Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини. Свій позов мотивує тим, що з 14 січня 2020 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Вказує, що з липня 2022 року шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо, відповідач проживає зі своїми батьками в [ADDRESS] . Зазначає, що дитина залишилась проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. За час\~спільного проживання,\~протягом 2022\~року відповідач\~щомісячно на\~утримання позивача\~з дочкою\~надав 6000-8000\~грн.\~На даний\~час відповідач\~участі у\~вихованні дочки\~не приймає,\~матеріальної допомоги\~на її\~утримання не\~надає.\~Зазначає,\~що дитині\~необхідно забезпечити\~належний рівень\~життя,\~який вона\~не в\~змозі забезпечити\~сама, оскільки на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Вказує, що щомісячно на одяг та продукти харчування несе витрати в розмірі 4000 грн, на предмети гігієни 1000-1500 грн, також на даний час проживає в будинку батьків, а тому змушена нести витрати по сплаті комунальних послуг в розмірі 2500 грн. Покликаючись на те, що відповідач працевлаштований не офіційно, займається пасажирськими перевезеннями по Україні та за кордоном, інших дітей на утриманні немає, вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на її та дочки утримання. З огляду на наведене позивач просить стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі\~2000 грн,\~починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку [INFO] . Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 22 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено 14 березня 2023 року о 10 год 30 хв. Позивач в судове засідання не з`явилася, 14 березня 2023 року подала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, 14 березня 2023 року на електронну адресу суду надіслав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Згідно з ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, суд доходить такого висновку. За змістом ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про необхідність його задоволення. Відповідно до ч. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] судом установлено, що 14 січня 2020 року виконавчим комітетом Клюської сільської ради Турійського району Волинської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що було зроблено актовий запис № 01. Під час шлюбу [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 грудня 2021 року Рожищенською міською радою. Позивач з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини проживає окремо. Як слідує зі змісту позовної заяви між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні малолітньої дитини, у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі -СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 141 СК України\~батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відтак, обрання способу стягнення аліментів є виключним правом позивача та не залежить від волі відповідача у такій категорії справ. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним та беззастережно визнає позовну вимогу про стягнення з нього в користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 4000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виконання передбачених ст. 150 СК України\~обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. На підставі наведеного, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, вік дитини, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку та визнання ним позову, суд вважає за можливе стягувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, суд доходить такого висновку. У відповідності до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Згідно з ст. 80 СК України аліменти присуджуються з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, при цьому, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Отже, оскільки [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає зі своєю матір`ю [PERSON] , суд вважає, що відповідач має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення останньою трьох років. З врахуванням вищенаведеного, можливістю відповідача утримувати позивача до досягнення дитиною трьох років, визнання відповідачем позову,

Outcome: approved