Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2019 року (справа №743/652/19) на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] до 1/6 частини заробітної плати щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06.06.2019 року з його утримуються аліменти на користь відповідача на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, за рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 26 грудня 2022 року (справа №627/871/22) з нього утримуються аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на її утримання у розмірі 1/6 частин усіх видів доходів (заробітку), а також з нього утримуються аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 грудня 2022 року і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. Утримувані з нього аліменти на утримання дітей загалом становлять 53 відсотків від його заробітку (доходів), що перевищує встановлену законом частку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача адвокат Кулініч К.В. позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні оскільки вони є безпідставні.Крімтого, пояснила, що відповідно до рішення Ріпкинського районного суду Чернігів».» області від 06.06.2019 року (справа №745/652/21) позивачу вже і так було зменшено розмір стягуваних з нього на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , а саме з 1/4 до 1/5 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуме ддм дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до доданих до позовної заяви довідки про доходи позивача вбачається, що його грошове утримання, як військовослужбовця, з березня 2022 року по грудень 2022 року значно збільшилось, а саме до 30 999 грн 20 коп., тобто беручи до уваги інформацію надану самим же Позивачем його дохід збільшився, а отже покращився і матеріальний стан, що в свою чергу дозволяє продовжувати виплату аліментів відповідачу у розмірі 1/5 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян. Дослідивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню. До такого висновку суд прийшов з наступних міркувань. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Ріпкинського районного суду від 06.06.2019 року (справа №745/652/21) зменшено розмір стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , а саме з 1/4до 1/5 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 26 грудня 2022 року (справа №627/871/22) з [PERSON] утримуються аліменти: - на користь [PERSON] , [INFO] на її утримання у розмірі 1/6 частин усіх видів доходів (заробітку), позинаючи з 12.12.2022 року і до досягнення дитиною [PERSON] 3 років, тобто до [INFO] - на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 грудня 2022 року і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. [PERSON] працює у ВЧ [NUMBER] на посаді начальника відділу, його заробітна плата починаючи з квітня 2019 по листопад 2022 поступово збільшувалась, а саме з 16623,00 грн до 30995,20 грн, а в грудні 2022 року (останній місяць зазначений у довідці про доходи) вона становила 135374,56 грн. (а.с.14-15). З наданої інформації також вбачається,що з заробітної плати позивача утримуються аліменти тільки на утримання сина відповідачки. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платникаабо одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріальногостановища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки за рішенням Краснокутського районного суду від 26.12.2022 з нього стягуються аліменти на утримання 2 дітей та дружини (матері дітей) до досягнення дитиною 3 років. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлений рішенням Ріпкинського районного суду від 06.06.2019 року (справа № 743/652/19) розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що з позивача стягуються аліменти на утриманні двох дітей та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х років, окрім дитини на яку сплачує аліменти, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з [PERSON] - сина [PERSON] та суперечитиме її інтересам. Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, а навпаки судом встановлено збільшення доходів останнього. З досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема наданої позивачем довідки про доходи, вбачається, що його матеріальний стан за останні більш ніж три роки навпаки покращився. Посилання позивача, що на даний час з нього утримуються аліменти, загальний розмір яких становить 53 % заробітної плати, що перевищує встановлену законом частку не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч.3 ст.70 ЗУ "Про виконавче провадження", розмір відрахувань на утримання неповнолітніх дітей не може перевищувати 70 відсотків. Крім того, позивач в судовому засідання підтвердив, що з заробітної плати на даний час утримуються тільки кошти на підставі виконавчого листа за рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2019 року (справа №743/652/19). Таким чином, суд, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, від 28 травня 2021 у справі № 715/2073/20, від 08 червня 2022 у справі № 565/1069/21.

Outcome: dismissed