Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

Національна академія внутрішніх справ звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути з відповідачки на їх користь заборгованість, пов`язану з утриманням в навчальному закладі в розмірі 4 439,79 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 291,68 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 61,31 грн., а також судовий збір в сумі 2 684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 08.09.2020 року між Національною академією внутрішніх справ та [PERSON] було укладено Договір про розстрочення суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії внутрішніх справ, відповідно вимог п. 6 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 року № 261 та наказу МВС України від 17.07.2017 року № 593 «Про затвердження Примірної форми договору про відшкодування витрат з розстроченням платежу на строк до одного року». Згідно п.п. 1.1 та 3.3 даного договору, відповідачка зобов`язалася протягом одного року з дня його підписання сплатити 4 439,79 грн. витрат, пов`язаних з її утриманням у навчальному закладі, тобто до 09.09.2021 року. Однак, відповідачка порушила умови договору, станом на 23.01.2023 року кошти на рахунок НАВС від [PERSON] не надійшли. Відповідно до вимог п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, при здійсненні розрахунку заборгованості відповідачки із врахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних враховано лише період прострочення до моменту введення в Україні воєнного стану. Таким чином, розмір заборгованості [PERSON] складається з наступного: 4 439,79 грн. - вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, 291,68 грн. - встановлений індекс інфляції та 61,31 грн. - три проценти річних від простроченої суми. В судове засідання представник позивача згідно довіреності № 46/01/3095 від 03.11.2022 року (а.с. 25) [PERSON] не з`явився, одночасно з позовом подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов задоволити повністю, вказавши, що не заперечує проти заочного розгляду даної справи (а.с. 5). Відповідачка відзиву на позов не подавала, в судове засідання не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи була належно повідомлена у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з датою вручення 14.03.2023 року (а.с. 36). За таких обставин суд 31.03.2023 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 даного кодексу, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено в судовому засіданні, 08 вересня 2020 року між Національною академією внутрішніх справ та [PERSON] було укладено Договір про розстрочення суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії внутрішніх справ, відповідно п. 6 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 року № 261 та наказу МВС України від 17.07.2017 року № 593 «Про затвердження Примірної форми договору про відшкодування витрат з розстроченням платежу на строк до одного року» (а.с. 8) Відповідно п.п. 1.1 та 3.3 вказаного Договору, відповідачка зобов`язалася протягом одного року з дня підписання даного Договору розстрочення сплатити суму відшкодування витрат, пов`язаних з її утриманням у навчальному закладі в розмірі 4 439,79 грн. Згідно п. 2.1 Договору розстрочення, відповідачка погашає суму заборгованості не пізніше 10-го числа кожного місяця рівними частинами починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому укладено договір. З довідки начальника ВФЗБО - головного бухгалтера НАВСпідполковника поліції С.Гуцалюка від 23.01.2023 року (а.с. 7) вбачається, що [PERSON] не відшкодувала суму фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, яка становить 4 439,79 грн. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 вказаного Кодексу передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 даного Кодексу, нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти та індекс інфляції, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто, це є гарантією для кредитора у вигляді настання певних негативних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним узятих за договором зобов`язань. Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та індексу інфляції не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Відповідно до розрахунку заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від 02.02.2023 року (а.с. 9), заборгованість [PERSON] складається з: 4 439,79 грн. - сума боргу, 291,68 грн. - індекс інфляції та 61,31 грн. - три відсотки річних, а всього 4 792,78 грн. В зв`язку із введенням воєнного стану на території України з 24.02.2022 року відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позиковдавцем). Перевіривши вказаний розрахунок заборгованості, наданий позивачем, судом встановлено правильність здійсненого нарахування за період з 09.09.2021 року по 23.02.2022 року, а тому суд покладає його в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами та з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що відповідачка не виконала умов договору про розстрочення суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії внутрішніх справ, тому з неї на користь позивача слід стягнути вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі в розмірі 4 439,79 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 291,68 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 61,31 грн. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 2 684,00 грн. за подання позовної заяви до суду, сплачена згідно платіжного доручення № 302 від 01.02.2023 року (а.с. 6). На підставі викладеного, ст.ст. 509,525,526,530,610,611,625,626,628 ЦК України,

Outcome: approved