Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~04.08.2022 року позивач [PERSON] , звернувся до суду через свого представника [PERSON] , з позовом до [PERSON] , [PERSON] про витребування майна з чужого володіння та скасування державної реєстрації земельних ділянок, посилаючись на те, що Постановою Апеляційного суду Київської області від 24.01.2018 року у справі № 381/3465/16-ц скасовано рішення Фастівського міськрайонного судуКиївської області від 16.11.2016 та ухвалено нове рішення, яким задоволено позовні вимоги [PERSON] до Борівської селищної ради, [PERSON] . Скасовано рішення Борівської селищної ради Фастівського району від 13 жовтня 2009 року № 8-ХХУШ-У щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки, площею 874,00 кв.м, в [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та надання згоди на виготовлення технічної документації. Скасовано рішення Борівської селищної ради Фастівського району від 15 червня 2012 року № 7.15 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів , що посвідчують право власності на земельну ділянку в [ADDRESS] та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0.0825 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою. Визнано недійсним Державний акт серії ЯЙ № 932864 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0668 га. виданий 29.12.2012 року та визнано недійсним Державний акт серії ЯЙ № 932863 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0157 га виданий 29.12.2012 року [PERSON] . Під час оскарження вказаних державних актів [PERSON] , з метою ухилення від виконання кінцевого судового рішення 02.02.2017 року за її заявою земельна ділянка площею 0,0668 га була поділена на дві земельні ділянки площею 0,0384 га та 0,0284 га. 03.05.2017 року земельну ділянку площею 0,0384 га [PERSON] подарувала [PERSON] в подальшому відбулася державна реєстрація права власності відповідачів на земельні ділянки. Таким чином спірні земельні ділянки без законних підстав вибули з володіння позивача. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.08.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення її недоліків. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2022 року після усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 12.10.2022 року надійшов відзив на позовну заяву про витребування майна з чужого володіння та скасування державної реєстрації земельних ділянок, в якій представник відповідача [PERSON] , адвокат Андрейків О.В., зазначив, що вважають позовну заяву безпідставною та необґрунтованою так, як позивачем було пропущено строк подачі позову. В позові не доведено той факт, що позивач не міг дізнатися про порушення свого права з 2017 року. Просять відмовити в задоволені позову. 23.01.2023 року через «Електроний суд» надійшла заява від представника позивача про відмову від позовної вимоги, а саме: щодо скасування державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі про право власності та речових права на земельну ділянку 3224955300:01:003:0581 площею 0,0157 га та заява про поновлення процесуального строку в якій зазначили, що 03.05.2017 [PERSON] , подарувала земельну ділянку кадастровий номер 3224955300:01:003:0838 площею 0,0384 га [PERSON] за договором дарування посвідченим приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Вінічук Т.В., зареєстрований за № 378. Державна реєстрація права власності відповідачів на земельні ділянки з кадастровими номерами 3224955300:01:003:0838 та 3224955300:01:003:0839 були здійсненні 03.05.2017 та 05.04.2017 та факт здійснення відповідачами реєстрації (поділу) земельних ділянок відбувся лише з метою ухилення від виконання судового рішення, тому ними не надавалася актуальна інформація щодо поділу та реєстрації за ними права власності на вказані земельні ділянки до прийнятої постанови Апеляційного суду Київської області від 24.01.2018 у справі № 381/3465/16-ц. 15.08.2020 позивач дізнався про державну реєстрацію земельних ділянок за відповідачами згідно інформації в Державному земельному кадастрі про право власності та речові права на земельну ділянку отриманої представником. Згідно внутрішнього опису документів реєстраційної справи № 1220119932249 документами, що стали підставою для державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0384 га з кадастровим номером 3224955300:01:003:0838 за [PERSON] , а в подальшому по договору дарування за [PERSON] були: заява про поділ, Витяг з ДЗК про земельну ділянку, рішення органу місцевого самоврядування про присвоєння адреси, державний акт на право власності на земельну ділянку. Отже, відповідач [PERSON] , на підставі недійсного акту на право власності на земельну ділянку здійснивши поділ даної земельної ділянки здійснила державну реєстрацію права власності на одну земельну ділянку, іншу відчужила приховавши такі обставини, всупереч об`єктивному встановленню всіх обставин справи та навмисному приховуванні даних обставин, тим самим вказуючи на пропущений строк позовної давності у позивача. Просить визнати поважними причини пропущення позовної давності у даній справі та поновити даний строк. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01.02.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2022 року задоволено клопотання представника позивача та ухвалено провести розгляд справи у режимі відео конференції. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , просив у задоволені позовних вимог відмовити застосувавши строк позовної давності. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, заяв, клопотань ним заявлено не було, про час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ст. 13 ЦПК України, передбачено що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В ході розгляду справи, судом встановлено, що Постановою Апеляційного суду Київської області від 24.01.2018 року у справі № № 381/3465/16-ц за позовом [PERSON] до Борівської селищної ради, [PERSON] про скасування рішень, визнання недійсними правовстановлюючих документів на земельні ділянки скасовано рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.11.2016 та ухвалено нове рішення, яким задоволено позовні вимоги [PERSON] до Борівської селищної ради, [PERSON] . Скасовано рішення Борівської селищної ради Фастівського району від 13 жовтня 2009 року № 8-ХХУШ-У щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки, площею 874,00 кв.м, в [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та надання згоди на виготовлення технічної документації. Скасовано рішення Борівської селищної ради Фастівського району від 15 червня 2012 року № 7.15 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку в [ADDRESS] та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0.0825 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою. Визнано недійсним Державний акт серії ЯЙ № 932864 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0668 га, виданий 29.12.2012 року [PERSON] та визнано недійсним Державний акт серії ЯЙ № 932863 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0157 га, виданий 29.12.2012 року [PERSON] . Постановою Верховний суд від 03.06.2020 року у справі № 381/3465/16-ц, провадження № 61-14849св18 касаційну скаргу [PERSON] , задовольнив частково, змінивши Постанову Апеляційного суду Київської області від 24.01.2018 року у частині розміру судових витрат, у іншій частині постанови залишено без змін. Як вбачається з тексту Постанови Апеляційного суду Київської області від 24.01.2018 року колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області при розгляді зазначеної справи було встановлено, що Борівська селищна рада Фастівського району, ухвалюючи рішення 13 жовтня 2009 року за № 8-XXVIII-V та\~\~рішення району № 7.15 від 15 червня 2012 року, а в подальшому видаючи 29 грудня 2012 року відповідачці [PERSON] державний акт серії ЯЙ № 932864 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0668 га. та державний акт серії ЯЙ № 932863 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0157 га. не дотрималася вимог Земельного та Цивільного кодексу України, та в порушення прав позивача, [PERSON] , як власника 16/25 частин домоволоління в [ADDRESS] передала [PERSON] земельну ділянку, яка значно перевищує її частку - 9/25 у спільній частковій власності на житловий будинок та господарській споруди та будівлі. Крім того, затверджуючи 15 червня 2012 року рішенням №7.15 технічну документацію та матеріали інвентаризації на земельну ділянку [PERSON] , Борівська селищна рада не перевірила, що на земельній ділянці, яка передається у власність відповідачці [PERSON] знаходиться частина сараю «Б» та частина льоху, що знаходиться під сараєм «Б», чим фактично позбавила позивача [PERSON] права вільно користуватися та володіти даним нерухомими майном. Згідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з приписами частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України). Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15). Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя стаття 388 ЦК України). Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Аналогічний висновок узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.11.2018 р у справі № 488/5027/14-ц. В даному випадку земельна ділянка вибула з володіння власника поза його волею без прийняття ним відповідного рішення, а тому наявні законні підстави для її витребування і від її добросовісного набувача [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Такий спосіб захисту відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. Відповідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), задоволення вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Таким чином, правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах. Позивач звернувся з даним позовом зазначивши, що Постановою Апеляційного суду Київської області від 24.01.2018 року у справі № № 381/3465/16-ц за позовом [PERSON] визнано в тому числі, недійсним Державний акт серії ЯЙ № 932864 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0668 га, виданий 29.12.2012 року [PERSON] та визнано недійсним Державний акт серії ЯЙ № 932863 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0157 га, виданий 29.12.2012 року [PERSON] . Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] , 02.02.2017 року звернулася до відповідного уповноваженого органу з заявою про розподіл земельної ділянки площею 0,0668 га, кадастровий номер 3224955300:01:003:0582, що знаходиться в [ADDRESS] на дві земельні ділянки та виготовлення технічної документації, щодо розподілу земельних ділянок згідно чинного законодавства, при цьому, було надано Державний акт серії ЯЙ № 932864 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0668 га, кадастровий номер 3224955300:01:003:0582, виданий 29.12.2012 року [PERSON] і який за вищевказаним рішенням Апеляційного суду Київської області визнано недійсним. За заявою відповідача [PERSON] , земельна ділянка кадастровий номер 3224955300:01:003:0582 була поділена на дві окремі земельні ділянки: кадастровий номер 3224955300:01:003:0839 та кадастровий номер 3224955300:01:003:0838. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельна ділянка з кадастровим номером 3224955300:01:003:0839, площа 0,0284 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] зареєстрована державним реєстратором Марченко В.Г., на підставі заяви про поділ, серія та номер: 116, виданий 02.02.2017, приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Сушановою Т.В.; Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер: НВ- 3208511282017, виданий 14.03.2017 відділом у Фастівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області; рішення органу місцевого самоврядування, про присвоєння адреси, серія та номер: 4, виданий 30.03.2017 Борівською селищною радою Фастівського району Київської області. Підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 34693709 від 10.04.2017 08:44:04, [PERSON] , Борівська селищна рада, Фастівського району, Київської області. Власником вказаної земельної ділянки є [PERSON] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельна ділянка з кадастровим номером 3224955300:01:003:0838, площа 0,0384 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] зареєстрована державним реєстратором приватним нотаріусом Вінічук Т.В., Фастівський районний нотаріальний округ, Київська область Підставою внесення запису є договір дарування, серія та номер: 378, виданий 03.05.2017, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 35018463 від 03.05.2017 11:03:24, приватний нотаріус Вінічук Т.В., Фастівський районний нотаріальний округ, Київська область. Власником вказаної земельної ділянки є [PERSON] . Оскільки судом встановлено, що Державний акт серії ЯЙ № 932864 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0668 га, кадастровий номер 3224955300:01:003:0582, виданий 29.12.2012 року [PERSON] , визнано недійсним. За заявою відповідача [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3224955300:01:003:0582 було поділено на дві земельні ділянки та було державним реєстратором проведено державну реєстрацію прав, за відповідачами. Захистити своє право власності в інший спосіб ніж судовий, позивач не може, тому звернення позивача з позовною вимогою про скасування державної реєстрації за досліджених в судовому засіданні обставин справи, є належним способом захисту прав та законних інтересів позивача. А тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, суд враховує, що згідно абз. 3 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Верховний Суд в своїй постанові від 23.06.2020 в справі № 922/2589/19 зазначив, що з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення судових рішень про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; скасування державної реєстрації прав обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, суд вважає необхідним скасувати рішення державного реєстратора Марченко В.Г., Борівської селищної ради Фастівського району Київської області, про державну реєстрацію прав та запис про право власності 19886742 05.04.2017, індексний номер: 34693709 від 10.04.2017, щодо права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0284 га з кадастровим номером 3224955300:01:003:0839, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 1220081632249; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0284 га з кадастровим номером 3224955300:01:003:0839 в Державному земельному кадастрі про право власності та речові права на земельну ділянку; скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Вінічук Т.В., Фастівського районного нотаріального округу, Київської області про державну реєстрацію прав та запис про право власності 20225656 03.05.2017, індексний номер: 35018463 від 03.05.2017, щодо права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0384 га з кадастровим номером 3224955300:01:003:0838, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 1220119932249; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0384 га з кадастровим номером 3224955300:01:003:0838 в Державному земельному кадастрі про право власності та речові права на земельну ділянку. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо застосування строку позовної давності, заявленого представником відповідача [PERSON] - адвоката Андрейків О.В. суд зазначає наступне. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Неодноразово Велика Палата Верховного Суду висловлювала правову позицію щодо застосування строків позовної давності при вирішенні спорів про витребування майна із незаконного володіння на підставі статей 387, 388 ЦК України, та зазначала, що до таких спорів застосовується загальна позовна давність у три роки. За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому і в разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган (пункти 46, 48, 65-66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17). Крім того, строк загальної позовної давності застосовується і до похідних вимог, в даному випадку щодо скасування державної реєстрації права власності. Як зазначає представник позивача про наявність порушень інтересів позивача саме у зв`язку з отриманням інформації в Державному земельному кадастрі про право власності та речові права на земельну ділянку та в подальшому 31.03.2021 позивач отримала інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Вищевказаний поділ спірної земельної ділянки з подальшим укладенням договору дарування відбувся відповідачем під час розгляду справи в апеляційному та касаційному суді при цьому про вказаний поділ земельної ділянки [PERSON] інформації в судові інстанції не надавала. За таких підстав, суд вважає, що строк позовної давності в даній справі не пропущений, а тому суд відмовляє представнику відповідача - адвокату Андрейків О.В. у застосуванні до пред`явлених позовних вимог строку позовної давності.

Outcome: approved