Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач\~ [PERSON] через свого представника адвоката Ходачинську Ю. В. звернулася в суд з позовом до відповідача Луцької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня смерті була зареєстрована та постійно проживала одна за адресою: [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] була власником квартири за вищевказаною адресою, а тому ця нерухомість увійшла до складу спадщини, що відкрилась після її смерті. Спадкодавець [PERSON] за життя склала заповіт, який посвідчений 06 грудня 1996 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Білоус Л. А., реєстраційний № 1-4396. На випадок своєї смерті [PERSON] зробила таке розпорядження: належну їй квартиру за адресою: [ADDRESS] заповіла позивачу [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Спадкодавець проживала сама, сім`ї не мала, позивач доглядала померлу та здійснила її поховання. На звернення позивача приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Ходачинська Н. І. надала відповідь від 31 січня 2023 року, з якої вбачається, що строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] минув [INFO] , у зв`язку з чим позивачу рекомендовано звернутись до суду з приводу продовження строку для прийняття спадщини. Представник позивача вказує, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки неправильно зрозуміла зміни у законодавстві щодо оформлення спадщини в період воєнного стану. З початку широкомасштабної війни в Україні законодавцем було запроваджено правило зупинення на весь час дії воєнного стану перебігу шестимісячного строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, про що позивач дізналась із засобів масової інформації. Позивач помилково вважала, що строк на прийняття спадщини вона не пропустила. Однак, з 29 червня 2022 року діють нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Відповідно до Постанови КМУ від 24 червня 2022 року № 719 та роз`яснення Міністерства юстиції України від 11 липня 2022 року перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Таким чином, строк для прийняття спадщини збільшився до 10 місяців. Також представник позивача звертає увагу, що пропущений позивачем строк для прийняття спадщини є незначним. \~ \~ \~ \~З урахуванням наведеного та на підставі ст. 1272 ЦК України представник позивача адвокат Ходачинська Ю. Ю. просить визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю два місяці для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в цій справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою суду від 16 лютого 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат Ходачинська Ю. В. у судове засідання не з`явилася, заявою від 14 березня 2023 року просить розгляд справи здійснювати без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Луцької міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заявою від 16 лютого 2023 року представник відповідача просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника Луцької міської ради, у вирішенні справи покладається на розсуд суду (а. с. 17). \~ \~ \~ \~Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1 та 2 ст. 1220 ЦК України). Суд установив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19 листопада 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.5). Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, яким зробила таке розпорядження: належну їй квартиру [ADDRESS] , заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчений 06 грудня 1996 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Білоус Л. А. (а. с. 7). Судом установлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка на теперішній час ніким не прийнята. З роз`яснення приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Ходачинської Н. І. встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] спадкоємець за заповітом [PERSON] не прийняла, інших спадкоємців немає (а. с. 10). Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, покликається на те, що вона вважала, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військової агресією російської федерації проти України на території України введено воєнний стан, який продовжується і на теперішній час. Відповідно до Постанови КМУ від 24 червня 2022 року №719 та роз`яснення Міністерства юстиції України від 11 липня 2022 року перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Крім того, при розгляді справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Разом з тим, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оцінюючи доводи позивача та надані ним обґрунтування позовних вимог, суд враховує, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України). Водночас, відмова у задоволенні позову, за наявності встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном. Враховуючи вищенаведене, на підставі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 3, 1268-1272 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved