Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 28.04.2020 вона перебуває у шлюбі з [PERSON] . Шлюб було зареєстровано Хустським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено актовий запис №46. За час спільного проживання у них народилася дитина - [PERSON] , який проживає з позивачкою. Позивачка зазначає, що протягом останніх декількох місяців стосунки з відповідачем розпались, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки і відкрита неприязнь. Наразі кожен з подружжя старається жити окремим життям та своїми інтересами. Сім`я, фактично припинила своє існування. Сторони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримуються. Перебування у шлюбі стало суперечити інтересам позивачки розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Позивачка прийшла до висновку, що примирення та збереження шлюбу між сторонами не можливе. Ухвалою суду від 31.01.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримав 23.02.2023, що підтверджується трекінгом укрпошти про вручення поштового відправлення. Крім того клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 28 квітня 2020 року Хустським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №46, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка " [PERSON] ". За час спільного проживання у них [INFO] народився син: [PERSON] , стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №33. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному об`ємі, з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved