Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.10.2019 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1233. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 19.10.2019 року вони перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Спільних дітей сторони не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та відсутністю взаємопорозуміння, внаслідок чого вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив (а.с. 17-18). 30.03.2023 року відповідач подав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 21). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, шлюб між сторонами було зареєстровано 19.10.2019 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1233 (а.с. 8). Спільних дітей сторони не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності із ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначено в позовній заяві та визнано відповідачем, сторони проживають окремо, шлюбних стосунків тривалий час не підтримують, спільного господарства не ведуть, тобто шлюб існує формально. Таким чином подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідач також подав клопотання про звільнення йоговід сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до п.12ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Відповідно копії довідки, виданої начальником відділення кадрів військової частини [NUMBER] підполковника [PERSON] , солдат [PERSON] прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації до Національної гвардії України та перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] Північного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України з 06.02.2023 року по теперішній час (а.с. 22). Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для звільнення [PERSON] від сплати судового збору, у відповідності до п. 12ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У постанові ВСУ від 01.03.2017 року у справі №6-152цс17 зроблено наступний висновок, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Отже, витрати зі сплати судового збору понесені позивачкоюмають бути компенсовані за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved