Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

Позивач звернувся з даною позовною заявою та просив суд визначити місце проживання дітей: [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) разом з батьком [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) за адресою [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що шлюб між ним та [PERSON] розірвано 20.09.2021 рішенням суду. Оскільки колишня дружина позивача проживає окремо від дітей та не цікавиться їх долею, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. 20.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 29.04.2022 від Служби у справах дітей Березанської міської ради Київської області надійшов лист про залучення до участі у справі виконавчий комітет (орган опіки та піклування) Березанської міської ради та витребування у них висновку щодо розв`язання даного спору. 19.08.2022 від представника позивача надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача та його представника. 19.08.2022 від представника позивача надійшло клопотання про виклик та допит свідків. 19.09.2022 ухвалою суду залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет (орган опіки та піклування) Березанської міської ради, витребувано у виконавчого комітету (орган опіки та піклування) Березанської міської ради висновок щодо доцільності визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . 28.11.2022 та 19.12.2022 від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача. 19.12.2022 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті на 07.02.2023. 07.02.2023 від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача. 07.02.2023 від виконавчого комітету (орган опіки та піклування) Березанської міської ради надійшов лист, в якому третя особа заперечувала проти задоволення позову. Свої заперечення обґрунтовували тим, що Службою у справах дітей було здійснено виїзд в сім`ю [PERSON] . Встановлено, що малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували за адресою: [ADDRESS] (акт обстеження від 03.05.2022) в будинку діда з бабою. Зі слів баби, [PERSON] , діти проживають у неї, оскільки їх батько на роботі, працює провідником пасажирських вагонів позмінно по 2 тижні, а місце перебування матері дітей їм невідоме. Також складено акт обстеження умов проживання дітей [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що [PERSON] за цією адресою проживає разом із своїми дітьми, співмешканкою та її двома дітьми. [PERSON] надіслано запрошення (лист Служби від 26.04.2022 № 124) на засідання комісії з питань захисту прав дитини. Також Служба звернулася до Березанського міського центру соціальних служб виконавчого комітету Березанської міської ради (лист від 26.04.2022 № 124) щодо забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї [PERSON] з метою встановлення спроможності батька виконувати обов`язки з виховання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Мати дітей, відповідач по справі, [PERSON] на засіданні відсутня, оскільки місце її перебування невідоме. Питання про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 17.05.2022, під час якого [PERSON] висловив бажання, щоб його діти проживали разом з ним, оскільки з матір`ю дітей розлучилися і місце її перебування невідоме. З його слів, [PERSON] ніколи не претендувала на те, щоб діти проживали з нею. [PERSON] , директор Березанського міського центру соціальних служб виконавчого комітету Березанської міської ради ознайомила присутніх з висновком оцінки потреб сім`ї [PERSON] від 03.05.2022, яким підтвердила спроможність батька виконувати обов`язки з виховання малолітніх дітей. Вивчаючи матеріали справи, а також із тексту позовної заяви чітко вбачається, що діти проживають разом з [PERSON] . На даний час відповідач по справі, мати малолітніх дітей [PERSON] не оскаржувала прийняте сторонами рішення щодо місця проживання дітей, не зверталася з приводу вищезазначеного питання ні до Служби у справах дітей Березанської міської ради, ні до виконавчого комітету (органу опіки та піклування) Березанської міської ради. Спір щодо визначення місця проживання дітей наразі відсутній, а тому не підлягає розгляду питання про розв`язання спору між [PERSON] та [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей. 07.02.2023 від служби у справах дітей Березанської міської ради Київської області надійшов лист, в якому третя особа заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що між позивачем та відповідачем відсутній спір щодо визначення місця проживання їх спільних дітей. У зв`язку з неявкою учасників справи до суду, справу відкладено на 29.03.2023. В судовому засіданні, призначеному на 29.03.2023 допитано свідків: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] повідомив суд про те, що позивач у справі є його сином. Позивач з відповідачкою у даній справі [PERSON] уклав шлюб близько восьми років назад. Проживали позивач та відповідач разом близько одного року, потім окремо. [PERSON] не підтримує жодних контактів ні з дітьми, ні з родиною позивача. [PERSON] повідомила, що позивач у даній справі є ї дядьком. Свідок знала відповідача особисто, однак причини чому вона пішла із сім`ї свідку не повідомляла. [PERSON] є сестрою позивача. Повідомила про те, що позивач самостійно доглядає дітей. Діти охайні та доглянуті. Відповідач у справі є колишньою дружиною позивача, станом на сьогоднішній день на зв`язок не виходить, не намагається спілкуватись з дітьми. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та проси їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Представники третіх осіб виконавчого комітету (орган опіки та піклування) Березанської міської ради та Служба у справах дітей Березанської міської ради Київської області в судове засідання не з`явились, у своїх письмових заявах просили розгляд справи проводити без їх участі за наявними матеріалами у справі. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Заслухавши позивача та його представника, свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. 25.08.2012 позивач та відповідач зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 25.08.2012. Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 20 вересня 2021 року шлюб між сторонами розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 12.06.2015, та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 24.09.2013. Так, зі слів позивача, з лютого 2021 року відповідачка по справі проживає в місті Києві та не цікавиться долею своїх дітей, в зв`язку з чим діти постійно проживають з позивачем та перебувають на його утриманні. Факт утримання позивачем своїх дітей підтверджується довідкою №88 від 22.09.2021, виданою Березанським навчально-виховним комплексом Березанської міської ради Київської області, висновком про оцінку потреб сім`ї від 28.06.2021, складеного Березанським міським центром соціальних служб виконавчого комітету Березанської міської ради та показами свідків. Після розірвання шлюбу [PERSON] постійно проживає та зареєстрований разом з дітьми в [ADDRESS] в будинку, що належить його батьку - [PERSON] , що підтверджується Довідкою №216 про реєстрацію місця проживання від 12.05.2017, виданою виконавчим комітетом Недрянської сільської ради Баришівського району Київської області. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання №21 від 04.06.2021, вказаний будинок придатний для проживання малолітніх дітей. Окрім того, позивач має регулярний офіційний дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи від 21.09.2021 та довідкою №28 від 17.03.2021, виданою АТ «Укрзалізниця»/ВП «Вагонна дільниця ст.Київ-Пас. «Філії «Пасажирська компанія «АТ «Укрзалізниця». Судом встановлено, що позивач не являється особою, позбавленою батьківських прав, за місцем роботи характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою з місця роботи, наявною в матеріалах справи. Належний стан здоров`я позивача підтверджується копією особистої медичної книжки серія 12ААВ №029873 та копією медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серія ААН №112100 від 10.12.2020. До виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Згідно зі статтею 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтями 141, 150, 153, 155 Сімейного кодексу України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до частини першої статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Питання про визначення місця проживання дітей має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей. Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 Сімейного кодексу України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до положень частин четвертої-шостої статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи те, що умови проживання позивача є належними для проживання дітей, та те, що судом не встановлено, що позивач зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, чи веде аморальний спосіб життя, то суд вважає, що відсутні підстави для відмови у задоволенні позову. Проживання дітей із позивачем саме по собі не є підставою для визнання позову таким, що до задоволення не підлягає, оскільки такий факт не позбавляє права позивача вимагати визначення місця проживання дітей в судовому порядку. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визначити місце проживання дітей [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) разом з батьком [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) за адресою [ADDRESS] . Крім того, суд зауважує, що мати дітей, у разі визначення місця проживання дітей з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дітьми, турботі відносно дітей та участі у вихованні дітей і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дітей щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. На підставі ст. ст. 7, 19, 141, 153, 155, 160, 161 СК України, ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved