Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Старостинського округу №4 с. Онут Вікнянської об`єднаної територіальної громади в особі Вікнянської сільської ради, про визнання права власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на те, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за відсутності правовстановлюючого документу на будинок на ім`я спадкодавця. Ухвалою судді від 26.11.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, витребувано докази. Відповідач відзив не подав. Крім того, докази витребовувалися в ході підготовчого провадження у справі. Ухвалою суду від 28.02.2023 року підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи. Позивачка до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин суд розглянув справу за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст.223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, письмові докази, суд приходить до наступного. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що виконкомом Онутської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області вчинено актовий запис №04 від 16.05.2005 року (а.с.8). Згідно з записом погосподарської книги Старостинського округу №4 с. Онут Вікнянської об`єднаної територіальної громади в особі Вікнянської сільської ради за 1991-1995 роки №177, [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] , правовстановлюючі документи на будинок сільською радою не видавалися (а.с.18). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважаються набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 13 грудня 1995 року. Згідно з п.4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як вбачається з технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлений 07.10.2022 року КП Кадубовецької сільської ради «Заставнівське бюро технічної інвентаризації», домоволодіння [ADDRESS] побудовано в 1985 році та складається з житлового будинку літ.А площею 88,30/58,70 м2, літньої кухні літ.Б, сараїв літ.В, Г, Д, Е, хліву літ.Ж, вбиральні літ.З, огорожі №1-2, криниці №3 (а.с.9-10). За даними Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, домоволодіння [ADDRESS] збудоване [PERSON] за власні кошти, колгоспним двором не рахується (а.с.18); в ньому зареєстровані голова домогосподарства [PERSON] до дня смерті [INFO] , син [PERSON] з 16.04.2002 року до дня смерті [INFO] невістка [PERSON] з 16.04.2002 року, онук [PERSON] , 1977 року народження (а.с.16-17). Пленум Верховного Суду України у п.9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; - виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Таким чином, досліджені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що домоволодіння [ADDRESS] побудоване [PERSON] відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі. Згідно з листом №10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . За загальними правилами про спадкування (ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст.1220, 1221 ЦК України). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS] . Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з нею за адресою: [ADDRESS] постійно проживав син [PERSON] (а.с.11). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.36), чинні заповіти на випадок смерті [PERSON] відсутні (а.с.37). Таким чином, [PERSON] будучи сином [PERSON] , померлої [INFO] , тобто спадкоємцем першої черги за законом, є таким що прийняв спадщину після смерті матерів порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. [INFO] [PERSON] помер, про що виконкомом Онутської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області вчинено актовий запис №05 від 05.07.2005 року (а.с.12). На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з ним за адресою: [ADDRESS] постійно проживали дружина [PERSON] позивачка по справі та син [PERSON] (а.с.11), які, відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена 22.02.2012 року (а.с.14), що дає підстави для висновку, що [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщину після смерті [INFO] [PERSON] в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки протягом строку, встановленого ч.1 ст.1270 ЦК України, не заявили про відмову від неї. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.11.2022 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на будинок [ADDRESS] , який належав [PERSON] та який після її смерті [INFO] успадкував син [PERSON] , однак не оформив спадкових прав. Підставою для відмови у вчинені нотаріальної дії стала відсутність правовстановлюючого документу на будинок на ім`я спадкодавця [PERSON] . У зв`язку з неможливістю реалізувати в органах нотаріату спадкові права на будинок [ADDRESS] після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] звертається до суду з вищевказаним позовом до Старостинського округу №4 с. Онут Вікнянської об`єднаної територіальної громади в особі Вікнянської сільської ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом. Водночас, як було встановлено судом під час розгляду справи, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , які прийняли спадщину є дружина [PERSON] та син [PERSON] . Відповідно до ч.5 ст.1268, ч.1 ст.1267 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, спадщина після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у вигляді домоволодінням [ADDRESS] належить спадкоємцям [PERSON] , [PERSON] з часу її відкриття, і частка кожного з них у спадщині є рівною. З цього впливає, що саме спадкоємець першої черги за законом [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , має відповідати за позовом [PERSON] , оскільки нерухоме майно щодо якого вирішується спір, є об`єктом спільних прав спадкоємців [PERSON] та [PERSON] , права [PERSON] та [PERSON] на нерухоме майно виникли з однієї підстави. Ухвалене судом рішення може вплинути на права спадкоємця [PERSON] .. В той же час позивачка звернулася до суду з позовом до Старостинського округу №4 с. Онут Вікнянської об`єднаної територіальної громади в особі Вікнянської сільської ради, який, як встановлено судом під час розгляду справи, є неналежним відповідачем у справі. Відповідно до ч.2-3 ст.51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу визначеного строку, суд замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу заміни неналежного відповідача. За загальними засадами цивільного судочинства, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій. Суд лише сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (ст.ст.13, 12 ЦПК України). Тобто, визначення відповідача (кола відповідачів) є правом позивача і не є обов`язком суду. Натомість, обов`язком суду, який розглядає справу, є встановлення належності відповідачів. Клопотань про заміну первісного відповідача Старостинського округу №4 с. Онут Вікнянської об`єднаної територіальної громади в особі Вікнянської сільської ради належним відповідачем [PERSON] позивачка [PERSON] не заявляла.\~ Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в позові (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц). Враховуючи викладене, а саме, що позов [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , пред`явлено до територіальної громади за наявності спадкоємця [PERSON] [PERSON] , якому спадщина у вигляді вказаного нерухомого майна належить з часу її відкриття, і саме який має відповідати за позовом [PERSON] , бо вирішення спору вплине на його спадкові права, а не на права територіальної громади, а також те, що позивачка клопотань про заміну неналежного відповідача Старостинського округу №4 с. Онут Вікнянської об`єднаної територіальної громади в особі Вікнянської сільської ради належним відповідачем [PERSON] не заявляла, суд приходить до висновку про відмову у позові [PERSON] до Старостинського округу №4 с. Онут Вікнянської об`єднаної територіальної громади в особі Вікнянської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача. Згідно ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою [PERSON] в позові понесені нею при зверненні до суду з позовом судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed