Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя, мотивуючи позовні вимоги тим, що 02.12.1988 він зареєстрував шлюб з громадянкою [PERSON] , після чого вона отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей, які на даний час повнолітні та проживають окремо. Також, за час спільного проживання та перебування в шлюбі сторонами було придбано житловий будинок по [ADDRESS] , що розташований на присадибній земельній ділянці розміром 600 кв.м., за цією ж адресою, що підтверджується Договором купівлі продажу від 24.10.1995. Право власності за вказаним Договором було оформлено на відповідача [PERSON] . Позивач зазначає, що за час спільного проживання ними було проведено реконструкцію вказаного житлового будинку, були збудовані господарські будівлі та споруди, проведено благоустрій земельної ділянки, які згодом узаконені та прийняті в експлуатацію. Оскільки, спільне проживання у сторін не склалося, сім`я їхня розпалася, вони перестали спільно проживати у 2020 році, тому Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2021 шлюб між ними було розірвано. Враховуючи те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо розподілу їхнього майна, а саме житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані на земельній ділянці по [ADDRESS] , позивач з даним позовом звернувся до суду. Ухвалою судді від 06.02.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями. Станом\~на 28\~березня 2023\~відзиву від\~відповідача не\~надходило.\~ У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що 02.12.1988 [PERSON] зареєстрував шлюб з громадянкою [PERSON] , після чого вона отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . В період спільного проживання та перебування в шлюбі сторонами було придбано житловий будинок по [ADDRESS] , що розташований на присадибній земельній ділянці розміром 600 кв.м., за цією ж адресою, що підтверджується Договором купівлі продажу від 24.10.1995. Право власності за вказаним Договором було оформлено на відповідача [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Як вбачається із Технічного паспорту на будинок садибного типу ( [ADDRESS] ), під час перебування в шлюбних відносинах протягом 2012 року була проведена реконструкція житлового будинку літ. «А» з добудовою прибудови літ. «а1» та зведені інші господарські споруди, розташовані по [ADDRESS] . Вирішуючи по суті даний спір, який виник між сторонами, щодо поділу майна подружжя, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України). У відповідності до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. При цьому суд враховує правові позиції ВС з аналогічних спорів, в яких ВС роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд звертає увагу на те, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Проаналізувавши докази, зібрані по даній справі, суд дійшов висновку, що спірне нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і підлягає розподілу між ними в рівних частках, а відтак позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved