Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Бучанської міської ради Київської області, третя особа: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Бова Тетяна Вікторівна, про визнання права власнсоті на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позов мотивує по тим підставам, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] (далі - спадкодавець), брат [PERSON] , [INFO] (далі - Позивач). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме: на 37/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , належного спадкодавцеві на праві спільної часткової власності, та на розташовану за вищевказаною адресою земельну ділянку загальною площею 625 кв.м., кадастровий номер 3210945600:01:003:0023, цільове призначення для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності. 28.11.2020 року Позивач звернувся до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бови Тетяни Вікторівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого брата [PERSON] , на підставі якої приватним нотаріусом до майна померлого заведено спадкову справу №07 за 2020 рік. Позивач зазначає про те, що за життя заповіту спадкодавцем складено не було, його донька [PERSON] від спадщини померлого відмовилась, у зв`язку з чим, Позивач являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця. Позивач вказує про те, що за його заявою йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.11.2020 р. №1095, а саме на 37/100 (тридцять сім сотих) часток житлового будинку [ADDRESS] , що належали померлому [PERSON] на праві спільної часткової власності. Водночас, у видачі Позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бовою Т.В. було відмовлено. Дану відмову обґрунтовано тим, що правовстановлюючим документом на земельну ділянку є Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №445657 від 11.06.2005 року та ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 02.08.2009 р., якою за життя [PERSON] було визначено розмір площі земельної ділянки, зобов`язано провести державну реєстрацію та отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку, кадастровий номер: 3210945600:01:003:0023, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Однак спадкодавець, не звернувся до відділу Держземагенства для отримання відповідного державного акту. Окрім цього, відмову мотивовано також тим, що в зазначеній ухвалі не вказано дробну частку даної земельної ділянки, яка б належала померлому [PERSON] , що є необхідною умовою видачі приватним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом на цю земельну ділянку. Із зазначеним Позивач не погоджується, вважає дану відмову приватного нотаріуса необґрунтованою та такою, що порушує його законні права та інтереси з огляду на наступне. По-перше, важливою обставиною є те, що земельна ділянка, кадастровий номер: 3210945600:01:003:0023, належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , [INFO] матері спадкодавця та Позивача, на підставі вищезгаданого Державного акта серії ЯА №445657 від 11.07.2005 р. В 2005 році між [PERSON] та [PERSON] щодо даної земельної ділянки виник спір, з метою вирішення якого 27.10.2005 р. [PERSON] звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з позовом про визначення часток в праві власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 3210945600:01:003:0023, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . До закінчення розгляду справи за даним позовом, а саме [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до складеного нею заповіту від 29.11.2002 р. все своє майно померла заповіла сину [PERSON] .. Внаслідок цього, до справи щодо визначення часток у праві власності на земельну ділянку, що на той час перебувала в Ірпінському міському суді Київської області як правонаступника [PERSON] було залучено [PERSON] .. Так, в ході розгляду Ірпінським міським судом Київської області справи за даним позовом між [PERSON] та [PERSON] було укладено мирову угоду, яку затверджено ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02.08.2009 р. В даній ухвалі зазначено, що затверджена нею мирова угода являється підставою для перереєстрації ідеальних часток співвласників будинку [ADDRESS] в БТІ та підставою для отримання її сторонами окремих державних актів на земельну ділянку площею 625 кв.м. біля зазначеного будинку, оскільки вона між ними розподілена, а саме: 493 кв.м. виділено [PERSON] , а [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] 132 кв.м., які приєднано на час укладення мирової угоди до земельної ділянки останнього, кадастровий номер: 3210945600:01:003:0023. Так, в 2017 році на замовлення Позивача та його брата, [PERSON] , ТОВ «БТІ КОНСАЛТИНГ» було виготовлено технічні паспорти на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 20.06.2017 р. (інвентаризаційна справа №\~К-5067) та від 14.12.2017 р. (інвентаризаційна справа №\~К-5380), та відповідно перереєстровано їх ідеальні частки як у праві власності на даний будинок. Водночас Позивачем було також оформлено право власності на 10/100 частин будинку, успадковані ним після смерті його матері. До того ж, в технічному паспорті на присадибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 14.12.2017 р., інвентаризаційна справа №\~К-5380, міститься схематичний план відведеної для обслуговування даного будинку земельної ділянки та його експлікація, згідно з якою визначено, що загальна площа даної ділянки, відведена померлому [PERSON] , становить 493 кв.м.. Окрім цього, щодо необґрунтованості відмови приватного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (земельну ділянку) з тієї підстави, що частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на зазначену земельну ділянку не визначена у відповідності до норм законодавства у вигляді простого дробу, Позивач вказує на те, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. Звертає також увагу на те, що згідно з Державним актом на право власності на зазначену земельну ділянку, її цільове призначення обслуговування жилого будинку [ADDRESS] , а також господарських будівель та споруд. Станом на дату звернення до суду з даним позовом, з урахуванням успадкованих Позивачем часток житлового будинку [ADDRESS] після смерті його матері [PERSON] , та брата [PERSON] , даний будинок належить Позивачу на праві особистої приватної власності. Отже, з огляду на вищевикладене, Позивач стверджує, що визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що входить до складу спадщини після смерті [PERSON] , не являється обов`язковою умовою для оформлення Позивачем, як спадкоємцем померлого, прав на дану земельну ділянку. Тому, у зв`язку з відмовою приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бови Т.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, Позивач вважає визнання права власності на неї в судовому порядку належним способом захисту його законних прав та інтересів. У зв`язку з чим, а також враховуючи факт набуття Позивачем права власності на весь будинок [ADDRESS] , зокрема шляхом спадкування часток померлих співвласників будинку [PERSON] та [PERSON] , а також цільове призначення прибудинкової земельної ділянки загальною площею 625 кв.м., кадастровий номер: 3210945600:01:003:0023, розташованої за адресою: [ADDRESS] , Позивач вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Просить визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на земельну ділянку, загальною площею 625 кв.м., кадастровий номер 3210945600:01:003:0023, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування за законом після смерті його брата [PERSON] . В судовому\~засіданні представник\~позивачпросила позовні вимоги задовольнити. В судове засідання представник відповідача - Бучанської міської ради Київської області не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлялись належним чином, з матеріалами справи знайомились. Третя особа: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Бова Тетяна Вікторівна в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Враховуючи викладене, суд вирішує спір в межах заявлених вимог в позовній заяві. У зв`язку з чим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, вислухавши думку представника позивача, виходив з наступного. В ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , брат [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме: на 37/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , належного спадкодавцеві на праві спільної часткової власності, та на розташовану за вищевказаною адресою земельну ділянку загальною площею 625 кв.м., кадастровий номер 3210945600:01:003:0023, цільове призначення для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності. 28.11.2020 року Позивач звернувся до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бови Тетяни Вікторівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого брата [PERSON] , на підставі якої приватним нотаріусом до майна померлого заведено спадкову справу №07 за 2020 рік. За життя заповіту спадкодавцем складено не було, його донька [PERSON] від спадщини померлого відмовилась, у зв`язку з чим Позивач являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.11.2020 р. №1095, а саме на 37/100 (тридцять сім сотих) часток житлового будинку [ADDRESS] , що належали померлому [PERSON] на праві спільної часткової власності, що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.11.2020 р. №1095. У видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бовою Т.В. відмовлено. Вказане підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.11.2020 р. № 02/31/153. Земельна ділянка, кадастровий номер: 3210945600:01:003:0023, належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , [INFO] матері спадкодавця та Позивача, що стверджується копією Державного акта серії ЯА №445657 від 11.07.2005 р. В ухвалі Ірпінського міського суду Київської області від 02.08.2009 зазначено, що затверджена нею мирова угода являється підставою для перереєстрації ідеальних часток співвласників будинку [ADDRESS] в БТІ та підставою для отримання її сторонами окремих державних актів на земельну ділянку площею 625 кв.м. біля зазначеного будинку, оскільки вона між ними розподілена, а саме: 493 кв.м. виділено [PERSON] , а [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] 132 кв.м., які приєднано на час укладення мирової угоди до земельної ділянки останнього, кадастровий номер: 3210945600:01:003:0023. В 2017 році на замовлення Позивача та його брата, [PERSON] , ТОВ «БТІ КОНСАЛТИНГ» було виготовлено технічні паспорти на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 20.06.2017 р. (інвентаризаційна справа №\~К-5067) та від 14.12.2017 р. (інвентаризаційна справа №\~К-5380), та відповідно перереєстровано їх ідеальні частки як у праві власності на даний будинок. Водночас Позивачем було також оформлено право власності на 10/100 частин будинку, успадковані ним після смерті його матері. Дані обставини підтверджуються зазначеними технічними паспортами та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.12.2017 р. В технічному паспорті на присадибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 14.12.2017 р., інвентаризаційна справа №\~К-5380, міститься схематичний план відведеної для обслуговування даного будинку земельної ділянки та його експлікація, згідно з якою визначено, що загальна площа даної ділянки, відведена померлому [PERSON] , становить 493 кв.м.. Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка має єдиний кадастровий номер 3210945600:01:003:0023, у відомостях про суб`єктів власності на неї зазначені [PERSON] та [PERSON] , що свідчить про те, що після ухвалення мирової угоди у відповідності до затвердженої нею домовленості Позивача та померлого [PERSON] фактичного поділу земельної ділянки на два окремі об`єкти нерухомого майна з присвоєнням нових кадастрових номерів, що є обов`язковим відповідно до ч. 4 ст. 79-1 ЗК України, не відбулося. Таким чином, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №445657 від 11.07.2005 р. є дійним правовстановлюючим документом на підтвердження права власності померлого [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер: 3210945600:01:003:0023, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1217 та 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1226 ЦК України закріплено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Так, за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). У відповідності до роз`яснень закріплених пунктом 12 та 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «По судову практику у справах про спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на зміст статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Із зазначеного вбачається, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. Даний правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 16.06.2021 року у справі № 570/997/19, в якій також зазначено, що у такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічні правові висновки неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20.06.2018 року у справі № 640/13903/16-ц; від 20.06.2018 року у справі № 266/5267/18; від 20.03.2019 року у справі № 550/1040/16-ц; від 22.04.2020 року у справі № 601/2592/18; від 22.04.2020 року у справі № 127/23809/18; від 27.05.2020 року у справі № 361/7518/16-ц, від 16.09.2020 року у справі № 464/1663/18. Зазначене свідчить про сталість судової практики у даній категорії спірних правовідносин. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За правилами ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Зазначене узгоджується з приписами ч. 1 ст. 120 ЗК України, згідно з якою у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Окрім цього, відповідно до роз`яснень викладених у пунктах 10 та 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно зі ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З урахуванням успадкованих Позивачем часток житлового будинку [ADDRESS] після смерті його матері [PERSON] , та брата [PERSON] , даний будинок належить Позивачу на праві особистої приватної власності. Зазначене підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.08.2021 р. №269779126. Тож, відповідно до положень ст. 120 ЗК та 1225 ЦК України, вищенаведених роз`яснень, враховуючи цільове призначення земельної ділянки, кадастровий номер: 3210945600:01:003:0023, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з набуттям Позивачем права власності на весь будинок [ADDRESS] , що знаходиться за вказаною адресою, право власності на дану земельну ділянку, без зміни її цільового призначення має перейти до Позивача, як єдиного спадкоємця померлого [PERSON] .. При цьому державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №445657 від 11.07.2005 р. є належним доказом на підтвердження права власності спадкодавця на дану земельну ділянку. У зв`язку з цим, а також враховуючи факт набуття Позивачем права власності на весь будинок [ADDRESS] , зокрема шляхом спадкування часток померлих співвласників будинку [PERSON] та [PERSON] , а також цільове призначення прибудинкової земельної ділянки загальною площею 625 кв.м., кадастровий номер: 3210945600:01:003:0023, розташованої за адресою: [ADDRESS] , суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved