Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

у жовтні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. про стягнення безпідставно набутих грошових коштів за виконавчим написом нотаріуса. Позивач просив стягнути з АТ «Альфа-Банк» на його користь 16 053,46 грн. безпідставно відрахованих коштів із заробітної плати на виконання незаконного виконавчого напису від 08.09.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 29974, вчиненого за кредитним договором № 591020220 від 06.03.2017 року про стягнення з нього грошових коштів в загальному розмірі 42 209,59 грн. та з приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. 2 175,00 грн. незаконно відрахованих з його заробітної плати на проведення виконавчих дій та основної винагороди у виконавчому провадженні № [NUMBER], а також 1 040,00 грн. сплаченого судового збору. На мотивування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 08.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 29974, яким запропоновано звернути стягнення на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла по кредитному договору № 591020220 від 06.03.2017 року в загальному розмірі 42 209,59 грн. з позивача. На підставі цього виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським О.А. відкрито виконавче провадження № [NUMBER], яке закінчено постановою від 19.07.2021 року в зв`язку із рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.06.2021 року, ухваленим в справі № 369/1279/21 за позовом [PERSON] до АТ «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський О.А., про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, яким визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 08.09.2020 року № 29974, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., яким стягнуто з позивача [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість в сумі 42 209, 59 грн. Рішення суду набрало законної сили, однак на підставі виконавчого напису із заробітної плати позивача було відраховано на користь АТ «Альфа-Банк» 16 053,46 грн, та приватним виконавцем відраховано 2 175,00 грн за проведення виконавчих дій. У зв`язку з викладеним, просив позов задовольнити. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.10.2022 року Дубас Т.В., позовну заяву [PERSON] до АТ «Альфа-Банк», приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. про стягнення безпідставно набутих грошових коштів за виконавчим написом нотаріуса, разом з додатками надіслано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 34-35). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 25.01.2023 року, відкрито провадження у вказаній справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. (а.с. 45-46). 15.02.2023 року від приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позову про стягнення з нього 2 175,00 грн відмовити, посилаючись на те, що основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження стягнуті на підставі відповідних постанов, які не скасовані та не оскаржені позивачем і дії виконавця не визнано протиправними. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що 08.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 29974, яким запропоновано звернути стягнення на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла по кредитному договору № 591020220 від 06.03.2017 року, боржником за яким є позивач. Стягнення заборгованості відповідно до виконавчого напису проводиться за період з 04.10.2018 року по 01.06.2020 року. Загальна сума заборгованості становить 42 209,59 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 16 695,94 грн, простроченої заборгованості за комісією та процентами у розмірі 24 863,65 грн., строкової заборгованості за сумою кредиту у розмірі 568,33 грн., за вчинення виконавчого напису у розмірі 650 грн. Постановою від 05.09.2020 року приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 29974, вчиненого 08.09.2020 року приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. Постановою від 11.09.2020 року приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. в рамках виконавчого провадження № [NUMBER] звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (позивача). Вказані обставини, встановлені рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області в цивільній справі № 369/1279/21 від 30.06.2021 року за позовною заявою [PERSON] до АТ «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський О.А., про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, а тому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді вказаної справи. При цьому, цим же судовим рішенням, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 08.09.2020 року № 29974, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., яким стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Альфа банк» заборгованість в сумі 42 209,59 грн. Рішення суду набрало законної сили. 19.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським О.А. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER], у зв`язку з наявністю рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області в цивільній справі № 369/1279/21 від 30.06.2021 року. Але, з грудня 2020 року по березень 2021 року на підставі вказаного виконавчого напису з позивача здійснено відрахування з його заробітної плати на загальну суму 18 228,46 грн., з яких 2 175,00 грн. на користь приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. у виконавчому провадженні № [NUMBER], а 16 053,46 грн. перераховано АТ «Альфа-Банк», що підтверджується звітом № 1806 від 16.07.2021 року та квитанціями (а.с. 26, 27-28), а також вказані розміри відрахувань фактично не оспорюються приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським О.А. у відзиві на вказану позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту ст. 1212 ЦК України вбачається, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права а збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося. Частинами 2, 3 ст. 1212 ЦУ України встановлено, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Верховний Суд у постанові від 08.09.2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання виконавчого напису № 29974, вчиненого 08.09.2020 року приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. приватним виконавцем у межах виконавчого провадження № [NUMBER] стягнуто кошти у сумі 18 228,46 грн. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області в цивільній справі № 369/1279/21 від 30.06.2021 року, яке набрало законної сили, вищевказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. З вказаного вбачається, що правові підстави набуття банком грошових коштів у розмірі 16 053,46 грн., що стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, а відтак, такі кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України. Стосовно стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. безпідставно отриманих коштів у сумі 2 175,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з п. 1 ч. ч. 1, 5 п`ятою ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Нормами ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Частиною 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Здійснення особою захисту порушеного права шляхом застосування кондикційного позову можливе лише за умови наявності підстав, передбачених ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача відповідне майно (у тому числі грошові кошти). При цьому для правильного застосування ст. 1212 ЦК України необхідно установити факт абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. У даному випадку стягнення з позивача на користь приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. грошових коштів у сумі 2175,00 грн (витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця), пов`язане зі здійсненням приватним виконавцем примусового виконання виконавчого документа та відповідає нормам ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження». Підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати таких витрат є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження». Суду не надано підтверджень, що будь-які дії чи бездіяльність приватного виконавця під час виконавчого провадження позивачем оскаржувались та були визнані незаконними. Водночас виконавче провадження було відкрито, після цього проводились виконавчі дії по виконанню оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, що виключає факт абсолютної безпідставності набуття відповідачем приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським О.А. Вирішуючи спір, суд враховує, що при виконанні професійних обов`язків, визначених законодавством України, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський О.А., не мав передумов для звільнення від сплати витрат виконавчого провадження. З огляду на викладене, позовні вимоги до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. про стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 2 175,00 грн, є безпідставними та не підлягають задоволенню. Висновки суду узгоджуються з висновками викладеними в постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року в справі № 206/2212/18. Отже, позовні вимоги [PERSON] про повернення безпідставно набутих грошових коштів є обґрунтованими, проте, підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 16 053,46 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору в сумі підлягають відшкодуванню відповідачем АТ «Альфа-Банк» пропорційно розміру задоволених позовних вимог і стягнутої суми коштів в розмірі 832,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial