Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив: - визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» щодо відмови Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» при розгляді вимог щодо включення вимог щодо включення вимог [PERSON] до реєстру акцептованих вимог кредиторів за вкладом у АТ «ВТБ Банк» на суму 2724,77 грн. доларів США; - зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» визнати кредиторські вимоги [PERSON] та внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «ВТБ Банк» шляхом включення акцептованих вимог [PERSON] на залишок суми за Договором банківського вкладу №R4118/6574D/K/10 від 06.06.2018 та подати зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «ВТБ Банк» на затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; - вирішити питання судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та АТ «ВТБ Банк» було укладено договір банківського вкладу №R4118/6574D/K/10 від 06.06.2018. Після запровадження в банку ліквідації, позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою, в якій просив включити його до реєстру вимог кредиторів Банку для подальшого задоволення у відповідності черговості та порядку, встановленого ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Оскільки заява була подана після спливу визначеного законом тридцяти денного строку у зв`язку з перебуванням позивача за кордоном, вимоги позивача були залишені без задоволення. На думку позивача зазначена відмова є незаконною, та дії відповідача протиправними, а тому для захисту свого порушеного права він вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою від 07.05.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 17.02.2022 представником позивача було подано через канцелярію суду нову редакцію позовної заяви із клопотанням про залучення співвідповідачів: Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або після початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Частиною 3 ст. 49 ЦПК України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмету або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України, розгляд заяви по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч. 3 ст. 279 ЦПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти дні з дня відкриття провадження у справі. Підготовче судове засідання при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження не проводиться. Враховуючи те, що 07.05.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін, а заява про збільшення позовних вимог подана позивачем 17.02.2022, тобто з порушенням тридцятиденного строку з дня відкриття провадження у справі, суд позбавлений можливості прийняття даної заяви до розгляду. З огляду на зазначене, суд повертає позивачу його заяву про збільшення позовних вимог без розгляду, оскільки вказана заява подана поза межами строків, передбачених ст. 279 ЦПК України. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що між позивачем та АТ «ВТБ Банк» було укладено договір банківського вкладу №R4118/6574D/K/10 від 06.06.2018 в сумі 10178,64 доларів США під 4,50 % річних. Строк розміщення вкладву 181 календарних днів. Дата початку строку розміщення вкладу - 06.06.2018, дата закінчення строку розміщення вкладу - 04.12.2018 (а.с. 29-31). Рішенням правління Національного банку України від 27 листопада 2018 року № 796-рш/БТ «Про віднесення Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 листопада 2018 року № 3180 «Про запровадження тимчасової адміністрації» та делегування повноважень тимчасовому адміністратору банку. Розпочато процедуру виведення банку з ринку. Відповідно до Постанови Правління НБУ від 18 грудня 2018 р. № 849-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВТБ Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2018р. № 3392 про початок здійснення процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк». 22 грудня 2018 року Фондом Гарантування вкладів фізичних осіб оприлюднена офіційна інформація про час та місце приймання кредиторських вимог. Зазначена інформація міститься на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб мережі Інтернет є загальновідомою та не потребує доказування. Судом встановлено, що з 21.11.2018 по 24.04.2019 [PERSON] перебував за межами України, що підтверджується довідкою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 10.06.2019 вих. № 184/П-7925 (а.с. 32). 26.04.2019 [PERSON] звернувся із заявою до АТ «ВТБ Банк» про повернення вкладу. 26.04.2019 позивач отримав гарантовану суму відшкодування вкладу в розмірі 200 000,00 грн. (а.с. 39-40). 03.05.2019 позивачем на адресу відповідача було подано заяву в якій [PERSON] просив включити його до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «ВТБ Банк» для можливості отримання грошових коштів в рамках договору банківського вкладу №R4118/6574D/K/10 від 06.06.2018 (а.с. 37). Листом від 21.05.2019 вих. № 2871/1-2 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Шевченко О.В. повідомив про невключення позивача до Реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, у зв`язку з пропуском строку (а.с. 38). Згідно п.2 та п.4 ч.3 ст. 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі по тексту - Закон №4452-VI), в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 44 цього Закону, Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність». Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку. У ч. 1 ст. 26, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1, 2, 5 ст. 45, ч. 3 ст. 46, п. 4 ч.1 ст. 48, ч. 1-6, 8 ст. 49, ч. 1 ст. 52 Закону №4452-VI зазначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування. Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов`язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону. Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури. Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п`ятої статті 12 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім`я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності); 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом. Отже, на момент розгляду даного спору по суті, ініціювання процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк» зумовило настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури пред`явлення вимог до банку та їх задоволення в порядку, строки та черговості, передбачених Законом №4452-VI. З вищезазначеного вбачається, що законодавством у галузі гарантування вкладів фізичних осіб регламентовано чіткий порядок звернення кредиторів із вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема, щодо включення їх до реєстру кредиторів на повернення банківських вкладів і відсотків, та правові підстави задоволення Фондом таких вимог. Отже, про свої вимоги до банку кредитор зобов`язаний заявити у межах 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку. Системний аналіз положень Закону №4452-VI дає підстави стверджувати, що порушення кредитором установленого законодавством тридцяти денного строку для звернення з вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами виключає наявність правових підстав для їх прийняття уповноваженою особою Фонду за умови дотримання Фондом порядку оповіщення кредиторів про ліквідацію банку. Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 45 Закону фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити, зокрема, інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів. Ст. 48, 49 Закону визначені повноваження уповноваженої особи Фонду, які вона здійснює з дня свого призначення, до яких, зокрема, відноситься складання реєстру акцептованих вимог кредиторів (внесення змін до нього) та здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів. У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Таким чином, позивач мав право заявити свої кредиторські вимоги до банку у порядку, встановленому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним у даних правовідносинах. Як встановлено судом, відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, у відповідності до ч. 2 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", опубліковані в газеті "Голос України" 22.12.2018 року. Однак, як вже зазначалося вище, позивач 03.05.2019 звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «ВТБ Банк» із кредиторськими вимогами, тобто поза межами встановленого ч. 5 ст. 45 Закону 30-тиденного строку. Законодавством України не передбачено іншого порядку прийняття кредиторських вимог, ніж визначено у вищевказаному Законі. Таким чином, оскільки позивач із заявою про включення до реєстру акцептованих кредиторів АТ «ВТБ Банк» звернувся до відповідача із пропуском встановленого ч. 5 ст. 45 Закону 30-тиденного строку, тому відповідач в процесі здійснення ліквідаційної процедури правомірно відмовив у задоволенні кредиторських вимог позивача. Положеннями ч.1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначено у ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Крім того, частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З огляду на викладене, виходячи з встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, якими регламентовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed