Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду позовом, вказуючи, що 04 вересня 2020 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики. На підставі якого відповідачу надав позику в сумі 30\~000 доларів США, які той зобов`язався повернути не пізніше 04 вересня 2022 року. Однак відповідач не виконав своїх зобов`язань, у встановлений строк не повернув позику. У зв`язку з невиконанням умов договору позивач звернувся за захистом свого права до суду та просить стягнути з відповідача на його користь: 30 000 доларів США суми позики, 450 доларів США пені за прострочення виконання зобов`язання, 283,56 доларів США 3% річних, а також судові витрати. Відповідачем на позовну заяву подано відзив, відповідно до змісту якого, просив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та 3% річних відмовити. В обґрунтування зазначив, що збройна агресія російської федерації призвела до погіршення його платоспроможності, оскільки втратив бізнес, а відтак стабільний заробіток. Зазначені обставини призвели до неможливості повернути позичені ним 30\~000 доларів США у встановлений строк. Також зазначив, що Законом України № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року передбачено звільнення від відповідальності позичальників у частині сплати кредитної заборгованості з урахування установленого індексу інфляцій, 3 % річник та обов`язку сплати неустойки. Посилався на лист Торгово-Промислової палати України, в якому засвідчені форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору. У відповіді на відзив позивач зазначив, що Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" не розповсюджується на правовідносини між фізичними особами. А тому вважає, що посилання на зазначений Закон, як підставу для не нарахування пені, є безпідставним. Так само вважає безпідставним посилання відповідача на воєнні дії на території України як на форс-мажор, оскільки воєнна агресія російської федерації так само вплинула на нього як і на будь-якого українця. А тому просить позов задоволити в повному обсязі. В заяві на ім`я суду позивач підтримав позов, справу просить розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином, від його представника адвоката Шміда В.В. надійшла заява про розгляд справи за їх з відповідачем відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з таких підстав. 04 вересня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. На підставі якого відповідачу було надано безвідсоткову позику в сумі 30\~000 доларів США, які [PERSON] зобов`язався повернути до 04 вересня 2022 року. Позивачем, на підтвердження факту одержанням відповідачем грошей у сумі 30\~000 доларів США, надано відповідну розписку. Відповідачем не оспорюється дана обставина. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором позики порушив та у встановлені договором строки не повернув суму позики, чим порушив умови договору. Свої зобов`язання за договором позики відповідач не виконав і на час розгляду справи. Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики у сумі 30\~000 доларів США, що станом на 28.12.2022 року еквівалентно 1097100,00 грн. відповідно до курсу НБУ 36,57 грн. за 1 долар США. Статями ст.ст.610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) та у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.\~ Згідно пунктів 5.2 та 9.1 договору позики від 04 вересня 2020 року, за порушення строків позики позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі 0,1 % суми боргу за кожен день прострочення грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України). У визначений договором строк відповідач не повернув суму позики, а відтак прострочив грошове зобов`язання. Отже, у відповідача виник обов`язок сплатити позивачеві 450 доларів США пені нарахованої відповідно до п.5.2 та п.9.1 договору позики (що станом на 28.12.2022 року еквівалентно 16456,50 грн. відповідно до курсу НБУ 36,57 грн. за 1 долар США) та 283,56 доларів США 3% річних нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України (що станом на 28.12.2022 року еквівалентно 10369,79 грн. відповідно до курсу НБУ 36,57 грн. за 1 долар США). 24 лютого 2022 року Указом\~Президента України\~№ 64/2022\~«Про введення\~воєнного стану\~в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України\~«Про правовий\~режим воєнного\~стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, №58/2023 від 06 лютого 2023 року\~і діє по цей час. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40 - 44, ст. 356) доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Враховуючи те, що прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем [PERSON] зі сплати позики виникло у період дії в Україні воєнного стану, суд вважає, що з відповідача не підлягають стягненню пеня та 3% річних за період з 05 вересня 2022 року до 28 грудня 2022 року (саме за такий період просив позивач стягнути зазначені нарахування). А тому, в цій частині позов не підлягає задоволенню. З врахуванням положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення із відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 97,61% ((1097100,00/1123926,29)*100), тому необхідно стягнути 10971,00 грн. ((97,61*11239,27)/100) за подачу позовної заяви. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: approved