Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за розпискою у розмірі 26 500,00 грн., 3% річних у розмірі 1128,25 грн., інфляційних витрат у розмірі 4 496,87 грн. та судового збору у розмірі 992,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.04.2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передала у власність відповідача грошові кошти в розмірі 30 000,00 грн., та встановлено графік погашення заборгованості. За договором позики відповідач повинен був повернути позику в повному обсязі до 27.10.2020 року. Відповідач свої зобов`язання не виконав в обумовлений у договорі строк та не повернув кошти. На підставі чого позивач нарахував 3% та інфляційні витрати. Ухвалою суду від 19.01.2023 відкрито провадження в цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Представник позивача за довіреністю Гайдукова Н. О. через канцелярію суду надала заяву про те, що [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує про розгляд справи без участі позивача та його представника. Також надала заяву, в якій просить суд залишити без розгляду клопотання від 15.02.2023 року про уточнення розрахунку 3% річних та інфляційних витрат та підтримала позовну заяву від 01.12.2022 року. До своєї заяви представник додав оригінал розписки від 28.04.2020 року. Відповідач [PERSON] \~відповідно до ст.128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В судові засідання не з`явився, про наявність поважних причин своєї неявки відповідно до вимог ч.3 ст.131 ЦПК України суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання відповідач не надав, відзиву на позов не направив. На підставі частини 2 статті 247\~ЦПК\~України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч.4 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що 28.04.2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики у формі розписки, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн. на строк у шість місяців з щомісячним платежем у сумі одна тисяча гривень. Також, розписка міститься відомості про погашення позики, відповідно до яких відповідач повернув, а позивач отримала: 20.03.2021 року 1 000,00 грн.; 05.04.2021 року 500,00 грн.; 16.04.2021 року 500,00 грн.; 21.04.2021 року 500,00 грн.; 19.05.2021 року 500,00 грн.; 01.07.2021 року 500,00 грн., загальна сума повернутих коштів склала 3 500,00 грн., що свідчить оригінал розписки, який міститься в матеріалах справи. Таким чином, сума боргу за договором позики станом на 02.07.2021 склала 26 500,00 грн. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Такого висновку дійшов суд у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16 (провадження № 14-360цс19). Судом встановлено, що відповідно до оригіналу розписки [PERSON] отримав від [PERSON] у борг 30 000,00 грн.. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із ч. 3 ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] виконала свій обов`язок за договором позики та надала у борг 30 000,00 грн., а відповідач в порушення умов договору не повернув борг у визначений термін в повному обсязі. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи відповідач сплатив позивачу: 17.12.2022 - 500,00 грн.; 20.12.2022 - 500,00 грн. На підставі зазначеного суд доходить висновку, що з відповідача необхідно стягнути борг за розпискою у розмірі 25 500,00 грн. (26 500,00 - 500,00 * 2) Щодо стягнення нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних витрат суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Судом були перераховані суми інфляційних витрат за період з 02 липня 2021 року по 30 листопада 2022 року (до дня звернення до суду) на суму боргу 26 500,00 грн. (яка виникла станом на 02.07.2021). Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17 липня 2012 року № 01-06/928/2012). Розраховується за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]. Де: [Сума боргу] сума простроченого боргу. [Сукупний індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період. У період з 02.07.2021 року по 30.11.2022 року індексація на суму 26 500,00 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% ? 104,50% ? 103,10% ? 102,70% ? 103,10% ? 100,70% ? 101,10% ? 101,90% ? 102,50% ? 100,70% = 130,050% (за період Липень 2021 - Листопад 2022) [Інфляційні нарахування] = 26 500,00 грн. (сума боргу) ? 130,050% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 26 500,00 грн. (сума боргу) = 7 963,24 грн. Також судом проведено перерахунок 3% річних за цей же період на суму боргу 26 500,00 грн.: Розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році]. Де: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] проценти річних; [Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році. Період розрахунку: з 02.07.2021 року по 30.11.2022 року - 517 днів [Проценти] = 26 500,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 517 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1126,07 грн. Таким чином, виходячи з простроченої суми заборгованості за зобов`язаннями у розмірі 26 500,00 грн, сума нарахованих 3 процентів річних за період з 02 липня 2021 року до дня подачі позову - (30 листопада 2022 року), становить 1126,07 грн. Отже, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних витрат за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми є на думку суду обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в межах перерахованим судом сум. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частин 1 та 3 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Проте, відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого ухвалою суду строку. В матеріалах справи також відсутні докази неможливості подання відповідачем доказів з об`єктивних причин, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження строк. Суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 ЦПК України). Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання щодо повернення боргу. Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів з боку відповідача на спростування зазначених вище висновків, як і доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно ч.1\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved