Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Концерн „Міські теплові мережі звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію. В позові зазначає, що позивач у період з січня 2019 року по квітень 2019 року надав відповідачці послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення [ADDRESS] на загальну суму 14\~488 грн. 94 коп. Факт отримання теплової енергії підтверджується рахунком та актом приймання-передачі теплової енергії. Відповідач як споживач цих послуг не здійснила оплату за надані послуги, у зв`язку з чим їй була направлена претензія щодо погашення заборгованості, яка залишена без задоволення. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлену теплову енергію у розмірі 14\~874 грн. 71 коп. Крім зазначеної суми позивач просить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. Ухвалою суду від 12.09.2019 року справу прийнято до розгляду та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою суду від 05.02.2020 року, яку виконано, у позивача витребувані письмові докази. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши письмові звернення про розгляд справи у його відсутність та задоволення заявлених вимог у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про визнання вимог позивачау повному обсязі, розгляд справи без її участі, з проханням про розстрочення погашення заборгованості строком на шість місяців. За вказаних обставин суд у відповідності до ст.ст. 211, 223 ЦПК України розглянув справу у відсутність її учасників. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, взаємовідносини сторін, суддя вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно Статуту Концерну «Міські теплові мережі», предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, її розподілення для обігріву житла і побутової потреби населення та на комунально-побутові потреби підприємств, організацій, установ і її збут, тобто Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого опалення та підігріву гарячої води. Система теплопостачання квартири відповідача є загальнобудинковою, від`єднання від централізованого опалення не проводилось, тому послуги відповідачам надавались постійно і в повному обсязі. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідачці на підставі договору купівлі-продажу від 08 лютого 2018 року на праві приватної власності належить нежитлове приміщення 102 в будинку [ADDRESS] (а.с. 4). Позивачем у період з січня 2019 року по квітень 2019 року надав відповідачці послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення [ADDRESS] на загальну суму 14 488 грн. 94 коп. (а.с. 5) Факт отримання теплової енергії підтверджується рахунком та актом приймання-передачі теплової енергії (а.с. 8-9). Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуги є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і закону. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на правовідносини сторін з урахуванням наведеної норми процесуального закону суд вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів, тому знаходить всі підстави для прийняття визнання позову. Відповідно до ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Так як передумов про розстрочення виконання рішення наведеною статтею не передбачено, при вирішенні цього клопотання суд керується правилами ст. 435 ЦПК України, яка припускає вчинення такої дії на стадії виконання рішення і відповідно до якої за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або члена \~ \~ \~ \~його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо) суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках може розстрочити виконання рішення. Вирішуючи вказане клопотання, суд враховує, що за змістом вказаної статті цивільного процесуального закону суд може розстрочити виконання рішення лише за наявності обставин, що утруднюють його виконання, і вважає, що доводи відповідача про її скрутний майновий стан, підтверджують надані нею фактичні дані. Сукупність перелічених обставин, що мають істотне значення для вирішення заяви, суд визнає за винятковий випадок, такий, що дає можливість для розстрочки виконання рішення. Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства стягненню з відповідача на користь позивача підлягають і судові витрати, попередньо понесені позивачем. Як передбачено ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. У зв`язку з наведеною вище нормою ЦПК України, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають 50% судового збору, сплаченого ним при подачі позову до суду, а 50% судового збору - підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved