» (а.с.78-81), акту виконаних робіт (наданих послуг) від 01.12.2022 року та детального опису робіт (наданих послуг) до акту надання послуг від 01.12.2022 року на підставі договору про надання правової допомоги №02/2022-АБ від 14.02.2022 року, вартість виконаних робіт (наданих послуг) складає 3000 гривень. Таким чином, з урахуванням вимог ч.4 ст.137 ЦПК України та ст.141 ЦПК України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з огляду на те, що судом задоволені позовні вимоги позивача, суд вважає за необхідне пропорційно до розміру задоволених позовних вимог стягнути з [PERSON] на користь позивача ТОВ «Макрс.Капітал» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 гривень, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень, що разом складає 5481 гривень.

Outcome: approved