Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] та Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві про визнання свого батьківства. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що Відповідач [PERSON] ,\~перебував у\~шлюбі з\~ [PERSON] ,\~з 19.10.2018\~року по\~31.08.2021р.,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб з\~якого вбачається,\~що шлюб\~між ними\~був зареєстрований\~19.10.2018р.,\~про що\~у Сєвєродонецькому\~міському відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Луганській області\~складено відповідний\~актовий запис\~за №\~967\~та свідоцтвом\~розірвання шлюбу,\~відповідно до\~якого вищезазначений\~шлюб між\~подружжям розірваний\~31.08.2021р.,\~про що\~у Дарницькому\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у м.\~Києві Центрального\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Київ) складено відповідний актовий запис за №278. [INFO] у подружжя [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що 04.06.2022р. у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складено відповідний актовий запис № 625. Перебуваючи у шлюбі, мати дитини - [PERSON] у серпні 2021р., зустрічалася з Позивачем. Між ними мали місце близькі, інтимні стосунки, а тому після народження дитини, визнаючи своє батьківство, Позивач був готовий разом з матір`ю дитини подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання батьківства. Проте, відповідач [PERSON] , який зі своєї сторони мав подати спільну з матір`ю дитини заяву про невизнання колишнього чоловіка батьком дитини до органів державної реєстрації не з`явився, а тому походження дитини було визначено за правилами ч.2 ст. 122 СК України: від матері та батька, які перебували у шлюбі між собою і до актового запису про народження дитини були внесені відомості про батька - відповідача [PERSON] . Про обставини того, що Позивач являється біологічним батьком дитини йому стало відомо від матері дитини - [PERSON] , а тому він проаналізувавши обставини, які мали місце і передували народженню дитини, зокрема, що у серпні 2021р. він зустрічався з матір`ю дитини, а також з огляду на те, що дитина схожа на нього, він прийшов до переконання про походження дитини від нього, що між ними існує кровне споріднення. Відповідач не заперечує біологічне батьківство Позивача по відношенню до дитини, визнає його і на сьогоднішній день, але оскільки вирішити питання визнання батьківства на сьогоднішній день та за таких обставин можливо лише в судовому порядку, Позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить суд визнати його батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , народженої [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, в якій прохав суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності, не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій прохала суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник третьої\~особи Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві в засідання не з`явився, надав заяву про проведення розгляд справи без участі представника відповідно до фактичних обставин справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 19 жовтня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №967. 31 серпня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, видане Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції серії [NUMBER] , актовий запис №278. [INFO] [PERSON] народилася дитину [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження, видане Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії [NUMBER] від 04 червня 2022 року, актовий запис № 625. Батьком дитини зазначений позивач [PERSON] . Згідно висновку молекулярно-генетичного дослідження №103-170-2022 виданим Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи від 22 грудня 2022 року біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження складає величину не менш ніж 99,99%. Вирішуючи позивні вимоги суд виходить з наступного. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. У відповідності до ст. 128 ч. 1 Сімейного кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ст. 128 ч. 3 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Статтею 129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п. 6). Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. 19 березня 2019 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі "М.Т. проти України" ("M.T. v. Ukraine", заява № 950/17) (далі також - Рішення), у якому звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (див. рішення від 22 березня 2012 року у справі "Каутзор проти Німеччини" ("Kautzor v. Germany", заява № 23338/09), та від 22 березня 2012 року у справі "Аренс проти Німеччини" ("Ahrens v. Germany", заява № 45071/09, § 74)). Суд встановлював порушення статті 8 Конвенції, коли національні органи влади відмовляли у розгляді позову ймовірного біологічного батька про встановлення його батьківства, лише пославшись на визнання батьківства іншим чоловіком та не розглянувши при цьому фактичні обставини справи (див. рішення ЄСПЛ від 18 травня 2006 року у справі "Ружанські проти Польщі" ("Rozanski v. Poland", заява № 55339/00, § 78). Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). У постанові Верховного Суду від 16.05.2018року по справі № 591/6441/14-ц зазначено, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Судом установлено, що відповідно до молекулярно-генетичного дослідження №103-170-2022 виданого Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи від 22 грудня 2022 року вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , складає не менше 99,999%. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки в ході розгляду справи судом знайшов своє підтвердження факт того, що позивач є біологічним батьком дитини, що не заперечує мати дитини [PERSON] , а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 992 гривні 40 копійок за сплату судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved