Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця», у якому просили: - визнати недійсними договір оренди землі від 30.12.2008 (з усіма додатками та невід`ємними частинами, додатковими угодами до нього), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця» та [PERSON] , зареєстрований 25.06.2009 в Новосанжарському ВО ПРФ «ЦДЗК» за № 540854500389, відповідно до якого передано в оренду земельну ділянку, площею 4,6325 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323484200:00:001:0982, за адресою: Полтавська область, Полтавський (Новосанжарський) район, Нехворощанська сільська рада; - скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав товариства з обмеженою відповідальністю «Чиста криниця» на земельну ділянку, площею 4,6325 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323484200:00:001:0982, за адресою: Полтавська область, Полтавський (Новосанжарський) район, Нехворощанська сільська рада та запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки, зареєстрованого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Чиста криниця»; - стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] набуту без достатньої правової підстави орендну плату по 102 263,36 грн.; - стягнути з відповідачів [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Чиста криниця» на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовували тим, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] і [PERSON] - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входили предмети домашньої обстановки та вжитку, які позивач [PERSON] прийняла. Також до складу спадщини входило право померлої [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Ілліча, розміром 4,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що посвідчувалося сертифікатом серії ПЛ № 0218531, виданим на підставі рішення Новосанжарської районної державної адміністрації № 455 від 30.10.1996. Вказали, що у березні 2017 року з листа Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 06.03.2017 позивачеві [PERSON] стало відомо про те, що відповідач [PERSON] , який доводиться позивачам племінником, є сином їх брата [PERSON] і, відповідно - онуком померлої [PERSON] , у липні 2006 року одержав свідоцтво про право на спадщину № 1553 від 10.07.2006. Відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину відповідач успадкував право на земельну частку (пай) своєї баби, матері позивачів - [PERSON] , що було посвідчено вищезазначеним сертифікатом на право на земельну частку (пай). 30.12.2008 на підставі розпорядження голови Новосанжарської державної адміністрації Полтавської області № 383 від 28.08.2008 [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 018813. Зазначили, що у травні 2017 року [PERSON] звернулася до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, - виконавчий комітет Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадкування. Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2019 року у праві № 542/724/17, яке набрало законної сили 23.04.2020, встановлено факт прийняття [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; визнано недійсним заповіт від імені [PERSON] , посвідчений секретарем Нехворощанської сільської ради народних депутатів Новосанжарського району Полтавської області Зінченко Іриною Володимирівною 11 вересня 2001 року за реєстровим № 93; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , видане 10.07.2006 року [PERSON] Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області; визнано недійсним розпорядження голови Новосанжарської державної адміністрації Полтавської області № 383 від 28.08.2008 року в частині (пункт 497 розпорядження) передачі у власність [PERSON] земельної ділянки № [NUMBER] загальною площею 4,63 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ПЛ № 0218531 Проекту організації території земельних ділянок в розмірі земельних часток (паїв) на ділянці приватизації колишнього КСП ім. Ілліча із земель колективної власності, що знаходяться на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 018813 на земельну ділянку площею 4,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, виданий [PERSON] 30.12.2008 року Новосанжарським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру». Зазначили, що [PERSON] і [PERSON] звернулися до Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області Уманець М.В. відмовив позивачам [PERSON] і [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06.07.2022 р. у справі № 542/1426/21, що набрало законної сили, позов [PERSON] , [PERSON] до Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області, [PERSON] , треті особи: Полтавська районна державна адміністрація Полтавської області, відділ з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області, товариство з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця» про припинення права власності та визнання права власності на земельну ділянку задоволено та припинено право власності [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 5323484200:00:001:0982, площею 4,6325 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, Нехворощанська сільська рада (запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 25191570 від 05.03.2018). Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 4,6325 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323484200:00:001:0982, за адресою: Полтавська область. Полтавський (Новосанжарський) район, Нехворощанська сільська рада, як за спадкоємицею за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 4,6325 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323484200:00:001:0982, за адресою: Полтавська область. Полтавський (Новосанжарський) район, Нехворощанська сільська рада, як за спадкоємцем за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Вказали, що листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця» від 14.08.2020 р. № 253 повідомлено адвоката [PERSON] , що у користуванні такого товариства перебуває земельна ділянка площею 4,6325 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323484200:00:001:0982, за адресою: Полтавська область, Полтавський (Новосанжарський) район, Нехворощанська сільська рада, на підставі договору оренди землі від 30.12.2008, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця» та [PERSON] , зареєстрованого 25.06.2009 в Новосанжарському ВО ПРФ «ЦДЗК» за № 540854500389, та додаткової угоди до нього від 19.02.2018, зареєстрованої 05.03.2018. Зазначили, що за період користування зазначеною земельною ділянкою товариство з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця» виплатило [PERSON] орендну плату в розмірі 204 526,72 грн. Вказали, що сама по собі реєстрація права власності на земельну ділянку за [PERSON] на підставі документів, які в подальшому були визнані недійсними, не свідчить про правомірність розпорядження нею шляхом укладення договору оренди, а єдиними спадкоємцями прав на земельну ділянку, площею 4,6325 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323484200:00:001:0982, за адресою: Полтавська область, Полтавський (Новосанжарський) район, Нехворощанська сільська рада, є позивачі, яким належать речові права на неї з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Зазначили, що реєстрація права оренди товариства з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця» на земельну ділянку, площею 4,6325 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323484200:00:001:0982, за адресою: Полтавська область. Полтавський (Новосанжарський) район, Нехворощанська сільська рада, коли договір оренди суперечить положенням законодавства, не відповідає вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вважали, що у зв`язку з тим, що спадщина після смерті [PERSON] належить позивачам з часу її відкриття, відповідач [PERSON] отримав (набув) орендну плату у сумі 204 526,72 грн від відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця» без достатньої правової підстави, як то, без наявності між ним та відповідачем товариством з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця» договірних орендних правовідносин. Як наслідок, за положеннями ст. 1212 ЦК України у відповідача [PERSON] виникає обов`язок повернути таку орендну плату позивачам. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 41). 11.12.2022 до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. В обгрунтування відзиву відповідач посилався на те, що обставини, що викладені в позовній заяві [PERSON] , [PERSON] , не відповідають дійсності та не підтверджуються належними та допустимими доказами. Вказав, що [PERSON] померла [INFO] , про це позивачам було добре відомо, але вперше позивач [PERSON] почала цікавитись спадковим майном лише в березні 2017 року, майже через 16 років після смерті своєї матері і лише 18 грудня 2019 року рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області встановлено факт прийняття [PERSON] , спадщини після померлої [PERSON] , померлої [INFO] . [PERSON] , навіть не прийняв спадщину після померлої матері, а лише завдяки своїй сестрі [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини лише в червні 2020 року. Після померлої [INFO] [PERSON] , Новосанжарською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, спадкоємцем по заповіту був [PERSON] , в зв`язку з тими обставинами, що інші спадкоємці у визначений законодавством термін спадщину не прийняли, [PERSON] , почав займатися підготовкою документів для переоформлення спадкового майна, що залишилось після смерті своєї баби [PERSON] . 10.07.2006 Новосанжарською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON] . Зазначив, що 10.07.2006 Новосанжарською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину, а не постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, тобто в державного нотаріуса не виникало сумнівів щодо законності нотаріальної дії. В подальшому [PERSON] , відкрито, без будь-якого приховування та обману, звертаючись в державні органи до посадових осіб здійснював оформлення прав на земельну ділянку, а саме: розпорядженням голови Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області № 383 від 28.08.2008, передано у власність [PERSON] земельну ділянку № [NUMBER] загальною площею 4,63 га, а в подальшому отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 018813 виданого 30.12.2008 Новосанжарським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру». І уже як власник [PERSON] , 30.12.2008 уклав договір оренди землі з ТОВ «Чиста Криниця» на земельну ділянку площею 4,6325 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323484200:00:001:0982, що розташована за межами населених пунктів на території Нехворощанської сільської ради Полтавського (Новосанжарського) району, Полтавської області та додаткову угоду до нього. Зазначив, що на момент укладення договору оренди землі з ТОВ «Чиста Криниця» на вказану земельну ділянку та додаткової угоди до нього, [PERSON] був наділений всіма необхідними правами для укладення договору оренди землі, а тому порушень глави 16 ЦК України та ЗУ «Про оренду землі», не відбулося. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 75-77). Ухвалою суду від 22 грудня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 87). В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи. Представник позивачів - адвокат Чернушенко В.Ю. надіслав на адресу суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивачів (а. с. 126). Відповідач [PERSON] , його представник в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та дату розгляду справи. Представник відповідача - адвокат Плішкін Ю.С. надав заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача (а.с. 130). Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, заяви про відкладення судового розгляду , відзиву на позов не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України). Так, судом встановлено, що, згідно з договором оренди землі від 30.12.2008, [PERSON] передав в оренду ТОВ «Чиста Криниця» строком на десять років земельну ділянку площею 4, 6325 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Нехворощанської сільської ради відповідно до державного акту серії ЯЗ № 018813 від 30.12.2008 (а.с. 29-30). 19.02.2018 [PERSON] та ТОВ «Чиста Криниця» в особі директора Сидоренка В.П. уклали додаткову угоду до договору оренди землі б/н від 30 грудня 2008 року, в якій, зокрема, зазначено: 1. Орендодавець та Орендар дійшли до згоди викласти: П. 2. Договору оренди землі б/н від 30 грудня 2008 року в наступній редакції: В оренду передається земельна ділянка загальною площею - 4,6325 га, у тому числі ріллі -4,6325 га, кадастровий номер 5323484200:00:001:0982, що належить власнику на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЗ №018813 від 30.12.2008р. П. 8. Договору оренди землі б/н від 30 грудня 2008 року в наступній редакції: Договір укладено на 20 (двадцять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. П. 9. Договору оренди землі б/н від 30 грудня 2008 року в наступній редакції: Орендна плата виплачується орендарем у грошовій формі в розмірі - 28674,13 грн. (двадцять вісім тисяч шістсот сімдесят чотири гривні 13 копійок). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №116661037 від 12.03.2018, земельну ділянку з кадастровим номером 5323484200:00:001:0982 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,6325 га [PERSON] передано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Чиста криниця». Підставою виникнення речового права оренди зазначено договір оренди землі від 30.12.2008 та додаткову угоду до нього від 19.02.2018. Строк дії оренди становить 20 років. Підставою внесення запису в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 32). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2019 року у справі № 542/724/17, позов [PERSON] до [PERSON] , Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - виконавчий комітет Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадкування задоволено та встановлено факт прийняття [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; визнано недійсним заповіт від імені [PERSON] , посвідчений секретарем Нехворощанської сільської ради народних депутатів Новосанжарського району Полтавської області Зінченко Іриною Володимирівною 11 вересня 2001 року за реєстровим № 93; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , видане 10.07.2006 року [PERSON] Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області; визнано недійсним розпорядження голови Новосанжарської державної адміністрації Полтавської області № 383 від 28.08.2008 року в частині (пункт 497 розпорядження) передачі у власність [PERSON] земельної ділянки № [NUMBER] загальною площею 4,63 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ПЛ № 0218531 Проекту організації території земельних ділянок в розмірі земельних часток (паїв) на ділянці приватизації колишнього КСП ім. Ілліча із земель колективної власності, що знаходяться на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 018813 на земельну ділянку площею 4,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, виданий [PERSON] 30.12.2008 року Новосанжарським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» (а.с. 13-18). Відповідно до постанови Полтавського апеляційного суду від 23.04.2020, рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2019 року залишено без змін (а.с. 19-22). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 липня 2022 року у справі № 542/1426/21, позов [PERSON] , [PERSON] до Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області, [PERSON] , треті особи: Полтавська районна державна адміністрація Полтавської області, Відділ з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця» про припинення права власності та визнання права власності на земельну ділянку задоволено та припинено право власності [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 5323484200:00:001:0982, площею 4, 6325 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, Нехворощанська сільська рада (запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 25191570 від 05.03.2018); визнано за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки площею 4, 6325 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323484200:00:001:0982 за адресою: Полтавська область, Полтавський (Новосанжарський) район, Нехворощанська сільська рада, як за спадкоємицею за законом після померлої [INFO] [PERSON] ; визнано за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки площею 4, 6325 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323484200:00:001:0982 за адресою: Полтавська область, Полтавський (Новосанжарський) район, Нехворощанська сільська рада, як за спадкоємицею за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Рішення набрало законної сили 09.08.2022 (а.с. 23-27). Відповідно до листа ТОВ «Чиста Криниця» №253 від 14.08.2020, у користуванні ТОВ «Чиста криниця» перебуває земельна ділянка з кадастровим номером 5323484200:00:001:0982 площею 4,63 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, право власності на яку підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №018813, виданого [PERSON] 30.12.2008 Новосанжарським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру». Правовою підставою для користування вищевказаною земельною ділянкою є договір оренди землі від «30» грудня 2008 року, укладений ТОВ «Чиста криниця» з власником земельної ділянки [PERSON] , який зареєстрований у Новосанжарському ВО ПРФ «ЦДЗК» 25.06.2009 № 540854500389 та додаткова угода до договору від 30 грудня 2008 року, що укладена 19.02.2018 та зареєстрована 05.03.2018 (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер 116661037 від 12.03.2018 року) (а.с. 28). Згідно з довідкою ТОВ «Чиста Криниця» №743 від 14.09.2022, [PERSON] нарахована та виплачена орендна плата за період з 2009 року по 2021 рік в сумі 204 526,72 грн. (а.с.32а). Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Спадкові відносини регулюються ЦК України, іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року . У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються чинним Кодексом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статі 21 цього Кодексу. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи положення вказаних норм суд дійшов висновку про те, що неотримання вчасно свідоцтва про право на спадщину за законом не свідчить про неприйняття спадщини та позбавлення спадкоємців їх прав на об`єкт спадкового майна, оскільки згідно з ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Зазначене кореспондується з нормами чинного цивільного законодавства. Так, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 ЦК України). Згідно зі ст. 81 Земельного Кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15. Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Такий же висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №303/6974/16, від 18 лютого 2021 року у справі № 609/1231/19. Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Статтею 90 ЗК України визначено права власників земельних ділянок, зокрема, продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, самостійно господарювати на землі, тощо та передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 216 ЦК України визначено правові наслідки недійсності правочину. Суд вважає, що оскільки укладений договір оренди земельної ділянки оспорюється не стороною даного правочину, а особою, яка не являється учасником його укладення, то відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України зазначений правочин за наявності доведення підстав для його недійсності, підлягає визнанню судом недійсним. Тобто даний правочин не можна вважати нікчемним за законом, оскільки його дійсність заперечується іншою особою, тому у даному випадку цей правочин є оспорюваним. Суд акцентує увагу на тому, що фізична або юридична особа може розпоряджатися на власний розсуд лише майном, яке їй належить на законних підставах. Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч.1 ст. 761 ЦК України). Згідно зі ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини, щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст. 93, ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч. 4 ст. 124 ЗК). Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 93 ЗК України). Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи (ч. 8 ст. 93 ЗК України). Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (ч. 9 ст. 93 ЗК України). За змістом положень статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Підставою для визнання недійсним договору за частиною першою статті 215 ЦК України може бути встановлений судом дефект такого елемента правочину, як воля його учасника (учасників) - відсутність волі на укладення правочину або невідповідність волі та волевиявлення учасника (учасників) в момент вчинення правочину. Виключне право на підписання договору оренди землі належить лише власнику землі або уповноваженій ним у встановленому законом порядку особі, а підписання договору іншою, не уповноваженою власником землі особою свідчить про порушення законних прав орендодавця під час укладення та підписання договору оренди. Зважаючи на те, що спадщина належить спадкоємцям з моменту її відкриття, та враховуючи рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2019 року, залишене в силі постановою Полтавського апеляційного суду, рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 липня 2022 року, [PERSON] не є власником зазначеної земельної ділянки, а отже не мав законного права передавати її в оренду. За таких обставин суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання договору оренди недійсним. Відповідно до абз. 3 ч. 3, абз 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав.Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Оскільки позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі від 30.12.2008 та додаткової угоди до нього від 19.02.2018, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця» та [PERSON] підлягають задоволенню, то позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію речового права Товариства з обмеженою відповідальністю «Чиста криниця» на земельну ділянку та запису про державну реєстрацію речового права оренди також підлягають задоволенню. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити ефективне поновлення порушеного права. Підсумовуючи вищевикладені висновки, суд вважає, що позивачами обрано належний та ефективний спосіб захисту порушених прав шляхом пред`явлення вимог про визнання недійсним договору оренди, який став підставою для державної реєстрації іншого речового права - права користування (оренди) з одночасним скасуванням рішення про державну реєстрацію речового права та запису про державну реєстрацію речового права оренди, оскільки саме у такий спосіб буде реалізовано відновлення в повному обсязі порушених прав позивачів, як власників нерухомого майна, який в достатній мірі відповідає визначеним у абз. 2 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Стосовно позовної вимоги про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. Судом встановлено, що рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2019 року у справі № 542/724/17, залишеним без змін постановою Полтавсього апеляційного суду від 23.04.2020 встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; визнано недійсним заповіт від імені [PERSON] , посвідчений секретарем Нехворощанської сільської ради народних депутатів Новосанжарського району Полтавської області Зінченко Іриною Володимирівною 11 вересня 2001 року за реєстровим № 93; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , видане 10.07.2006 року [PERSON] Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області; визнано недійсним розпорядження голови Новосанжарської державної адміністрації Полтавської області № 383 від 28.08.2008 року в частині (пункт 497 розпорядження) передачі у власність [PERSON] земельної ділянки № [NUMBER] загальною площею 4,63 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ПЛ № 0218531 Проекту організації території земельних ділянок в розмірі земельних часток (паїв) на ділянці приватизації колишнього КСП ім. Ілліча із земель колективної власності, що знаходяться на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 018813 на земельну ділянку площею 4,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, виданий [PERSON] 30.12.2008 року Новосанжарським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», а рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 липня 2022 року у справі № 542/1426/21, позов [PERSON] , [PERSON] до Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області, [PERSON] , треті особи: Полтавська районна державна адміністрація Полтавської області, Відділ з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Чиста Криниця» про припинення права власності та визнання права власності на земельну ділянку задоволено та припинено право власності [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 5323484200:00:001:0982. Тобто підстава, на якій [PERSON] набув право на спірну земельну ділянку відпала. Відповідно до частини 6 статті 21 ЗУ «Про оренду землі», у разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, орендна плата за землю, яка була майном спадкодавця, належить позивачам з часу відкриття спадщини. При цьому таке право жодним чином не пов`язується із часом реєстрації права власності на землю. Згідно з довідкою ТОВ «Чиста Криниця» №743 від 14.09.2022, [PERSON] нарахована та виплачена орендна плата за період з 2009 року по 2021 рік в сумі 204 526,72 грн. (а.с.32а) Таким чином, [PERSON] було безпідставно набуто грошові кошти в розмірі 204 526,72 грн. Зазначені висновки суду в повній мірі спростовують доводи відповідача, викладені у відзиві. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь позивачів грошової суми у розмірі 204 526,72 грн. Таким чином, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на викладені вище мотиви, та вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, які є достовірними і достатніми для відновлення порушених прав позивачів як власників спірної земельної ділянки. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість позову та необхідність його задоволення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що при зверненні до суду позивачами [PERSON] та [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 3 007,43 грн та 1 022,63 грн, який за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з [PERSON] та ТОВ «Чиста Криниця».

Outcome: approved