Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 15.03.2020 року у розмірі 13625,34 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн. Вимоги мотивує тим, що 15.03.2020 року [PERSON] звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. В Анкеті-заяві зазначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Відповідно до умов вказаного Договору відповідач отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надає своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в результаті чого станом на 28.12.2021 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» за договором становить 13625,34 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 12816,38 грн. та заборгованості за порушення грошового зобов`язання в сумі 808,96 грн. Позивач зазначив, що відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованості за договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Універсал Банк». 09.01.2023 року по справі було відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Одночасно відповідачу було роз`яснено її право подати відзив на позовну заяву та встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі для його подання. Також відповідача було попереджено про те, що у разі ненадання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження [PERSON] отримала 13.01.2023 року. 09.03.2023 року відповідач надала до суду заяву, в якій вказала, що позовних вимог не визнає, оскільки під час підписання нею анкети-заяви, представник банку не повідомляв її про наявність відсотків, пені чи інших платежів за користування кредитними коштами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Встановлено, що 15.03.2020 року відповідач звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим цього ж числа за допомогою мобільного додатку підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (а.с. 8). У анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] згідна з тим, що дана заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови. Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 15.03.2020 року, загальний розмір заборгованості відповідача перед банком за Договором станом на 28.12.2021 становить 13625,34 грн., та складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 12816,38 грн. та заборгованості за порушення грошового зобов`язання - 808,96 грн. (а.с. 6-7). Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Анкеті-заяві позичальника від 02.04.2019 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій Анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Як вбачається з долучених до позову Умов і Правил в АТ Універсал Банк при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank, вони набули чинності 27.11.2021 року, а договір з відповідачем було укладено 15.03.2020 року, що в свою чергу унеможливлює застосування до даних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України оскільки достовірно встановити до яких саме Умов і правил приєднався відповідач. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановивши, що анкета-заява не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)», а також в постанові ВС №697/302/20 від 18.05.2022 року (провадження № 61-2498св22). Встановлено, що згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 15.03.2020 року відповідачем на погашення кредиту з травня 2020 року по грудень 2021 року було сплачено 25095,16 грн. (а.с.7-12). Таким чином, оскільки в анкеті-заяві від 15.03.2020 року строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то суд визнає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом та зараховує ці кошти на погашення тіла кредиту. Враховуючи вищевикладене, а також те, що розмір отриманих коштів відповідачем є меншим (6000 грн.) ніж розмір коштів, що були ним внесено на погашення кредиту (25095,16 грн.), суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту. Також, з урахуванням того, що в анкеті-заяві від 15.03.2020 року відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, то позов в частині стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання також задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст.11, 212, 509, 525, 526, 549, 1054 ЦК України та

Outcome: dismissed