Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

03 листопада 2022 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини. Позов мотивовано тим, що [PERSON] з 18 липня 2014 року перебувала в шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2016 року у справі № 127/14274/16-ц. Під час перебування у шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу позивач та відповідач проживають окремо один від одного, донька залишилась проживати разом із позивачем. 27 грудня 2016 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище « [PERSON] ». На даний час спільна донька сторін постійно проживає разом із позивачем, її новим чоловіком та її сестрами [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] забезпечує належне виховання, навчання і розвиток дитини. [PERSON] навчається в 2-Г класі КЗ «Вінницький ліцей № 33», позивач опікується донькою, забезпечує її харчування, лікування та цікавиться навчанням доньки. Відповідач проживає окремо, внаслідок чого у сторін виник спір щодо місця проживання дитини. Позивач має змогу забезпечити утримання доньки. Сім`я позивача проживає в квартирі, яка належить її матері. У [PERSON] створені всі необхідні умови для проживання, виховання і розвитку доньки [PERSON] . З огляду на зазначене вище позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2022 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 26). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2023 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 59). Позивач та її представник у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та зазначив, що вимог позову визнає у повному обсязі. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Остапець Н.М. до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. Однак, на адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що підтримує висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27 січня 2023 року № 01/00/011/5207. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2016 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 18 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Літинського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 50 (а.с. 10-11). Від даного шлюбу сторони мають дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 17 лютого 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 6). 27 грудня 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що складено відповідний актовий запис № 3092. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 8). Як вбачається із довідки № 01-20/217 від 28 жовтня 2022 року, виданої КЗ «Вінницький ліцей № 33», що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається у 2-Г класі даного закладу з 01 вересня 2021 року. дитина доглянута, охайна, неконфліктна, вихована. Проживає разом із мамою [PERSON] [PERSON] постійно опікується донькою, забезпечує належне харчування, цікавиться навчанням своєї доньки. Батько, [PERSON] , протягом усього періоду навчання [PERSON] в закладі не з`являвся, не спілкувався з вчителями та не цікавився навчанням своєї дитини (а.с. 16). Згідно із довідки від 27 жовтня 2022 року, наданої студією повітряної гімнастики «Perfect», [PERSON] , [INFO] , дійсно займається у студії з вересня 2021 року. дитина доглянута, охайна, вихована. Проживає разом із мамою [PERSON] [PERSON] постійно опікується донькою, забезпечує систематичне відвідування тренувань, систематично дитина приймає участь у змаганнях всеукраїнського рівня, є активним учасником концертів і виступів. Батько - [PERSON] протягом усього періоду тренувань [PERSON] у студії не з`являвся, не спілкувався з тренерами та не цікавився успіхами своєї дитини (а.с. 17). Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Згідно ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 27 січня 2023 року № 01/00/011/5207, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за недоцільне визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] (а.с. 47-49). Згідно ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради про недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , оскільки зазначений висновок не мотивований та не містить достатнього обґрунтування, на підставі чого орган опіки та піклування приходить до висновку про недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] забезпечена придатним для нормального виховання та розвитку доньки [PERSON] житлом, в якому створено належні умови для виховання та розвитку дитини, бажає визначити місце проживання дитини з собою. Вирішуючи спір щодо місця проживання малолітньої [PERSON] суд вважає, за необхідне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] із матір`ю [PERSON] , оскільки таке рішення не суперечитиме найвищим інтересам дитини. За наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини, підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому суд звертає увагу, що в даному випадку суд вирішує спір не про розлучення дитини з батьком, а про визначення місця проживання дитини. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягнути документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved