Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] про встановлення для [PERSON] , [INFO] , наступного спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] , а саме: побачення кожної п`ятниці з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин. В обґрунтування позову посилається на те, що сторони є батьками [PERSON] , дитина після розірвання шлюбу проживає з матір`ю. Виконавчим комітетом Прилуцької міської ради встановлений порядок побачення батька з дитиною - один раз на тиждень протягом доби. Проте позивач вказує, що таке рішення суб`єкту владних повноважень не вирішило спору між батьками та потребує конкретизації у частині визначення конкретного дня тижня та фіксованого періоду часу впродовж цього дня. 21.02.2023 представник позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, просить встановлення для [PERSON] , [INFO] , наступного спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] , а саме: побачення кожної суботи з 09 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Служби у справах дітей у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьки: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Рішенням Виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 02.11.2022 встановлено порядок побачення батька з сином один рах на тиждень протягом доби, за погодженням з матір`ю дитини (а.с.7). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 07.12.2021 шлюб між сторонами розірвано (а.с.8). Згідно висновку Служби у справах дітей Прилуцької міської ради від 26.10.2022 побачення батька з сином один раз на тиждень протягом доби, за погодженням з матір`ю дитини, не суперечитиме інтересам дитини (а.с.24). [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині (а.с.28-29). [PERSON] проживає з батьками, має бажання спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні; за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.38-40). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод статтею 8 визначено, що держава Україна має позитивний обов`язок вжити всіх можливих заходів для сприяння контактам дитини і того з батьків, хто проживає окремо, а непорозуміння між батьками не позбавляють державу від її обов`язків. Відповідно до Конвенції про контакт з дітьми (ратифікована Верховною Радою України 20 вересня 2006 року і набула чинності для нашої держави 1 квітня 2007 року) ч.1 ст.4 встановлює право дитини та її батьків на встановлення та підтримку регулярного контакту одне з одним. Також п. с) ст.7 Конвенції про контакт з дітьми визначено, що: «Під час вирішення спорів стосовно контакту органи вживають усіх належних заходів для: забезпечення перед прийняттям рішення наявності достатньої інформації, зокрема від носіїв батьківської відповідальності, для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і, коли необхідно, одержання додаткової інформації від інших відповідних органів чи осіб.» Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати,батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ст.157, ч.1, ч.2, ч.3 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК України). Враховуючи викладене вище, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, зважаючи на вік та найкращі інтереси дитини, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, у задоволенні позову не обхідно відмовити.

Outcome: dismissed