Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду завдану злочином в розмірі 2410,73 гривень та моральну шкоду в розмірі 200000 гривень. Свої вимоги мотивував тим, що 19.08.2021 в с. Велика Виска Новоукраїнського району Кіровоградської області [PERSON] наніс [PERSON] тілесні ушкодження дерев`яною палицею в область живота зліва, які відносяться до категорії тяжких, що спричинили втрату будь-якого органу. Вироком Маловиськівського районного суду Кіровоградської області від 10.11.2022 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням тривалістю 1 рік. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Вказаним кримінальним правопорушенням позивачу спричинено матеріальну шкоду на лікування, придбання медикаментів, медпрепаратів, медичного інвентарю, медичного обстеження, на що витрачено 2410,73 гривні. Також позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилася у перенесенні значного фізичного болю, переживання емоційного стресу, що супроводжувався страхом за своє здоровя та життя. Він проходив стаціонарне та амбулаторне лікування з періодичним відвідуванням медичного огляду, оброблення та перев`язки рани. Відповідно до висновку лікаря, йому призначили дієтичне харчування, ЛФК та постійний нагляд у лікаря. Все це спричинило втрату здоров`я, обмеження фізичної активності. Для відновлення нормальних життєвих відносин змушений докладати величезні зусилля. Суму компенсації моральної шкоди оцінює у 200000 гривень. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги за позовом підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, як і не надав заяви про розгляд справи без його участі, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що вироком Маловиськівського районного суду Кіровоградської області від 10.11.2022 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, [PERSON] від відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі, з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік. Вироком встановлено, що обвинувачений 19.08.2021 с. Велика Виска Новоукраїнського району Кіровоградської області наніс [PERSON] дерев`яною палицею один удар в область живота зліва, спричинивши останньому, згідно висновку експерта № 109 від 20.10.2021, тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота: під капсульний розрив селезінки в верхній її третині, внутрішня кровотеча, геморагічний шок, які відносяться до категорії тяжких, що спричинили втрату будь-якого органу. Відповідно до виписки № 2769 із медичної картки стаціонарного хворого хірургічного відділення [PERSON] 22.08.2021 проведена операція в КНП «Знам`янська містка лікарня ім. А.В. Лисенка Знам`янської міської ради» - лапаратомія, спленектомія, зовнішнє дренування черевної порожнини, вшивання пупкового кільця, реінфузія 1200. Відповідно до наданих копій квитанцій під час лікування [PERSON] витратив коштів на лікування в розмірі 2410,73 гривні. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема є відшкодування шкоди. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Факт заподіяння майнової шкоди позивачу внаслідок вчинення злочину встановлено судом у кримінальному провадженні та не підлягає доказуванню в ході розгляду цієї справи. Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) дохід, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особини, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Як роз`яснено у п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивiльних справ за позовами про вiдшкодування шкоди», шкода, заподiяна особi й майну громадянина або заподiяна майну юридичної особи, пiдлягає вiдшкодуванню в повному обсязi особою, яка її заподiяла, за умови, що дiї останньої були неправомiрними, мiж ними й шкодою є безпосереднiй причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи у зв`язку з неправомірними діями відповідача, позивачу була спричинена шкода, та між неправомірними діями та завданою шкодою є причинний зв`язок, окрім того встановлена його вина. Також позивачем документально підтверджено сума завданих матеріальних збитків. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Крім того, позивач також зазначає, що неправомірними діями відповідача, окрім матеріальної шкоди йому завдано і моральну шкоду. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно із положеннями частини першої статті1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 (зі змінами та доповненнями) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на викладене, на підставі належним чином оцінених доказів, враховуючи нанесені позивачу відповідачем тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких, що спричинили втрату органу, характеру та обсягу фізичних та душевних страждань, тривалість спричинених глибоких моральних (душевних) страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також із врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 150000 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial