Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 14 грудня 2022 року надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я (а.с. 1-3). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 14 грудня 2022 року визначено головуючого - суддю Скотар Р.Є. Ухвалою судді\~від 15\~грудня 2022\~року позов\~прийнято до\~розгляду та\~відкрито провадження\~у справі\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення сторін(а.с. 33). На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідачем 16 січня 2023 року подано відзив на позов, та надано докази його направлення стороні Позивача. 01 лютого 2023 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Клопотань про виклик у судове засідання сторін не надходило. Підстав для призначення судового засідання з ініціативи суду не вбачається. Враховуючи викладене, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що кореспондується з положеннями частини 5 статті 279 ЦПК України. Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача. Позивач зазначає, що 25.07.1984 року був прийнятий на роботу на Криворізький металургійний комбінат «Криворіжсталь» в цех блюмінг 2 вальцювальником стану гарячої прокатки 4 розряду. В період з 16.11.1987 року по 05.03.2010 року [PERSON] працював на ВАТ «АрсклорМіттал Кривий Ріг» слюсарем-ремонтником в сортопрокатному цеху. ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є правонаступником КМК «Криворіжсталь» імені Леніна та ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». У зв`язку зі шкідливими і важкими умовами праці позивачем отримано хронічне професійне захворювання. Відповідно до даних медичного висновку № 458 від 24.03.2016 року лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Українського НДІ промислової медицини» позивачу встановлено діагноз: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з вираженим зниженням слуху) захворювання професійне з 24.03.2016 року. Відповідно до даних медичного висновку № 207 від 25.01.2022 року лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Українського НДІ промислової медицини» позивачу встановлено діагноз: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з вираженим зниженням слуху) захворювання професійне з 24.03.2016 року. Відповідно до акту № 12 від 22.04.2016 року «Розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння)» встановлено, що позивач виконував роботу і при цьому підпадав під шкідливу дію факторів шуму, показники якого перевищували гранично-допустимі норми через експлуатацію технологічобладнання, що не відповідало технологічним характеристикам заводу-виготовлювача та чинним правилам безпеки, а саме: виробничий шум 82-89 дБА при ГДР 80дБА, виробничий шум 85-104 дБА при ГДР 85 дБА. Позивач 30.11.2022 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якої йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 20% (безстроково) у зв`язку з туговухістю. У зв`язку з вказаними хронічними професійними захворюваннями порушено звичний спосіб життя Позивача. У позивача сильний головний біль і шум у вухах, позивач не може підтримувати бесіду з оточуючими, через що відчуває себе неповноцінною людиною. У зв`язку з чим, просить суд стягнути на його користь з відповідача 200\~000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди без утримання податків, зборів та обов`язкових платежів. Представник Відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем не надано до суду жодних допустимих і належних доказів, які б підтверджували факт спричинення шкоди саме відповідачем, доказів, що підтверджують протиправних дій відповідача і його вину, відсутність причинного зв`язку між протиправною дією та негативними наслідками з приводу завдання шкоди його здоров`ю. Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] , [INFO] , працював з 25.07.1984 року по10.10.1984 року вальцювальником стану гарячої прокатки 4 розряду на Криворізькому гірничо-металургійному комбінаті «Криворіжсталь», з 16.11.1987 року слюсарем-ремонтником в Сортопрокатному цеху № 2 по ремонту Криворізького гірничо-металургійного комбінаті «Криворіжсталь», 105.03.2010 року звільнився у зв`язку з переводом на вибірну посаду в профсоюзний комітет (а.с.5-8). У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, Позивачем отримані хронічні професійні захворювання. По факту даних професійних захворювань було складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання № 12 від 22.04.2016 року (а.с.11-12). Відповідно до пункту 17 акту розслідування хронічного професійного захворювання від 22 квітня 2016 року (надалі акт Форми П-4), причиною виникнення професійного захворювання Позивача є виробничий шум, 82-89 дБА при ГДР 80дБА, виробничий шум 85-104 дБА при ГДР 85 дБА (а.с.12). Відповідно до пункту 16 акту Форми П-4, причиною виникнення професійного захворювання Позивача є праця в періоди з 25.07.1984 року по 10.10.1984 року підручним вальцювальника СГП блюмінг № 2 КМЗ «Криворіжсталь», з 18.03.1987 року по 03.08.1987 року слюсарем-ремонтником КСУ № 1 «Укренергочермет» виконував роботи пов`язані з фактором шуму, показники котрого перевищували ГДР (а.с.11 зворот). Відповідно до медичного висновку № 458 від 24.03.2016 року лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Українського НДІ промислової медицини» [PERSON] встановлено діагноз: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з вираженим зниженням слуху) захворювання професійне з 24.03.2016 року (а.с.9). Відповідно до медичного висновку № 207 від 25.01.2022 року лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Українського НДІ промислової медицини» [PERSON] встановлено діагноз: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з вираженим зниженням слуху) захворювання професійне з 24.03.2016 року (а.с.10). Згідно із\~виписки із\~акта огляду\~МСЕК серії\~12\~ААА №\~016942\~від 16.06.2016\~року Позивачу\~було встановлено\~10% втрати професійної працездатності (туговухість) з 24 березня 2016 року, дата переогляду 01.05.2017 року (а.с.48). Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА № 122334 від 30.11.2022 року Позивачу було встановлено 20% втрати професійної працездатності (туговухість) з 07 листопада 2022 року безстроково (а.с.18). Нормативно-правове обґрунтування [PERSON] знаходився в трудових відносинах з Відповідачем, тому правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою ХІ КЗпП України. Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з частин 3-4 статті 153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України). Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці, власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини. Відповідно до статті 22\~Закону України\~«Про охорону\~праці» роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. Згідно статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Крім того, статтею 46\~Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Так, Актом № 12 форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 22.04.2016 року встановлено та підтверджено, що факт отримання професійного захворювання позивачем відбулося при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача. При цьому, чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються чисельними медичними виписками, що містяться в матеріалах справи (а.с. 19-30). Виходячи з норм частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди. Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. Суд не бере до уваги доводи зазначені у відзиві аргументи, що відсутній причинно- наслідковий зв`язок між роботою позивача на підприємстві відповідача та отримання позивач професійного захворюванням. ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з огляду на наступне. Між спричиненою моральною шкодою та отриманням професійного захворювання Позивача, яке пов`язане із тяжкою роботою на підприємстві Відповідача, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Акт № 12 від 22.04.2016 року, складений за фактом отримання Позивачем професійного захворювання підприємством Відповідача не оскаржувався. При цьому суд бере до уваги санітарно-гігієнічну характеристику умов праці [PERSON] умови виробничого середовища слюсаря-ремонтника відносяться до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі» (а.с.13-17, п.13 Акту, а.с. 11 зворот). У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки завдавача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із завданою шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина в завданні шкоди. Відповідач не скористався обов`язком доведення відсутності своєї вини, та не надав до суду доказів, які б доводили відсутність вини підприємства. Також доводи викладені у відзиві щодо відсутності причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, судом відхиляються, оскільки, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. З письмових матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідачем не було достатньо створено безпечні умови праці, а тому він також несе відповідальність, включаючи і компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду. Відповідачем не доводився факт відшкодування ним позивачу моральної шкоди. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] пройшов огляд медико - соціальною експертною комісією 30 листопада 2022 року, з урахування дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, в даному випадку належним відповідачем є роботодавець ПАТ «АМКР». З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку, що відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди Позивачу. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. З письмових матеріалів справи встановлено, що позивач переносить моральні страждання, оскільки позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, постійно відчуває біль та обмеження у рухах, необхідність у постійних медичних оглядах, лікуванні, що призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які Позивач мав до моменту отримання професійного захворювання та втрати професійної працездатності. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так, обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, тривалість праці на підприємстві відповідача, а саме більше ніж 22 роки в умовах шкідливих факторів, характер та обсяг його душевних та фізичних страждань, тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані втратою професійної працездатності, зокрема 20 % втрати працездатності по туговухості, тобто невідворотність та сталість наслідків від професійного захворювання протягом тривалого часу, у зв`язку із чим вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в сумі 60 000,00 гривень. При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подав позов про стягнення про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial