Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

У січні 2023 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.06.2019 року між ним та відповідачем був укладений договір про розстрочення суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії внутрішніх справ, відповідно до якого відповідач зобов`язався відповідно до п. 1.1 та п. 3.3 договору протягом одного року з дня підписання договору сплатити до 17.06.2020 року 40162,11 грн витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі. Відповідач сплатив на рахунок НАВС 3400,00 грн та заборгованість відповідача перед навчальним закладом становить 36762,11 грн. Договір укладений за заявою відповідача та на виконання вимог п. 6 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого\~постановою КМУ від 12.04.2017 року № 261,\~та наказу МВС України від 17.07.2017 року № 593 «Про затвердження Примірної форми договору про відшкодування витрат з розстроченням платежу на строк до одного року». Тому у зв`язку з невиконанням умов договору позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 44697,84 грн. за період з 18.06.2019 року по 23.02.2022 року, яка складається з: 36762,11 грн. - заборгованість, пов`язана з утриманням у навчальному закладі, 6079,10 грн. - інфляційне збільшення боргу, 1856,63 грн. - 3 % річних від несплаченої заборгованості, а також судові витрати. Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира від 09.02.2023 року в справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Від відповідача відзив на позовну заяву у визначений строк на адресу суду не надійшов. За змістом ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом вставлено, що 18.06.2019 року на підставі заяви відповідача між Національною академією внутрішніх справ та [PERSON] був укладений договір про розстрочення суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії внутрішніх справ (а. с. 7, 8). Відповідно до п. п. 1.1 договору Національна академія внутрішніх справ надала відповідачу розстрочку сплати суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у розмірі 40162,11 грн, а відповідач зобов`язався сплатити заборгованість протягом одного року з дня підписання цього договору. Згідно з розрахунком заборгованість відповідача з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних (а. с. 5 - 6) за період з 19.06.2020 року по 23.02.2022 року становить 44697,84 грн, зокрема: 36762,11 грн заборгованість пов`язана з утриманням у навчальному закладі, 6079,10 грн інфляційне збільшення боргу, 1856,63 грн - 3 % річних від несплаченої заборгованості. Як убачається з довідки начальника ВФЗБО Гуцалюк С., відповідач згідно постанови КМУ\~від 12.04.2017\~року №\~261 відшкодував суму фактичних витрат не в повному обсязі, а саме 3400,00 грн, заборгованість становить 36762,11 грн. Частиною 4\~статті 74 Закону України «Про Національну поліцію»\~передбачено, що особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої\~статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої\~статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. п. 9, 10 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261 (надалі - Порядок), стягнення суми витрат припиняється в разі поновлення на навчанні особи, що була відрахована з вищого навчального закладу; повторного прийняття особи на службу в поліцію. Якщо таке поновлення здійснено після відкриття виконавчого провадження щодо відшкодування витрат, стягнення їх суми припиняється на підставі вимоги стягувача. У разі поновлення на навчанні та (або) на службі в поліції особи, що була відрахована з навчання чи звільнена із служби в поліції незаконно, відшкодовані особою витрати підлягають поверненню їй в повному обсязі на підставі судового рішення чи наказу. У пункті 2 Порядку № 261 зазначено, що витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог\~Цивільного кодексу України. Типову форму контракту затверджує МВС. Відповідно до пункту 3 Порядку № 261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Також положення щодо обов`язку відшкодування витрат за навчання у разі дострокового звільнення містяться у Типовому договорі, затвердженому\~Наказом МВС України від 14.05.2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України»\~(зареєстрований Міністерством юстиції України 29 травня 2007 року за № 547/13814). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року в справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Таким чином, оскільки відповідачем не виконано належним чином грошових зобов`язань, передбачених умовами договору, тому з нього на користь позивача підлягає стягненню 36762,11 грн заборгованості, пов`язаної з утриманням у навчальному закладі, а також 6079,10 грн інфляційного збільшення боргу та 1856,63 грн трьох проценти річних від несплаченої заборгованості, нараховані за період з 18.06.2019 року по 23.02.2022 року як цивільно-правова відповідальність згідно ст. 625 ЦК України, з розрахунком якої суд погоджується, що в загальному розмірі становить 44697,84 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем, що підтверджено документально.

Outcome: approved