Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ), яка діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] (далі - [PERSON] ), [PERSON] (далі - [PERSON] ), звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Орган опіки та піклування Ківерцівської міської ради (далі - Орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.08.2006 між [PERSON] (далі - [PERSON] ) та [PERSON] був укладений шлюб, за час якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Відповідач своїх материнських обов`язків не виконує, не займається вихованням дітей, вживає алкогольні напої. Батько дітей [PERSON] на даний час перебуває під вартою. З 19.07.2022, з моменту затримання [PERSON] , відповідач зникла в невідомому напрямку та більше не цікавилася своїми дітьми. Позивач зазначає, що вона та [PERSON] неодноразово зверталися до відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області з приводу вчинення сімейних конфліктів [PERSON] , а також по факту вчинення нею домашнього насильства відносно чоловіка та неповнолітніх дітей. Крім того, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Ківерцівської міської ради було розглянуто питання щодо неналежного виконання матір`ю своїх обов`язків та прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Відтак, оскільки мати не створює належних умов для життя та повноцінного розвитку дітей, позивач просить суд позбавити її батьківських прав. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 01.12.2022 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.12.2022 залучено до участі у справі третю особу яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Орган опіки та піклування Ківерцівської міської ради. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.02.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили його задовольнити. Представник позивача додатково зазначив, що відповідач ніде не працює, не цікавить та піклується про своїх дітей, не навідує їх. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що вона пішла з дому, оскільки [PERSON] вчинив домашнє насильство щодо неї. Зазначила, що на даний час шукає роботу. Хоче працевлаштуватися та забрати дітей. Також пояснила, що намагалась спілкуватися з дітьми, однак позивач з чоловіком чинили їй перешкоди та намовляли дітей проти неї. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач залишила дітей та усунулась від виконання своїх обов`язків. Доглядом та утриманням дітей займаються позивач та її чоловік. Відтак, комісією з питань захисту прав дитини Ківерцівської міської ради було прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.10.2007, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.05.2015 (а.с.10, 12). Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.07.2022 відносно [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с.26-28). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 19.07.2022 мама дітей [PERSON] покинула дітей на свекрів та чоловіка, більше місяця не займається вихованням і утриманням дітей, зловживає спиртними напоями (а.с.31). Із акту обстеження умов проживання від 26.07.2022 слідує, що зі слів дітей мати так і не з`явилася до них, догляд за ними здійснюють дідусь та бабуся (а.с.33). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ківерцівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ківерцівської міської ради від 12.08.2022 №148, вирішено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] (а.с.37-38). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне. Так, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із частинами першою, шостою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При цьому у частині четвертій статті 164 СК України визначено, що під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Як роз`яснено у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ч. 6. ст. 19 СК Кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вирішуючи даний спір, суд не погоджується з висновком органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . На думку суду, висновок органу опіки і піклування Ківерцівської міської ради щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав не містить достатнього обґрунтування підтвердженого доказами щодо доведеності тривалої винної поведінки матері, доцільності позбавлення відповідача батьківських прав та мотивів такого рішення. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-XII, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 9 вказаної Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Як вказано в частині першій статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від у справі «Хант проти України» від 07.12.2006). Під час розгляду справи не знайшли підтвердження беззаперечними доказами винна поведінка та свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, які б свідчили про ухилення від утримання та виховання дітей і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до статті 164 СК України. В ході розгляду справи, відповідачем надавались пояснення про те, що вона заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, бажає налагодити стосунки з дітьми, утримувати і виховувати їх належним чином. Факт заперечення відповідачем позовних вимог про позбавлення її батьківських прав свідчить про наявність у неї бажання піклуватись про своїх дітей. Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків та/або вчинення домашнього насильства відносно неповнолітніх дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Судом не встановлено злісного небажання відповідачем виконувати свої обов`язки по вихованню [PERSON] та [PERSON] . Матеріали справи не містять достатніх відомостей для застосування такої виключної міри як позбавлення відповідача батьківських прав. Таким чином, враховуючи вище викладене, надаючи правову оцінку доказам у співвідношенні із діючим законодавством, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, з урахуванням обставин справи, піклуючись при цьому про інтереси дітей, для виховання яких необхідна участь обох батьків, суд дійшов висновку про відсутність виняткової ситуації, яка б викликала необхідність позбавити відповідача батьківських прав, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed