Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

22.02.2023 року з Суворовського районного суду м. Одеси надійшла цивільна справа за підсудністю, відповідно до якої вбачається, що позивач звернувся до суду\~ з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 92126,15 гривень та\~ суму судових витрат у розмірі 2 481.00 гривень судового збору. 21.03.2023 року представником позивача до суду надіслано заяв про уточнення прохальної частини позовної заяви (а.с.65). Свої вимоги мотивує тим, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» розмістив на власному офіційному сайті в мережі Інтернет «www.aval.ua» Публічну пропозицію про надання громадянам банківських послуг на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль». У Публічній пропозиції визначено, що фізична особа, яка виявила намір прийняти (акцептувати) цю публічну пропозицію, підписує Заяву про акцепт публічної пропозиції/Угоду, за встановленою формою. Також у Публічній пропозиції зазначено, що ця Публічна пропозиція, Заява про акцепт, Правила, разом із Тарифами, заявами, всіма змінами, додатками, додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування. При цьому договір банківського обслуговування є укладеним з дати приймання банком або кредитним посередником підписаної фізичною особою Заяви про акцепт. 03.11.2021 року Відповідач звернувся до Позивача і підписав Заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоди № CMDPI-1916652 (далі - «Заява»). Відповідно до цієї угоди Відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осі, в АТ «Райффайзен Банк» (надалі по тексту - «Правила»), що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку «www.aval.ua», висловив повну та безумовну згоду з її умовами. Згідно із ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» є правонаступником за всіма юридичними правами та обов`язками Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відповідно до Статуту Банку. 11 листопада 2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (Надалі «Позивач», «Банк», Кредитор») та гр. [PERSON] (Надалі «Відповідач», «Боржник», «Позичальник») було укладено Заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 010//1924/82/1291779 від 11.11.2021 року (Надалі «Заява-Договір»/«Кредитний договір»), згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в розмірі: 10000 гривень строком на 48 місяців, тобто до 11.11.2023 року, а Позичальник, у свою чергу, зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у фіксованій процентній ставці у розмірі - 45% річних згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Договором. На підставі Договору, Банк відкриває Поточний рахунок «Для виплат» на ім`я Клієнта та здійснює його Розрахунково-касове обслуговування у відповідності до Правил та Тарифів Банку на ведення та обслуговування Поточних рахунків фізичних осіб. Відповідно до умов п. 2.2.1 Договору АТ «Райффайзен Банк» надав відповідачу в межах поточного ліміту, кошти у сумі: 10 000.00 гривень (кредит). Кредит надавався шляхом зарахування коштів кредиту на картковий рахунок одночасно ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій на КР та/або шляхом договірного списання банком коштів кредиту КР у випадках, визначених договором. Таки чином, позивач вважає, що виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. З укладенням заяви-договору у відповідача виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки у строки та розмірах чітко встановлених заявою-договором та Правилами , у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотки. Проте, всупереч вимогам Кредитного Договору Відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, а саме; не здійснює сплату Банку обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитом та відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 18.10.2022 року заборгованість боржника перед АТ «Райффайзен Банк» за зявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010//1924/82/1291779 від 11.11.2021 року становить 92\~126.15 гривень. Враховуючи вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту у сумі 92\~126.15 гривень та судові витрати сплачені позивачем. Ухвалою від 28.02.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 21.03.2023 року о 09:00 годині (а.с.52), про що повідомлено сторонам по справі (а.с.53). Відповідачу надіслано копію позовної заяви з доданими документами, та роз`яснено про необхідність подання в п`ятнадцятиденний строк письмового відзиву разом з наявними у нього доказами. Згідно ст.128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою (ч.2). В судове засідання призначене на 21.03.2023 року: - представник позивача не прибув, про час та місце проведення розгляду повідомлявся згідно вимог чинного законодавства. Надіслав заяву про розгляд справи без участі представника (а.с.62-64, 65-66). - відповідач також не прибула, про час та місце проведення судового розгляду повідомлялася згідно вимог чинного законодавства за адресою свого постійного місця реєстрації: [ADDRESS] (а.с.50, 51) та на адресу зазначену в договорі: [ADDRESS] . Усі поштові листи повернувся до суду без вручення з відміткою листоноші, що адресат відсутня за вказаною адресою (а.с.55-58, 59-61). Будь-якої іншої адреси місця проживання відповідача, суду не відомо. Ніяких заяв, заперечень, відзиву щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві, до суду відповідачем надано не було. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача, зазначеній у позовній заяві (а.с.62), суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що 11.11.2021 відповідач [PERSON] звернулася до АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву - Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010//1924/82/1291779. Цією ж датою банк надав позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 10000.00 гривень строком на 48 місяців з датою видачі 11.11.2021 року під фіксовану процентну ставку 45% річних, а позивальник зобов`язалася належним чином повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором (а.с.7-9). У зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» на адресу [PERSON] було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань від 19.10.2022 року зі змісту якої слідує, що Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» повідомило [PERSON] про наявність в неї простроченої заборгованості перед Банком станом на 18.10.2022 в розмірі 11\~995.13 гривень. Банк вимагав від боржника не більше ніж протягом 30 календарних днів з дня отримання вказаної вимоги, здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою відсотків та пені, а саме 92 126.15 гривень (а.с.15, 16-19). Однак, у визначені Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» строки, вимога не була виконана, заборгованість відповідачем не погашена. Відповідно до наданого представником позивача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» розрахунку вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №010//1924/82/1291779 від 11.11.2021 року станом на 18.10.2022 року становить 92\~126.15 гривень, та складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 84\~647.00 гривень, заборгованості за відсотками в розмірі 7\~479.15 гривень, в тому числі прострочена заборгованість із щомісячного обов`язкового внеску 11\~995.13 гривень (а.с.6). Згідно рішення Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» вимога про стягнення з відповідача пені в поданій позовній заяві не ставиться. Положеннями п.п.10.11 ст.1 Закону України Про споживче кредитування, споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ст.14 Закону України Про споживче кредитування, договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. За змістом ст.55 Закону України Про банки і банківську діяльність, відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно - правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч.1ст.638ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частини 1 та 2 статті 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст.1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першої статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Таким чином, з укладанням кредитного договору № 010//1924/82/1291779 від 11.11.2021 року у відповідача [PERSON] виник обов`язок повернути Акціонерному товариству «Райффайзен Банк» заборгованість за кредитним договором у строки та розмірах чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості та умовами кредитного договору. Разом з тим, відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, порушивши умови щомісячного погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, а також не сплатила достроково всю суму боргу, отримавши таку вимогу від банку. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Щодо судового збору: Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В силу дії 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Як вбачається з оригіналу платіжного доручення, позивачем при пред`явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 2481.00 гривень (а.с.5), а тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 2481.00 гривень.

Outcome: approved