Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить зняти арешт з усього майна, а також заборону здійснювати відчуження будинку за адресою: [ADDRESS] , що є власністю [PERSON] , накладені постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції від 01.12.1999 року. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку під [ADDRESS] . За життя [PERSON] прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Вона звернулась до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Шустової Н.С. із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського району Одеської області від 01.12.1999 року на все нерухоме майно, в т.ч. і вказаний житловий будинок, що належить [PERSON] , накладено арешт та заборонено здійснювати його відчуження. Звернувшись до Одеського державного нотаріального архіву вона дізналась, що арешт на все нерухоме майно, яке належало [PERSON] та заборона здійснювати відчуження будинку за адресою: [ADDRESS] , було накладено державним виконавцем відділу державної виконавчої служби при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 21.09.1999 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь РЕС 2830,60 грн. та держмита 141,03 грн. Після цього вона звернулась до Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про зняття арешту з нерухомого майна та заборони на його відчуження, але їй було відмовлено в цьому і рекомендовано звернутись до суду. Вказує, що станом на сьогоднішній день за особовим рахунком, який відкритий на ім`я [PERSON] та числиться за житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , відсутні будь-які боргові зобов`язання перед ООЕК. За таких обставин вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, але направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] батько позивачки, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку під [ADDRESS] . За життя [PERSON] прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . З приводу оформлення права на спадщину після смерті батька, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Шустової Н.С., яка повідомила їй, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського району Одеської області від 01.12.1999 року на все нерухоме майно, в т.ч. і вказаний житловий будинок, що належить [PERSON] , накладено арешт та заборонено здійснювати його відчуження. Після цього позивачка звернулась до Одеського державного нотаріального архіву, де отримала архівну довідку №1511/01-18 від 30.04.2021 року, з якої вбачається, що постановою державного виконавця Рогачко П.О. відділу Державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції від 01.12.1999 року при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 21.09.1999 року Біляївським райсудом про стягнення з [PERSON] на користь РЕС 2830,60 грн та держмита 141,03 грн, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-13). Далі, позивачка звернулась до Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про зняття арешту з нерухомого майна та заборони на його відчуження, але їй було відмовлено в цьому і рекомендовано звернутись до суду (а.с.9). Із рахунків за електроенергію, а також скрін-шотів виписки про оплату за електроенергію із особистого кабінету користувача за 2019-2022 р.р., наданих позивачкою, вбачається, що станом на сьогоднішній день за особовим рахунком [NUMBER] , який відкритий на ім`я [PERSON] за об`єктом житловий будинкок за адресою: [ADDRESS] , відсутні будь-які боргові зобов`язання перед ООЕК (а.с.16-26). Наявність арешту, накладеного державним виконавцем 01.12.1999 року на все майно, яке належало [PERSON] та заборона відчуження будинку позбавляє позивачку права реалізувати свої спадкові права після смерті батька [PERSON] . Згідно положень ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а ч. 1 ст. 319 цього Кодексу встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ст. 391 ЦК України, особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майно. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту.\~ У п. 2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). На підставі вищевикладеного, оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, а також відсутність підстав для продовження обтяження на майно, яке було накладено більш ніж двадцять років тому, а тому суд приходить до висновку, що право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з усього нерухомого майна та заборони на його відчуження, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved