Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

12 січня 2023 року Служба у справах дітей та сім`ї Згурівської селищної ради, як орган опіки та піклування, в особі начальника Служби Лободи Т.О., звернулася до суду із зазначеним вище позовом, в якому просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [PERSON] та передати малолітніх органу опіки та піклування для подальшого влаштування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюб між відповідачкою та батьком дітей [PERSON] було розірвано. Відповідачка більше чотирьох років проживає окремо від дітей, з дітьми не спілкується, їх життям та навчанням не цікавиться. Діти проживають разом з батьком, який забезпечує їх всім необхідним. За місцем проживанням батьком створені належні умови для проживання дітей. [PERSON] працює в ТОВ «Краєвид» та повністю матеріально утримує дітей. Відповідачка матеріально дітей не забезпечує. За місцем проживання відповідачка зарекомендувала себе негативно, належного догляду за дітьми не здійснювала, ніде не працювала. 18 листопада 2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Згурівської селищної ради прийнято рішення про надання висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідачка без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей, не цікавиться їхнім життям та здоров`ям, матеріальної допомоги не надає, все це є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав. Ухвалою суду від 12 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Відповідачка [PERSON] до суду відзив у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України не подала, хоча судом їй було роз`яснено право на подачу відзиву в ухвалі про відкриття провадження. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подала та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батьком дітей є [PERSON] (а.с. 9, 10 - копії свідоцтв про народження). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.14-15 - копія заочного рішення Згурівського районного суду Київської області від 03.02.2020 року справа № 365/643/19). Відповідачка [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , фактично за вказаною адресою не проживає. Діти зареєстровані та проживають разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За місцем проживання батьком дітей створені належні житлово-побутові умови для проживання, діти забезпечені всім необхідним (а.с. 21 - копія акту обстеження житлово-побутових умов проживання). Батько дітей [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 18 - копія характеристики). Працює в ТОВ «Краєвид», за місцем роботи також має позитивну характеристику (а.с. 19 - копія характеристики, а.с. 20 - копія довідки з місця роботи). Малолітні [PERSON] , [PERSON] навчаються у ОЗНЗ Згурівська ЗОШ, відповідачка навчанням та шкільним життям своїх дітей не цікавляться (а.с.16, 17 - копії довідок навчального закладу). [PERSON] звертався до Служби у справах дітей та сім`ї Згурівської селищної ради з приводу позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав (а.с. 22 - копія заяви). Згідно з рішенням Виконавчого комітету Згурівської селищної ради від 16 грудня 2022 року № 277 затверджено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . В обґрунтуванні даного висновку зазначено, що відповідачка без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своїх дітей, самоусунулась від їх виховання та утримання, не цікавиться їхнім життям та здоров`ям (а.с. 11 - рішення, а.с. 12-13 - висновок). Таким чином, відповідачка [PERSON] без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , участі в житті дітей не приймає, з ними не спілкується, вихованням та утриманням не займається, все це є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей. Згідно з ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В силу положень п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово підкреслював, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках у разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Приймаючи рішення про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав, суд виходить з того, що позбавлення відповідачки батьківських прав відповідає інтересам її малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] . Діти проживають разом з батьком [PERSON] , який дбає про дітей, забезпечує їх всім необхідним. В свою чергу, мати дітей, відповідачка [PERSON] з дітьми не проживає, з ними не спілкується, їхнім життям та здоров`ям не цікавиться. Все це свідчить про повну байдужість відповідачки до долі своїх дітей. Судом не встановлені поважні причини невиконання батьківських обов`язків відповідачкою. За даних обставин суд не вбачає іншого шляху забезпечення інтересів дітей, окрім як розірвання їхніх сімейних зв`язків з матір`ю. Суд вважає за необхідне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У позовній заяві заявлена вимога щодо передання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] . Службі у справах дітей та сім`ї Згурівської селищної ради, як органу опіки та піклування, для подальшого влаштування. Згідно з ч.ч. 3- 5 ст. 167 СК України дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим . Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Суд вважає за необхідне, в задоволенні даної вимоги відмовити, оскільки діти проживають з батьком [PERSON] , який дбає про їх добробут, створив належні умови проживання, є працюючим, має лише позитивні характеристики, а тому діти мають бути передані саме батькові. Підстави неможливості передання дітей батькові в ході судового розгляду не встановлені. Передання дітей органу опіки та піклування для подальшого влаштування є крайнім заходом, застосування якого в даному випадку є недоцільним. Враховуючи те, що на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору,

Outcome: partial