Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

У позовній заяві представник позивача Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» (далі - ДП «Вищедубечанське ЛГ» просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] 157097,00 гривень заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди. Заявлені вимоги\~обґрунтовано тим,\~що 06\~вересня 2021\~року о\~14:25\~годині на\~35\~км автодороги\~Т 03-02\~поблизу села\~Згорани Ковельського\~району Волинської\~області відбулася\~дорожньо-транспортна\~пригода,\~у якій\~водій автомобіля\~«Kіа\~Соренто»,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~ [PERSON] \~в порушення\~п.12.1,\~п.13.1,\~п.2.9.а\~Правил дорожнього\~руху не\~вибрав безпечної\~швидкості руху,\~не дотримався\~безпечної дистанції,\~в результаті\~чого здійснив\~зіткнення з\~належним ДП «Вищедубечанське ЛГ» автомобілем «Форд», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що спричинило пошкодження транспортних засобів. Під час керування транспортним засобом відповідач [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння. Автомобіль «Форд» був забезпечений полісом ОСЦПВ серії АТ № 1085563, виданим АТ «СГ «ТАС», а автомобіль «Kіа Соренто» полісом ОСЦПВ серії АР № 894190, виданим ПрАТ АСК «Скарбниця». Винуватцем дорожньо-транспортної пригоди постановою Любомльського районного суду Волинської області від 19 листопада 2021 року визнано відповідача. Проведеною суб`єктом оціночної діяльності вартісною оцінкою встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Форд» становить 401212,98 гривень. 04 жовтня 2021 року між ТОВ «Авто-Сервіс №1» та ДП «Вищедубечанське ЛГ» укладено договір № 04/10/2021 про сервісно-технічне обслуговування. Загальна сума відновлювального ремонту автомобіля «Форд» відповідно до акту надання послуг № 533 від 04 листопада 2021 року склала 287097,00 гривень. ПрАТ АСК «Скарбниця» виплатила ДП «Вищедубечанське ЛГ» суму страхового відшкодування в розмірі 130000,00 гривень. Сума страхового відшкодування не покриває повного розміру завданої шкоди, тому позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та здійсненою страховою виплатою в сумі 157097,00 гривень. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 14 лютого 2023 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали з примірником матеріалів позову 23 лютого 2023 року вручено члену сім`ї відповідача. 13 березня 2023 року відповідач [PERSON] в канцелярію суду подав заяву про визнання позову по суті спору. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідженням письмових доказів у справі встановлено, що вони відповідають змісту заявлених позовних вимог та положенням ст.ст.1166, 1187, 988, 1194 ЦК України. Зокрема, з постанови Любомльського районного суду Волинської області від 19 листопада 2021 року встановлено, що [PERSON] о 14:25 годині 06 вересня 2021 року на 35 км автодороги Т-03-02, керуючи автомобілем "Кіа", номерний знак [NUMBER] , в порушення п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем "Форд", номерний знак [NUMBER] , що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Він же при тих же обставинах о 14:25 годині 06 вересня 2021 року на 35 км автодороги Т-03-02 в порушення п.2.9.а. Правил дорожнього руху керував автомобілем "Кіа", номерний знак [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. З повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що власником автомобіля «Kіа Соренто», номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] , а власником автомобіля «Форд», номерний знак [NUMBER] , - ДП «Вищедубечанське ЛГ». Автомобіль «Kіа Соренто», номерний знак [NUMBER] , на час ДТП був застрахований у ПрАТ АСК «Скарбниця» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР № 894190. Автомобіль «Форд», номерний знак [NUMBER] , на час ДТП застрахований в АТ «СГ «ТАС» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ № 1085563. Відповідно до звіту № 95235 від 27 вересня 2021 року про оцінку колісного транспортного засобу вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд», номерний знак [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 401212,98 гривень. 04 жовтня 2021 року між ТОВ «Авто-Сервіс №1» та ДП «Вищедубечанське ЛГ» укладено договір № 04/10/2021 про сервісно-технічне обслуговування. Відповідно до акту надання послуг № 533 від 04 листопада 2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд», номерний знак [NUMBER] , склала 287097,00 гривень. Указану суму коштів ДП «Вищедубечанське ЛГ» сплатило виконавцю ремонтних робіт ТОВ «Авто-Сервіс №1» згідно платіжних доручень від 04.10.2021 № 3949 та від 04.11.2021 № 4073. 23 червня 2022 року ПрАТ АСК «Скарбниця» перерахувало ДП «Вищедубечанське ЛГ» суму страхового відшкодування згідно страхового акту № 322/цв/21 в розмірі 130000,00 гривень. Невідшкодованою ДП «Вищедубечанське ЛГ» залишилась сума шкоди в розмірі 157097,00 гривень (287097,00 130000,00). За змістом статей 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а за шкоду, завдану в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Разом з тим винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику). Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (ст.9 Закону України «Про страхування»). Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (ст.988 ЦК України). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Разом із цим положеннями ст.1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 154 та 155 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У справі встановлено, що сплачена страховою компанією винуватця ДТП сума страхового відшкодування не покрила повного розміру завданої позивачу шкоди, тому заявлені позовні вимоги по своїй суті є обґрунтованими і підставними. Враховуючи вище вказані положення матеріального та процесуального закону, правові позиції Верховного Суду, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Згідно зі ст.ст.141, 142 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача. При цьому, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті (ч.2 ст.279 ЦПК України) 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету, решту 50 відсотків стягнути з відповідача.

Outcome: approved