Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

У лютому 2023 року позивач Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів» (далі - АТ АКБ «Львів») звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 16496/112/2022 від 17 лютого 2022 року у розмірі 64696,09 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що 17 лютого 2022 року між АТ АКБ «Львів» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 16496/112/2022, за умовами якого останній отримав грошові кошти у розмірі 50000,00 грн. зі сплатою річних у розмірі 54,0 % строком до 16 лютого 2026 року. Відповідач не виконує належним чином умови договору, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 23 січня 2023 року становить 64696,09 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 лютого 2023 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду від 17 лютого 2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві просить розглянути справу за відсутності представника, проти постановлення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання, призначене на 27 березня 2023 року не з?явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судової повістки за місцем реєстрації: [ADDRESS] . Конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов АТ АКБ «Львів» підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 лютого 2022 року між АТ АКБ «Львів» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 16496/112/2022, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 50000,00 грн. на поточні потреби, строком до 16 лютого 2026 року, зі сплатою 54,0 % річних за користування кредитом. З усіма істотними умовами кредитування відповідач був ознайомлений, що підтверджується його підписом у кредитному договорі, в якому закріплено, зокрема строк договору, строк кредитування, мета отримання кредиту, процента ставка за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту, комісії тощо. Крім того, між сторонами погоджено та відповідачем підписано Додаток № 1 до кредитного договору № 16496/112/2022 від 17 лютого 2022 року, щодо детального розпису загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості Кредиту і реальної відсоткової ставки, Платіжний календар, Графік погашення. Також [PERSON] ознайомився та підписав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Факт перерахування позичальнику кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером від 17 лютого 2022 року № 605178. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за Кредитним договором № 16496/112/2022 від 17 лютого 2022 року, станом на 23 січня 2023 року становить 64696,09 грн., яка складається з: 50000,00 грн. - сума заборгованості за кредитом; 14696,09 грн. - заборгованість за відсотками. Між сторонами виник спір стосовно не належного виконання відповідачем, як позичальником, взятих на себе кредитних зобов`язань. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу норм ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Пунктом 5.8 кредитного договору визначено, що банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за цим Договором, у випадках обумовлених цим договром і чиним законодавством. Відповідно до п. 2.3.2 Крдитного договору - банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів, з підстав обумовлених цим договором, банк письмово повідомляє про це позичальника. В такому випадку, позичальник зобов`язаний впродовж тридцяти календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку повністю повернути суму кредиту та сплатити проценти на день повернення. Зважаючи на наявність простроченої заборгованості, на виконання п. 2.4 кредитного договору, банк скерував позичальнику лист-вимогу про дострокове виконання зобов`язань, однак вона залишилась без реагування. В подальшому позивач реалізував своє право на стягнення усієї заборгованості за Кредитним договором № 16496/112/2022 шляхом пред`явлення позову до суду. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який суд вважає вірним. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 16496/112/2022 від 17 лютого 2022 року, яка становить 64696,09 грн. та складається з наступного: 50000,00 грн. - сума заборгованості за кредитом; 14696,09 грн. - заборгованість за відсотками. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved