Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд до відповідача [PERSON] з позовною заявою про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років - 2 833 грн. починаючи з дня пред"явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованих шлюбних відносинах з 11.10.2014. У шлюбі у них народилася донька, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а вона одна не може забезпечити дитині такий рівень. Батько дитини ухиляється від виконання свого обов`язку щодо матеріального забезпечення доньки. Із покликанням на ст.ст.141, 150, 182-184 СК України, вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини у примусовому порядку в розмірі 2 833 грн., що буде необхідним розміром для належного матеріального забезпечення дитини усім необхідним. Ухвалою від 20.01.2023 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 06.03.2023 від відповідача до суду поступила заява, в якій зазначив, що позов визнає частково. Оскільки він являється особою з інвалідністю ІІІ групи, не працює, отримує лише пенсію в розмірі 2\~100 грн., просить стягувати з нього 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач [PERSON] в позовій заяві просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованих шлюбних відносинах, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 11.10.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №71. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.04.2015, актовий запис №184). Встановлено, що дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, жодних доказів участі у матеріальному забезпеченні доньки відповідачем не надано. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька і у твердій грошовій сумі. Частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що дитина [PERSON] знаходяться на утриманні позивачки, відповідачем не надано доказів щодо участі в її утриманні, відтак суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в примусовому порядку. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, а також вищезазначених норм Сімейного кодексу України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі вищенаведеного, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яку утримує позивачка, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки на утримання малолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів є достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 03.01.2023 та в порядку ч.1 ст.430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 1 073,60 судового збору.

Outcome: partial