Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою та просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором № 2014815745 від 14.07.2020 року в розмірі\~29\~716.48\~гривень,\~з яких: 20 700,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1.96 грн. - сума заборгованості за відсотками; 9\~014.52 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами; а також понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2014815745 від 14.07.2020 року на суму 20 700.00 гривень. На підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та Акціонерним товариством «Таскомбанк» первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошової кошти у сумі, яка дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. 02.12.2021 року між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № НІ/11/6-Ф, у відповідальності до умов якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 року Реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] . У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом\~ відповідач належним чином не виконав, в зв`язку з чим у нього\~ перед позивачем виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 29\~716.48 гривень, з яких: - 20\~700.00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ - 1.96 гривень сума заборгованості за відсотками; - 9\~014.52 гривень сума заборгованості за щомісячними процентами; Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою від 25.01.2023 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду на 24.02.2023 року, яке було відкладено на 23.03.2023 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, подав клопотання про підтримання позовних вимог, задоволення їх у повному обсязі та розгляд справи у його відсутність в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлявся за адресою місця\~\~реєстрації та місця проживання, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, але конверти з повістками повернулися до суду без вручення з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою та з врахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином. Причини неявки відповідачем не повідомлені, будь-яких заяв чи клопотань також не надано. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що відповідач по справі повідомлявся належним чином про час та місце розгляду даної справи, в судове засідання не з`явився,\~\~будь-яких заяв щодо відкладання судового засідання чи поважності неприбуття не надав, відзиву\~\~щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві\~\~також надано ним не було, \~зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280,\~281,\~282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК.\~ \~\~Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку\~про\~часткове задоволення\~позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що 14 липня 2020 року [PERSON] уклав із ТОВ «Фінансова\~компанія «Центр\~фінансових рішень» кредитний договір № 2014815745 на суму 20 700.00 гривень (а.с.5). На підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та Акціонерним товариством «Таскомбанк» первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошової кошти у сумі, яка дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а.с.13-14). 02.12.2021 року між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № НІ/11/6-Ф, у відповідальності до умов якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с.15-17). Згідно п.1.1 Договору факторингу № НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 року Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту, тобто ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 29\~716.48 гривень. Згідно п. 1.2 договору факторингу № НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 року, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимоги за Договором факторингу № НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 року (а.с.18), після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачи Реєстру Прав Вимоги за Договором факторингу № НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 року підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною договору (а.с.18). Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги за Договором факторингу № НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 29\~716.48 гривень (а.с.19). Згідно п.3.9 Договору факторингу, у разі отримання коштів від боржників, органів Дежавної виконавчої служби в рахунок погашення Заборгованості після дати підписання цього договору, Клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти Фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок Фактора, вказаний в розділі 10 даного Договору. При перерахуванні коштів Клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електроного листа, а саме, вказати наступні данні Боржників: Прізвище, Ім`я, По батькові, код номер облікової картки платника податків, № кредитного договору. Таким чином, в разі сплати Відповідачем коштів на рахунок Первісного Кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Частина перша\~ст. 514 ЦК України\~передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1\~ст. 516 ЦК України\~встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, суд приходить до висновку, що позивач набув право вимоги за кредитним договором №2014815745 від 14.07.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» в обсязі, що існували на момент такого переходу. Відповідно до розділу 1 кредитного договору №2014815745 від 14.07.2020 року [PERSON] отримав кредит в сумі 20700 гривень на строк 18 місяців. Згідно п. 1.3 договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених у паспорті кредиту №4815745, який є невід`ємною частиною цього договору. Безпосередньо кредитний договір та заява на отримання кредиту та інших послуг, підписана відповідачем 14.07.2020 року, не містить умов про розмір відсотків за користування кредитом, комісій, штрафних санкції за невиконання умов договору. Згідно паспорту кредиту №4815745, який підписано відповідачем, визначено орієнтовна реальна річна процентна ставка, сукупна вартість кредиту та інше. За твердженням позивача, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість\~ 29\~716.48 гривень, з яких: - 20\~700.00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ - 1.96 гривень сума заборгованості за відсотками; - 9\~014.52 гривень сума заборгованості за щомісячними процентами; Згідно ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір - укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми - є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд наголошує, що в Україні визнається і діє принцип Верховенства Права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку - договірні правовідносини виникли між підприємством та фізичною особою - споживачем послуг. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Тому, у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем кредитодавець ТОВ «ФК «ЦФР» погодив саме у договорі розмір процентів за користування кредитом, щомісячних комісії, відповідальності за невиконання договору. Відтак, у відповідача відсутній обов`язок їх сплачувати, а ТОВ «ФК «ЦФР» безпідставно їх нараховував, що виключає можливості отримання позивачем права вимоги на такі зобов`язання. Інший висновок суду - не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131 цс19). Зазначення в паспорті кредиту орієнтовного розміру процентів не може бути розцінено як погодження з відповідачем точного розміру процентів, комісій, оскільки він не є невідємною частиною кредитного договору. Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) Відтак, суд вважає недоведеними та необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 1.96 гривень суми заборгованості за відсотками, 9\~014.52 гривень суми заборгованості за щомісячними процентами. При цьому, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини першої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), й встановлений 18-місячний строк кредитування сплив, що свідчить про порушення прав позивача, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в розмірі 20700,00\~гривень, у зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та належним чином доведеними. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, що складаються із суми судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, слід виходити з такого. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Здійснюючи розрахунок судового збору суд приймає до уваги постанову ВС від 27.08.2020 року у справі №188/1815/17. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, та розраховано наступним чином: розмір заявлених вимог 29716,48 гривень (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню 20700,00 гривень (69,66%), розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом 2684,00 гривень, відтак, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача 1869,67 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial