Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

У грудні 2022 р. позивач [PERSON] звернувся в Рівненський районний суд Рівненської області із позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить змінити розмір аліментів та стягувати з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , розмірі 20 відсотків усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказує, що рішенням Рівненського районного суду від 15.07.2013 р. їх шлюб із [PERSON] було розірвано та було зобов`язано його сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 30% від усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 06.06.2013 р. і до повноліття дитини. На сьогодні його матеріальне становище погіршилося у зв`язку з форс-мажорними обставинами (обставини непереборної сили) військовою агресією РФ проти України. 07.05.2022 р. між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від першого шлюбу [PERSON] у них є малолітня дитина донька [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на сьогодні на його утриманні. Вони з сім`єю власного житла не мають, тому змушені орендувати квартиру. З 05.12.2022 р. його направлено на стаціонарне лікування. Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 02.12.2022 р. йому встановлено діагноз: хронічний панкриотит. Його рідна сестра [PERSON] є інвалідом дитинства першої групи довічно та потребує його допомоги, оскільки проходить медичні огляди і періодичні лікування, на які витрачаються значні кошти. Його батьки [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами, також потребують його підтримки як у фізичному так і матеріальному вигляді, так як вони є непрацездатними і також потребують лікування. Надавати допомогу їхньому з відповідачкою сину [PERSON] він не відмовляється, має намір завжди здійснювати перед ним свої батьківські обов`язки. Наводить ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.ч. 1, 2 ст. 141, 150, 182, 192 СК України Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 09.02.2023 р. відкрито спрощене провадження у справі з викликом учасників. У відзиві вх. 3612 від 06.03.2023 р. відповідачка [PERSON] вказує, що позовні вимоги є необгрунтованими та безпідставними. Вказує, що війна в Україні належить до форс-мажорних обставин. Проте до вказаного переліку зобов`язань не віднесено сплату аліментів. Наводить судову практику Верховного Суду у справах №904/3886/21, та №917/1053/18. Позивач не надав до суду доказів, що військовий стан в Україні якимось чином вплинув на його матеріальне становище, тобто не надав доказів, що він втратив роботу, житло, став інвалідом внаслідок військової агресії і взагалі у подальшому неспроможний сплачувати аліменти в такому розмірі, який він сплачував. Позивач не надав до суду доказів, що [PERSON] , 13.01.2019 р. перебуває на його утриманні. Не надав доказів, що його дружина не працює, не отримує аліментів на вказану дитину від першого чоловіка. Наводить судову практику Верховного Суду у справах №715/2073/20, №715/1188/20. Позивач не надав до суду довідку про розмір його заробітної плати, з якої б вбачалося, що він не взмозі сплачувати орендну плату та аліменти в такому розмірі, які він сплачує. Позивач має у власності земельну ділянку площею 0,1508 га, що знаходиться у с. Шубків Рівненського району Рівненської області. Позивач має автомобіль. Позивач не долучає доказів, що він лікується, витрачає кошти на медикаменти. Він та члени його сім`ї обслуговуються безкоштовно в лікарні УМВС. Позивач не надає до суду доказів, що його сестра [PERSON] перебуває на його утриманні, а також, що вона потребує його допомоги, що проходить відповідне лікування, на яке витрачаються кошти. Адже, будучи інвалідом, вона отримує відповідне соціальне чи пенсійне забезпечення від держави. Позивач не надав доказів, що вказаних коштів недостатньо для її матеріального забезпечення. Батьки позивача, будучи пенсіонерами за віком, отримують відповідну пенсію. Не надано доказів, що позивач їм чимось матеріально допомагає. Позивач зовсім не цікавиться життям своєї дитини, не виконує батьківські обов`язки, не спілкується з дитиною. У відповіді на відзив вх. 3918 від 10.03.2023 р. позивач вказує, що відповідачка сама створює різного роду штучні перешкоди, щоб він не міг бачитися та спілкуватися із сином [PERSON] . Він має намір усиновити [PERSON] , [INFO] , відомості про її батька були записані на підставі ст.135 СК України. Його дружина [PERSON] також не отримує ніякої допомоги від держави, на даний час вона вагітна. Відповідачка має у власності автомобіль. Розмір аліментів, які з нього стягуються у розмірі 30% від його заробітку (доходів) за лютий 2023 р. становить 17 706,19 грн., що відповідає майже семи прожитковим мінімумам на дитину відповідного віку. У запереченнях вх. 4879 від 21.03.2023 р. відповідачка вказує, що не відповідають дійсності твердження позивача про створення нею штучних перешкод бачитися з дитиною. Намір усиновити дитину дружини позивача, ніякого відношення до сина позивача не має. Позивач ще має старшого брата, який працює далекобійником та здійснює міжнародні рейси. Його батьки мають хороший матеріальний стан. Піддає сумніву епікризи позивача, які не відповідають вимогам МОЗ. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просить їх задоволити. Крім того, пояснює, що дійсно він зареєстрований у с.Шубків Рівненського району Рівненської області, однак на даний час після одруження змушений винаймати житло для своєї сім`ї, бо не може проживати разом зі своїми батьками за місцем реєстрації, через особливості поведінки його недієздатної сестри, яка проживає також разом з його батьками, які нею опікуються. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просить у їх задоволенні відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін у судовому засіданні, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 15.07.2013 р. у справі № 570/2411/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 30% від усіх видів заробітку (доходів) відовідача щомісячно, починаючи з 06.06.2013 р. і до повноліття дитини. З 07.05.2022 р. позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (засвідчена позивачем копія свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] ), яка є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] (засвідчена позивачем копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] ), відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 15.01.2019 р.). Як убачається з повідомлення про відмову у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми, [PERSON] не має права на допомогу одиноким матерям. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.07.2022 р., позивач є власником земельної ділянки площею 0,1508 в с.Шубків, Рівненського району Рівненської області. Позивач не заперечує щодо наявності у нього автомобіля у користуванні. Як убачається з договору оренди від 12.07.2022 р., позивач з липня 2022 р. орендує квартиру [ADDRESS] , розмір орендної плати становить 5000 грн. та комунальні послуги. Суд критично оцінює підставу позову про зміну розміру аліментів, яку вказує позивач, що стосується його участі в утриманні його сестри [PERSON] , яка є інвалідом з дитинства першої групи А довічно (засвідчені позивачем копії свідоцтва про її народження та довідки до акта огляду МСЕК №0209056 від 26.12.2012 р., ), оскільки з пояснень власне самого позивача в судовому засіданні встановлено, що він не є її опікуном, його батьки отримують відповідні кошти на її утримання від держави. Так само, суд критично оцінює і підставу позову про зміну розміру аліментів, яку вказує позивач, що стосується його участі в утриманні його батьків, оскільки з пояснень власне самого позивача в судовому засіданні встановлено, що його батьки отримують пенсію, та належних, допустимих доказів їх утримання позивачем до суду не надано. Відповідно до ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Норми частини першої ст. 192 СК України вказують, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03.06.2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 138/594/17-ц. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року в сумі 2833 гривні. Дохід позивача [PERSON] за період з листопада 2022 р. по лютий 2023 р. за винятком утримань та аліментів становить 161 103,82 грн. Сплачені аліменти за вказаний період складають 56 114,48 грн., що підтверджується довідкою про доходи №297 від 10.03.2023 р. Інших належних та допустимих доказів щодо розміру отриманого доходу позивачем та розміру сплати ним аліментів до суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК УКраїни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З наведеного слідує, що у позивача змінився сімейний стан, зокрема, на його утриманні також перебуває ще одна дитина [PERSON] , яку він утримує, що безумовно впливає на його майновий стан. Разом з цим, судом не встановлено наявності на утриманні відповідача інших осіб, окрім [PERSON] . Матеріали справи не містять доказів щодо доходів відповідачки, яка у судовому засіданні вказала, що до листопада 2022 р., вона отримувала аліменти від відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 5000 грн. У свою чергу позивачем у судовому засіданні вказано про відрахування з його доходу аліментів на утримання сина за вказаний період у розмірі 5500-5600 грн. З наявної у матеріалах справи довідки про доходи позивача вбачається, що середньомісячний розмір аліментів (30% від доходу), які стягуються з позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у грошовому еквіваленті знаходиться вище межі встановленого законом прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку. Батьки повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для його нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Верховним Судом у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20 зроблено висновок, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Враховуючи всі встановлені обставини справи, з метою захисту інтересів обох дітей сторін та встановлення рівності їх матеріального забезпечення, з урахуванням обставин визначених ч. 1 ст. 182 СК України, а також законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, принцип рівності батьківського обов`язку забезпечувати свою дитину, суд вважає справедливим та обґрунтованим зміну розміру аліментів, які стягуються з позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 30% до 25% заробітку (доходу) позивача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На переконання суду, такий розмір аліментів, який перевищує рекомендований законодавством відповідний прожитковий мінімум для дитини, безсумнівно не порушує право дитини на гідний рівень життя, такий розмір аліментів з урахуванням принципу рівності обов`язку обох батьків по утриманню дітей забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів, а також їх дитини.

Outcome: dismissed