Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, сім`я розпалася безперечно, а тому позивач вважає збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб розірвати. У сторін є неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.06.2022 було відкрито провадження у справі. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.07.2022 частково задоволено клопотання відповідача про надання строку на примирення та зупинено провадження у справі. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.08.2022 поновлено провадження у справі після закінчення строку, що надавався сторонам спору для примирення та одразу зупинено провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України до припинення перебування відповідача у службовому відрядженні. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2023 поновлено провадження у справі за клопотанням відповідача та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась. При подачі позову до суду подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи таке. 13 лютого 2010 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу прізвище дружини " [PERSON] ". Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] (а.с.6) та серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Враховуючи положення вказаних вище норм, те що позивач вважає збереження сім`ї неможливим, суд приходить до переконання про наявність підстав для прийняття визнання відповідачем позову та ухвалення рішення про задоволення позову. Крім того, в позові зазначено, що позивач просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу. Згідно п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній в постанові від 23.11.2020 у цивільній справі № 638/7748/18. Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Так, 20.06.2022 між позивачем та адвокатом Заболотною Г.В. укладено договір про надання правової допомоги адвокатом та в п.4.1 передбачено, що гонорар адвоката за цим договором сплачується в розмірі 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у справі в судовому засіданні, поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді (а.с.8). Відповідно до розрахунку часу, витраченого на надання правничої допомоги до вказаного вище договору сума витрат становить 1914 грн. 40 коп. (а.с.9). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як уже зазначалось вище витрати на правову допомогу позивач просила стягнути з відповідача ще в позові і докази, які підтверджують понесені витрати та їх розмір, також були додані до позову. Разом з тим, відповідач не повідомив суд про будь-які заперечення з даного приводу. Крім того, відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позовних вимог на відповідача. Згідно ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, зокрема, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на положення викладених вище норм, а також те, що позовні вимоги визнані відповідачем та підлягають задоволенню, слід стягнути з відповідача 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при подачі позову до суду, а решту коштів слід повернути позивачу у відповідності до ч.7 ст.135 ЦПК України. Крім того, підлягають стягненню з відповідача судові витрати позивача пов`язанні із наданням правової допомоги адвокатом в розмірі 1914 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved