Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

27 грудня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Великоандрусівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області та просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 1945 грн. 57 коп., відшкодування поштових витрат у сумі 79 грн. 80 коп., а також відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн. 00 коп. (а.с. 1-3) Ухвалою від 28 грудня 2022 року позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду судом та відкрито спрощене позовне провадження (а.с. 12-13) Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2023 року позов [PERSON] був залишений без руху з наданням часу для усунення недоліків позовної заяви. (а.с. 38-40) 13 лютого 2023 року на виконання ухвали суду від 09 лютого 2023 року позивач подала позов в новій редакції, де зменшила позовні вимоги та просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 1945 грн. 57 коп. (а.с. 44-45) Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2023 року позов [PERSON] повторно був залишений без руху з наданням часу для сплати судового збору. (а.с. 49-51) 16 лютого 2023 року позивач на виконання вимог ухвали від 15 лютого 2023 року представила суду квитанцію про сплату судового збору (а.с. 54, 55) В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 14 жовтня 2022 року вона була звільнена з посади головного спеціаліста з питань цивільного захисту, мобілізаційної роботи та військового обліку апарату Великоандрусівської сільської ради. В день звільнення з нею повний розрахунок проведений не був. Лише 24 жовтня 2022 року їй було виплачено належні при звільненні суми, в зв`язку з чим з підстав ст. 117 КЗпП України вона просить суд задовольнити її позов. Представник відповідача адвокат Новак Ю.П. представив суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , так як виплата позивачці належної їй заробітної плати була проведена у строки, передбачені ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці». (а.с. 27) Правом подати відповідь на відзив позивач не скористалась. В ході судового розгляду справи позивач заявлені вимоги підтримала з підстав, наведених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не сповістив, клопотань про відкладення судового засідання суду не подав, в зв`язку з чим з підстав ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд проводив розгляд справи по суті у відсутності представника відповідача. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши наявні у справі письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Розпорядженням сільського голови Великоандрусівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 14 жовтня 2022 року № 180/к «Про звільнення [PERSON] » позивачку звільнено з посади головного спеціаліста з питань цивільного захисту, мобілізаційної роботи та військового обліку апарату Великоандрусівської сільської ради з 14 жовтня 2022 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. (а.с. 28) Виплата сум, що належать працівникові при звільненні була здійснена 24 жовтня 2022 року, що підтверджується копіями відомості нарахування заробітної плати за жовтень 2022 року, записки - розрахунку про звільнення від 18 жовтня 2022 року, відомості нарахування коштів № 82 ( остаточний розрахунок при звільненні) від 24 жовтня 2022 року, платіжного доручення № 257 від 21 жовтня 2022 року. (а.с. 29, 30, 31, 32) Вирішуючи позов по суті, суд зазначає наступне. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Ст. 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у терміни, зазначені у статті 116 КЗпП України, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховують у розмірі середнього заробітку і який спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом термін винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Абз. 2 п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» , зі змінами та доповненнями, визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 , зі змінами та доповненнями. П.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньоденна заробітна плата позивача становить 389 грн. 11 коп., розмір якої суд обрахував згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року , на підставі даних, що містяться у Записці - розрахунку про звільнення від 18 жовтня 2022 року за підписом головного бухгалтера Великоандрусівської сільської ради Полтавець М.І. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. У розрахунковому періоді з часу звільнення позивача і до дня проведення остаточного розрахунку налічується 5 робочих днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача складає 1945 грн. 57 коп. ( 5 робочих днів х 389 грн. 11 коп. середньоденної заробітної плати = 1945 грн. 57 коп.) Зважаючи на наведене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з Великоандрусівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України позивачеві належить відшкодувати судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за рахунок відповідача. На викладеного,

Outcome: approved