Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У червні 2022 року до суду надійшла вказана позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк». В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.04.2015 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 40 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. У зв`язку з порушеннями відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 12 квітня 2022 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 19 291, 12 грн., з яких: 16 974, 98 грн. заборгованість за тілом кредиту, у т. ч. 16 974, 98 заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2 316, 14 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Заперечення відповідача 25 жовтня 2022 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог. Відповідач не заперечує, що 28.04.2015 року вона дійсно підписала Анкету-Заяву, сформовану на її анкетних даних для того, щоб отримати банківські послуги в АТ КБ «ПриватБанк», а саме, щоб мати можливість розраховуватись в мережі Інтернет. Представниками Банку зазначено, що для отримання такої можливості Відповідач зобов`язана підписати Анкету-Заяву та стати клієнтом Банку. Відповідно до наданих Позивачем доказів, Банк 28.04.2015 року не видав Відповідачу ніяких карток, не відкривав ніяких кредитних чи карткових рахунків, не встановлював ніяких кредитних лімітів. Відповідач, підписуючи Анкету-заяву, не збирався отримувати кредити в Банку чи будь-яким іншим чином, користуватись кредитними грошима, а лише оплачувати послуги в мережі Інтернет. У день підписання Анкети-Заяви, 28.04.2015 року, жодних інших документів з АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] не підписувала. Більше того, в самій Анкеті-Заяві зазначено, що вона є частиною Договору про надання банківських послуг, а не якогось умовного кредитного договору. Ніякі Умови та Правила надання банківських послуг, чи Тарифи, правила користування, основні умови обслуговування та кредитування тощо, які начебто разом становлять кредитний договір, як стверджує Позивач, Відповідач не підписувала. Анкета-Заява не містить відомостей про розмір відсотків, розмір кредитного ліміту, строк кредитування, порядок повернення кредиту, розмір та порядок сплати штрафів, пені, наявність якихось комісій за членські внески, страхових платежів і тому подібне. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу щодо зазначення істотних умов договору банківського кредиту (процентної ставки, умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру тощо). У позові позивач посилається на те, що всі розрахунки заборгованості базувалися на «Тарифах», як частині Кредитного договору. Однак, доданий до позовної заяви Витяг з Тарифів не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки даний Витяг з Тарифів не підписаний відповідачем, тому не може вважатися складовою частиною спірного Кредитного договору. Крім того, Анкета-Заява підписана Відповідачем 28.04.2015 року, а паспорт споживчого кредиту містить дату підписання 23.07.2020 року, тобто даний паспорт споживчого кредиту ніяким чином не може стосуватись Кредитного договору, оскільки підписаний більше ніж через 5 років після його укладення. Відповідач не укладала жодних договорів страхування та не оформлювала страхові поліси ні з АТ КБ «ПриватБанк», ні з жодною іншою компанією, тому списання коштів за ці послуги є абсолютно незаконним та безпідставним. [PERSON] за період з 21.10.2015 року по 09.06.2022 року отримано кредитні кошти за Угодою №SAMDNWFC00021219024 від 21.10.2015 року - 1 295 710,71 грн. , що знову таки підтверджується даними двома банківськими виписками. Водночас, згідно з цих Банківських виписок видно, що [PERSON] за період з 21.10.2015 року по 09.06.2022 року повернуто Банку за Угодою №SAMDNWFC00021219024 від 21.10.2015 року - 1 300 469,05 грн. Таким чином, [PERSON] за період з 21.10.2015 року по 09.06.2022 року за Угодою №SAMDNWFC00021219024 від 21.10.2015 року повернула банку на 4 758,34 грн. більше коштів ніж отримала Враховуючи викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі, та стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 5000,00 грн. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 29 червня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 16 серпня 2022 року дану справу передано за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2022 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання направив клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Також, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача Яресько Т.В. у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обставини справи, що встановлені судом 28 квітня 2015 року [PERSON] (далі - Позичальник) звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, а саме грошових коштів, у зв`язку із чим підписала анкету-заяву № б/н. (а.с.20). З вищевказаної анкети-заяви видно, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. На обґрунтування своїх вимог позивачем додано до позову Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» і «Тарифів Банку», розрахунок заборгованості, а також виписку по рахунку за період з 01.04.2015 року по 17.10.2022 року. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 12.04.2022 року позивач нарахував відповідачу заборгованість, яка становить 19 291 (дев`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто одну) грн. 12 коп. та складається з: -16 974, 98 грн. - заборгованість за тілом кредиту; -16 974, 98 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; -2 316, 14 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Згідно довідки Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за договором № б/н, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , останній надано кредитні картки: № [NUMBER] із датою відкриття 21.10.2015, терміном дії 05/19, № [NUMBER] із датою відкриття 14.05.2019, терміном дії 02/23, № [NUMBER] із датою відкриття 23.07.2020, терміном дії 12/23, № [NUMBER] із датою відкриття 21.10.2020, терміном дії 03/24, № [NUMBER] із датою відкриття 14.11.2020, терміном дії 03/24. У довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , за картковим рахунком № [NUMBER] зазначено про встановлення кредитного ліміту в сумі 500, 00 грн., який неодноразово змінювався та 01.07.2021 року зменшився до 0,00 грн. З даних паспорту кредиту від 23.07.2020 року, основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача є: строк договору - 240 місяців; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом (на Картковий рахунок); сума/ліміт кредиту: до 50 000 грн. (картка «Універсальна») до 75 000 грн. (картка «Універсальна ГОЛД»); процентна ставка у межах пільгового періоду 0,00001 % річних, процентна ставка за межами пільгового періоду: 43,2 % річних (картка «Універсальна»), 42 % (картка «Універсальна ГОЛД»); орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, яка за припущенням встановлюється у відповідній сумі; штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою: 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій, та ін. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитом, а також строк та порядок повернення кредиту у визначеному розмірі та сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, при підписанні 28.04.2015 р. анкети-заяви між банком та відповідачем, як фізичною особою - споживачем банківських послуг, виникли договірні правовідносини, які регулюються положеннями статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року. Однак, дослідивши вказану анкету-заяву від 28.04.2015 р., суд вважає, що при укладенні договору із [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» не дотрималося вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, з огляду на наступне. Надаючи оцінку анкеті-заяві суд встановив, що вона не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Анкета-заява взагалі не містить ніяких даних, окрім персональних даних відповідача, його адреса реєстрації, контактний номер телефону, наявності майна, сімейного статусу та соціального статусу. У позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що при укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. За змістом вказаної статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Велика Палата Верховного Суду у справі №342/180/17 від «03» липня 2019 року вказала, що: «Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору», оскільки вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (28 квітня 2015 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (17 червня 2022 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.». Отже, у підписаній сторонами 28 квітня2015 року анкеті-заяві про приєднання до Умові та Правил надання банківських послуг, не зазначена сума отриманого кредиту та не зазначена процентна ставка за користування коштами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення із відповідача відсотків за користування кредитом, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28 квітня2015 року, АТ КБ «Приватбанк» посилається на Витяг з «Тарифів Банку», Витяг із «Умов та правил надання банківських послуг» та Виписку по рахунку. Однак, суд не може прийняти до уваги вказані докази, так як матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач також посилається на копію Паспорту споживчого кредиту. Разом з тим, Анкета-Заява підписана відповідачем 28.04.2015 року, а паспорт споживчого кредиту містить дату підписання 23.07.2020 року, отже, такий паспорт споживчого кредиту ніяким чином не може стосуватись Кредитного договору, оскільки підписаний більше ніж через 5 років після його укладення. Більше того, в самому Паспорті споживчого кредиту зазначено, що «умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.». Також, у Паспорті зазначено, що датою надання інформації є 23.07.2020 року і дана інформація зберігає чинність та актуальність до 07.08.2020 року, що підтверджує виключно інформаційний характер даного Паспорту. У Постанові від 23.05.2022 року по справі №393/126/20 Верховний Суд відступив від попередньої позиції та виклав нову позицію в висновках про правильне застосування норм права: «На підставі викладеного, частини другої статті 416 ЦПК України Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду висловлює такий висновок про застосування норми права. Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.» Враховуючи вищезазначене, АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів, що між сторонами було погоджено розмір відсотків за кредитним договором. Крім того, згідно контр-розрахунку, здійсненого представником позивача, та Банківських виписок, [PERSON] за період з 21.10.2015 року по 09.06.2022 року було отримано кредитних коштів за Угодою №SAMDNWFC00021219024 від 21.10.2015 року - 1 295 710,71 грн. , що підтверджується банківськими виписками. Водночас, згідно з цих Банківських виписок видно (що відображено в Контр-розрахунку), що [PERSON] за цей же період з 21.10.2015 року по 09.06.2022 року повернуто Банку за Угодою №SAMDNWFC00021219024 від 21.10.2015 року - 1 300 469,05 грн. Надаючи суду відповідь на відзив, позивач не висловив жодних заперечень щодо наведеного відповідачем контр-розрахунку. Отже, враховуючи те, що відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками, пенею, комісією і штрафами за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, то суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей, підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Оскільки відповідачем повернуто всю суму коштів, отриманих від банку, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту. З огляду на викладені обставини, врахувавши норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю. Щодо судових витрат Як передбачено ч.1,2,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як передбачено ч. 4 та 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмет спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Так, представництво інтересів відповідача здійснював адвокат Яресько Тарас Віталійович на підставі Договору про надання правничої (правової) допомоги №22096 від 17.10.2022 року. Відповідно до п.3.1 Договору Розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього Договору правничу (правову) допомогу, визначається Сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід 'ємною частиною цього Договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до Договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін. 17.10.2022 року відповідач підписала з адвокатом Яреськом Т.В. Додаток №1 до Договору, пунктом 1 якого встановлено, що даний Додаток визначає порядок оплати правничої (правової) допомоги (надалі - «Гонорар») Адвокату за: Надання правничої допомоги щодо складення заяв по суті по справі №276/876/22 за позовом ATКБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості. Пунктом 2 даного Додатку №1 до Договору закріплено, що Вартість послуг за домовленістю Сторін складає фіксовану суму 5000,00 (п 'ять тисяч гривень 00 копійок). Відповідно до п.7.1 Додатку №1 до Договору Правова допомога вважаються наданою після підписання Сторонами Акту приймання-передачі послуг, який підписується Сторонами та скріплюється печатками (за наявності). Відповідно до п.7.5 Додатку №1 до Договору Підтвердженням отримання Гонорару від Клієнта є Розрахункова квитанція, відривна частина якої, що містить перелік послуг та суму оплаченого Гонорару, надається Клієнту, а невідривна частина залишається у Адвоката. 21.10.2022 року адвокат Яресько Т.В. та [PERSON]. підписали Акт приймання-передачі послуг №1 від 21.10.2022 року тим самим підтвердивши, що послуги адвокатом Яреськом Т.В. були надані в повному обсязі. Відповідач оплатила послуги у розмірі 5000,00 грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією №21/10/22 від 21.10.2022 року. Отже, виходячи із положення ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи те, що позов задоволенню не підлягає, суд вважає за необхідне стягнути із позивача на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved