Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

13.12.2022 року представник Виконавчого комітету Городницької селищної ради як орган опіки та піклування звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно двох її дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідачки [PERSON] на користь дітей аліменти у розмірі 1\\2 від прожиткового мінімуму, встановленого державою для дітей відповідного віку і до їх повноліття, на кожну дитину шляхом перерахунку коштів на особисті рахунки дітей; позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно молодшої дитини - [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь дитини [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1\\2 від прожиткового мінімуму встановленого державою на дитину відповідного віку і до повноліття дитини шляхом перерахунку коштів на особистий рахунок дитини; судові витрати покласти на відповідачів. Свої вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідачі перебувають у шлюбі і є батьками дітей [PERSON] , 2017 р.н., [PERSON] , 2012 р.н., та ухиляються від обов"язку щодо виховання та утримання дітей. 29.04.2021 року дітей поставлено на облік як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах. Відповідач [PERSON] сина [PERSON] передала на вихованні бабусі [PERSON] , матері батька дітей, оскільки співмешканець не бажає утримувати та виховувати її сина. На даний час [PERSON] проживає з бабусею, навчається в 5 класі, підтримує телефонний зв`язок з батьком, який цікавиться його життям та розвитком, надсилає кошти для утримання сина, та необхідні речі, одяг, харчування. Відповідач [PERSON] певний період проживає працює та проживає в Польщі. Він не визнає своє батьківство щодо [PERSON] , тому кошти на її утримання не надає, її життям та розвитком не цікавиться Відповідач [PERSON] стверджує, що біологічним батьком [PERSON] є інша особа, а не її чоловік. Відповідач [PERSON] підтримує стосунки із сином [PERSON] у дуже рідких телефонних розмовах. Участі в утриманні, вихованні сина, її фізичному та духовному розвитку практично не приймає. Не цікавиться його здоров`ям, навчанням. У вересні 2022 року вона відвідувала сина, однак той відмовляється повертатися з нею. Відповідачка [PERSON] впродовж 2021 року- 2022 року часто змінювала місця проживання. У зв`язку з цим, дитину [PERSON] було тимчасово влаштовано до Обласного соціально-реабілітаційного центру для дітей "Сонячний дім"ЖОР. Працівниками даного закладу, на обстеженні у лікаря, виявили венеричну хворобу у дитину, у зв`язку з чим направлено її на лікування, хоча матір дитини на попередньому огляді у лікаря не повідомила про наявність хвороби. Щодо факту невиконання [PERSON] батьківських обов`язків відбулося звернення до поліції. Тому з метою захисту прав та інтересів дітей виникла необхідність позбавити відповідачів батьківських прав та стягувати з них аліменти на утримання дітей. 20.12.2022 року після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, даний позов прийнято судом до розгляду у порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 12.01.2023 року в підготовчому судовому засіданні залучено в якості третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON] , Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Сонячний дім" Житомирської ОДА, Службу у справах дітей Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони та їх представники не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, які просила задовольнити. Від представника третьої особи, Служби у справах дітей Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі. Про причини неявки інших третіх осіб суду не повідомлено. Причини неявки відповідачів суду невідомі, відзиву на позов від них не надходило. будь-яких клопотань не заявлялося. 24.06.2021 року судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовні вимоги та матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного. Встановлено, що сторони у справі : [PERSON] . [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 17.07.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі /а.с.15/. Згідно копій свідоцтв про народження та Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження встановлено, що відповідачі у справі є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с.9,10/. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі проживають окремо один від одного. Місцем реєстрації [PERSON] є [ADDRESS] /а.с.41/. [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS] , разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] , однак за місцем реєстрації фактично не проживає. [PERSON] протягом 2022 року декілька разів змінювала своє фактичне місце проживання. Так з актів обстеження матеріально- побутових умов проживання [PERSON] від 09.02.2022 року, від 22.02.2022 року, від 28.04.2022 року, від 07.06.2022 року, від 16.08.2022 року вбачається, що остання проживала з дочкою [PERSON] , син [PERSON] проживає окремо, проживала в будинках співмешканців. Іноді місце проживання було непридатне для проживання дитини, було брудно, неприбрано, відсутнє місце для дитини. В даних актах зазначається, що [PERSON] іноді зловживає алкогольними напоями, ігнорує виконання батьківських обов`язків, є скарги від сусідів на неохайний вигляд дитини та її недогляд, їй рекомендовано навести порядок у будинку, подбати про здоров`я дитини та попереджено про наслідки невиконання батьківських обов`язків. Зі змістом цих актів було ознайомлено [PERSON] під розпис/а.с.21,22,23,24,25/. Як вбачається з характеристики від 16.09.2022 року, виданої Виконкомом Городницької селищної ради, [PERSON] проживає на території Городницької селищної ради, має двох малолітніх дітей. Син проживає з бабусею [PERSON] . Є безробітною, скарг від жителів на неї не надходило, до відділу поліції надходили заяви про невиконання нею батьківських обов`язків/а.с.16./. Від 29.04.2021 року діти [PERSON] та [PERSON] поставлені на облік як діти, що перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків/а.с.19/. 23.08.2022 року [PERSON] подала до Служби у справах дітей Городницької селищної ради заяву про влаштування дочки [PERSON] тимчасово до центру соціально-психологічної реабілітації, оскільки має скрутне матеріальне становище, обіцяла відвідувати дитину/а.с.28/. Рішенням виконкому Городницької селищної ради від 21.09.2022 року малолітню [PERSON] було влаштовано до іституційного закладу терміном на 6 місяців/а.с.30/. Після влаштування дитини до центру реабілітації на обстеженні у лікаря, після скарг дитини, було виявлено у неї наявність венеричної хвороби, та направлено на лікування. З пояснень [PERSON] , з якою проживала матір та дитина, було з`ясовано, що про наявність проблем зі здоров`ям у дитини мати знала, однак до лікаря не зверталася та при проходженні медкомісії не повідомила лікарю про скарги дитини. Про даний факт було повідомлено поліцію. З повідомлення обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей "Сонячний дім" ЖОР від 09.12.2022 року слідує, що дитина [PERSON] там перебуває з 05.10.2022 року та мати її жодного разу не відвідувала, життям та здоров`ям своєї дитини не цікавилася/а.с.34./. Також з повідомлення Старобогорчанської сільської ради Івано-Франківського району від 07.12.2022 року встановлено, що малолітній [PERSON] , проживає разом з бабусею та батьком у [ADDRESS] . Батько на даний час перебуває за кордоном. В результаті обстеження умов проживання з`ясовано, що в будинку створені задовільні умови для проживання, вихованні, навчання дитини. Хлопчик має, окрему кімнату, забезпечений одягом, взуттям, продуктами харчування. Він демонструє емоційний контакт та довірливі стосунки з бабусею. Дитина відвідує навчальний заклад. З бесіди з дитиною встановлено, що він хоче проживати з батьком та бабусею. Зі слів бабусі [PERSON] мати дитини не виявляє бажання повернути в свою сім`ю дитину, матеріальної допомоги не надає, не бере участі у вихованні та розвитку дитини, іноді спілкується з дитиною телефоном /с.20,26,33/. Також з характеристики на дитину, з місця його навчання від 11.11.2022 року слідує, що [PERSON] є учнем 5 класу Гринівської гімназії ім. Ярослава Савки Старобогородчанської сільської ради, проживає з бабусею, батько хлопчика цікавиться станом здоров`я, навчання та виховання сина і матеріально його забезпечує. Хлопчик доброзичливий, веселий, позитивний учень/а.с.18/. На підставі вище викладених обставин, відповідно до висновку служби у справах дітей Городницької селищної ради від 16.11.2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав, з метою захисту законних прав та інтересів дитини, з метою попередження загрози загальному здоров`ю дитини, її життю, у зв`язку із ухиленням від виконання батьківських обов`язків відповідний орган вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , 2012 р.н., та [PERSON] , 2017 р.н./а.с. 35-37/. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та /або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. У відповідності до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. З наявних у справі доказів судом встановлено, що відповідачка [PERSON] свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, а саме : вихованням дітей не займається, не утримує їх, не піклуються про стан їх здоров`я, з дітьми не проживає, не спілкується, не забезпечує здобуття дітьми освіти, не вживає заходів щодо повернення дітей до своєї сім`ї та спільного проживання. Розуміючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, враховуючи положення ПП ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд вважає доведеним факт ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманні дітей. Ураховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно обох дітей слід задовольнити. Крім цього, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України), який є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві (ст.180 СК України). Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дітей, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного їх розвитку, вимоги закону щодо мінімального розміру аліментів, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідачки аліментів на користь дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного щомісячно до повноліття дітей, перерахувавши кошти на їх особисті рахунки. Відповідно до положень ст. 191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 13.12.2022 року. Рішення в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, слід допустити до негайного виконання. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо відповідача [PERSON] , оскільки позивачем не надано суду належних та достатніх доказів ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків щодо виховання дочки [PERSON] , зокрема винної поведінки батька та свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Також позивачем не доведено, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дитини в разі застосування до її батька такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивачем, в обгрунтування позовних вимог, не надано суду відповідного висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дочки [PERSON] , в якому має міститися обгрунтування щодо позбавлення батьківських прав та відповідності такого позбавлення інтересам самої дитини. Посилання позивача на те, що відповідач [PERSON] не займається вихованням дочки, оскільки не визнає своє біологічне батьківство, суд розцінює як припущення, що не грунтується на відповідних доказах. У справі відсутні жодні докази застосування до відповідача [PERSON] будь-яких заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування, також у справ відсутні докази. З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові пояснень позивача щодо нехтування відповідачем своїми обов`язками щодо виховання та утримання дочки, оскільки вони не знайшли свого документального підтвердження в судовому засіданні. Однак, враховуючи поведінку відповідача щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дочки, його слід попередити, що у разі неналежної поведінки він буде позбавлений батьківських прав. Суд також, відмовляє у стягненні з відповідача [PERSON] аліментів, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України прийняття рішення про стягнення аліментів можливе лише при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідачки [PERSON] в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial