Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

До Канівського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з уточненим в подальшому позовом, поданим адвокатом Гончаровим М.С., до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради, приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу Стеблина С.В. про визнання заповіту нікчемним і застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Свій позов мотивує тим, що він є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті батька відкрилася спадщина. Він та його сестра - [PERSON] на момент смерті першої черги, останні роки опікувалися за ним. Після смерті батька вони звернулися до Канівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, ними було подано заяви про прийняття спадщини і в Канівській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу, зареєстровану у реєстрі за № 59155770 від 29.06.2016. Згодом державний нотаріус Канівської державної нотаріальної контори повідомила, що до неї із заявою про прийняття спадщини, також звернулася громадянка [PERSON] , [INFO] , в інтересах її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , яка надала заповіт від 08.04.2013, посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Стеблиною С.В., оформлений на спеціальному бланку ВТЕ 210539 та зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №654. За цим заповітом, його батько - [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] , [INFO] , який не є його родичем, а є сином [PERSON] , [INFO] . Цей заповіт на прохання самого заповідача додатково записано нотаріусом за допомогою технічного засобу, про що міститься відповідний запис у тексті заповіту, а можливість здійснення такого запису також передбачено п. 1.7 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Таким чином, він та його сестра, як спадкоємці за законом, усунуті від спадкування. З самого дитинства він мешкав разом з батьком до самої його смерті. Несподівана поява заповіту стало потрясінням та викликало глибоке занепокоєння, оскільки померлий за життя постійно наголошував на тому, що єдиними його спадкоємцями є рідні дочка та син. З 2010 року внаслідок тяжких життєвих потрясінь, викликаних втратою грошового вкладу у фінансовій установі, заповідач осунувся, почалися проблеми зі здоров`ям, погіршилася пам`ять. Вважає, що цей скрутний для його батька час він піддався впливу і обману з боку [PERSON] , яка ввела батька в оману, який вчинив спірний правочин на користь дитини відповідача. Оглянувши оригінал заповіту, який виконано на спеціальному бланку серії ВТЕ №210539, виявлено наступне: - \~ \~ \~ \~на лицевій стороні вказаного бланку, на якому викладено текст заповіту, в верхній частині заповіт має пошкодження у вигляді розриву довжиною близько 40 мм; - \~ \~ \~ \~на лицевій сторону по тексту заповіту зверху (зліва) і до низу (направо) наявна біла хвиляста смуга шириною від 1,5 до 3 мм та довжиною близько 28 мм, в якій відсутні окремі друковані букви та їх частини, спотворено ідентифікаційні дані спадкодавця та спадкоємця; - \~ \~ \~ \~даною хвилястою смугою знебарвлено жовто-зелений колір бланку заповіту по всій її довжині (колір всередині смуги білий, а бланк має жовто-зелений відтінок); - \~ \~ \~ \~на лицевій стороні у міжрядкових відступах тексту заповіту міститься не чітке, виведене зображення гербової печатки нотаріуса з рукописним текстом; - \~ \~ \~ \~заповіт на прохання заповідача та зі слів заповідача записаний нотаріусом за допомогою технічного засобу. В тексті заповіту від 08.04.2013 приватним нотаріусом вказано, що заповіт на прохання та зі слів заповідача записаний нотаріусом з допомогою технічного засобу, прочитаний заповідачем вголос. Проте нотаріусом запис з допомогою технічного засобу під час складання заповіту не здійснювався. Вважає, що спірний заповіт від імені [PERSON] від 08.04.2013 є нікчемним, оскільки на прохання заповідача запис за допомогою технічного засобу нотаріус не здійснював, а тому заповіт складено з порушенням вимоги щодо його форми та посвідчення. Просить суд визнати нікчемним заповіт, складений [PERSON] 08.04.2013 на спеціальному бланку нотаріального документу серії ВТЕ № 210539, на якому виготовлено оригінал заповіту, посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Стеблиною С.В., за реєстраційним № 654, із застосуванням наслідків недійсності нікчемного правочину. Судові витрати покласти на відповідача. 27.05.2020 до суду звернувся адвокат Ковтун А.В., діючи в інтересах третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] з позовом до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради, приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу Стеблина С.В. про визнання заповіту недійсним. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Після звернення до державного нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори, її було повідомлено про те, що із заявою про прийняття спадщини, також звернулася громадянка [PERSON] , в інтересах її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , яка надала заповіт від 08.04.2013, посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Стеблиною С.В., оформлений на спеціальному бланку ВТЕ 210539 та зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №654. Відповідно до наданого заповіту, [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] , [INFO] , який не є його родичем, а є сином [PERSON] . Цей заповіт на прохання самого заповідача додатково записано нотаріусом за допомогою технічного засобу, про що міститься відповідний запис у тексті заповіту, а можливість здійснення такого запису також передбачено п. 1.7 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Таким чином [PERSON] усунута від спадкування та майнових прав, що залишилися після смерті її батька. Даний заповіт став потрясінням для неї та викликав занепокоєння, оскільки за життя її батько неодноразово наголошував на тому, що єдиними його спадкоємцями є вона та її брат. З 2010 року внаслідок тяжких життєвих потрясінь, викликаних втратою грошового вкладу у фінансовій установі, заповідач осунувся, почалися проблеми зі здоров`ям, погіршилася пам`ять. Вважає, що цей скрутний для його батька час він піддався впливу і обману з боку [PERSON] , яка ввела батька в оману, який вчинив спірний правочин на користь дитини відповідача. Оглянувши оригінал заповіту, який виконано на спеціальному бланку серії ВТЕ №210539, виявлено наступне: - \~ \~ \~ \~на лицевій стороні спеціального бланку, на якому викладено текст заповіту, в верхній частині заповіт має пошкодження у вигляді розриву довжиною близько 40 мм; - \~ \~ \~ \~на лицевій сторону по тексту заповіту зверху (зліва) і до низу (направо) наявна біла хвиляста смуга шириною від 1,5 до 3 мм та довжиною близько 28 мм, в якій відсутні окремі друковані букви та їх частини, спотворено ідентифікаційні дані спадкодавця та спадкоємця; - \~ \~ \~ \~даною хвилястою смугою знебарвлено жовто-зелений колір бланку заповіту по всій її довжині (колір всередині смуги білий, а бланк має жовто-зелений відтінок); - \~ \~ \~ \~на лицевій стороні у міжрядкових відступах тексту заповіту міститься не чітке, виведене зображення гербової печатки нотаріуса з рукописним текстом; - \~ \~ \~ \~заповіт на прохання заповідача та зі слів заповідача записаний нотаріусом за допомогою технічного засобу. В тексті заповіту від 08.04.2013 приватним нотаріусом вказано, що заповіт на прохання та зі слів заповідача записаний нотаріусом з допомогою технічного засобу, прочитаний заповідачем вголос. Проте нотаріусом запис з допомогою технічного засобу під час складання заповіту не здійснювався. Вважає, що спірний заповіт від імені [PERSON] від 08.04.2013 є нікчемним, оскільки складено з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Крім того, вважає, що заповіт, складений 08.04.2013 та посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Стеблиною С.В, оформлений на спеціальному бланку серії ВТЕ №210539, [PERSON] було скасовано, так як на бланку, на якому він виготовлений присутні відповідні відмітки, які визначено для скасованих заповітів. Просить суд визнати заповіт, складений [PERSON] 08.04.2013 на спеціальному бланку нотаріального документу серії ВТЕ № 210539 недійсним. Судові витрати покласти на відповідача. У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії. Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду від 25.10.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 19.11.2019 (а.с.21 т.1). 19.11.2019 представником відповідача [PERSON] через канцелярію суду подано клопотання про визнання позову в частині позовних вимог [PERSON] неподаним, відзив на позов та заяву про застосування позовної давності. Відповідно до відзиву відповідач позовні вимоги не визнала, вважає їх безпідставними. Оскаржуваний заповіт не скасовано, є дійсний та такий, що відповідає волі заповідача. Права позивача не порушено, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення (а.с.49-54 т.1). 19.11.2019 представником позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокатом Ковтуном А.В. у підготовчому засіданні заявлено клопотання про відвід головуючому судді (а.с.30-33 т.1). Ухвалою суду від 19.11.2019 зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід (60-62 т.1). Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Русакова Г.С. від 20.11.2019 у задоволенні заяви про відвід головуючого судді Льон О.М. у справі відмовлено (а.с.66-67 т.1). Ухвалою судді Льон О.М. від 25.11.2019 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 12.12.2019 (а.с.69 т.1). 27.01.2020 адвокатом Ковтуном А.В., діючим в інтересах [PERSON] подано до суду уточнену позовну заяву. Ухвалами суду від 27.01.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 днів, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу Стеблину С.В., витребувано докази по справі, позовну заяву в частині вимог [PERSON] повернуто позивачу та відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви (а.с.121-126 т.1). 13.02.2020 від представника позивача надійшло заперечення на заяву про застосування строків позовної давності. 13.02.2020 до суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу суду Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27.01.2020 в частині повернення позовної заяви позивачу [PERSON] (а.с.16-19 т.2). Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12.03.2020 частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та скасовано ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27.01.2020, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.36-38 т.2). Ухвалою суду від 31.03.2020 прийнято до провадження цивільну справу та призначено підготовче засідання (а.с.47 т.2). Ухвалами суду від 18.05.2020 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву за підписом адвоката Ковтуна А.В. в редакції від 15.05.2020; позовну заяву в частині позовної вимоги [PERSON] , яка підписана [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] залишено без розгляду (а.с.69-74 т.2). 27.05.2020 до суду звернувся адвокат Ковтун А.В., діючи в інтересах третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] з позовом до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради, приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу Стеблина С.В. про визнання заповіту недійсним. Ухвалою суду від 01.06.2020 позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] про визнання заповіту недійсним, підписану її представником адвокатом Ковтуном А.В. - залишено без руху та надано термін для усунення недоліків (а.с.104-106 т.2). Ухвалою суду від 05.06.2020 повернуто [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. Ухвалою суду від 10.06.2020 визнано [PERSON] третьою особою, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та прийнято до розгляду в межах цивільної справи позовну заяву [PERSON] , який діє в інтересах третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради, приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу Стеблина С.В. про визнання заповіту недійсним (а.с.116-117 т.2). Ухвалою суду від 03.07.2020 за клопотанням представника позивача - адвоката Ковтуна А.В. призначено по даній справі судову технічну експертизу спеціального нотаріального бланку серії ВТЕ № 210539 оригіналу заповіту, складеного 08.04.2013 [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Стеблиною С.В., за реєстровим номером № 654, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи до одержання висновку (а.с.130-135т.2). 08.09.2020 до Канівського міськрайонного суду повернулися матеріали цивільної справи та ухвала суду про призначення експертизи без виконання, у зв`язку з відмовою [PERSON] оплачувати проведення даної експертизи, після чого ухвалою суду від 24.09.2020 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 05.11.2020 (а.с.158, 163 т.2). Ухвалою суду від 03.02.2021 витребувано докази у справі. Ухвалою суду від 31.03.2021 у справі призначено додаткову судову технічну експертизу документу - спеціального нотаріального бланку серії ВТЕ № 210539 оригіналу заповіту, складеного 08.04.2013 [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Стеблиною С.В., за реєстраційним № 654, на час проведення якої провадження у справі зупинено (а.с.271-275 т.2). 28.08.2021 до Канівського міськрайонного суду повернулися матеріали цивільної справи з висновком експерта №10790 від 16.08.2020, після чого ухвалою сулу від 21.09.2021 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.5-10, 14,15 т.3). 26.10.2021 та 29.10.2021 на адресу суду від адвоката Гончарова М.С. надійшла уточнена позовна заява [PERSON] , яку прийнято ухвалю суду від 08.11.2021. Ухвалою суду від 08.11.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено судовий розгляд по справі на 16.12.2021, витребувано докази у справі, а також вирішено питання про виклик свідків (а.с.95-100 т.3). В подальшому судові засідання неодноразово відкладалися у зв`язку з допитом судових експертів та свідків. Ухвалою суду від 16.08.2022 витребувано докази по справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, в матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи за його відсутності та участі його представника. Уточнені позовні вимоги підтримує повністю (а.с.94 т.4). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Гончаров М.С., який діє на підставі ордеру серії АХ №1016614, №1073088 (а.с.195 т.2, а.с.71 т.3) уточнені позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини зазначені у позові, пояснив, що нотаріусом не дотримано усіх необхідних умов при посвідченні заповіту, а саме запис з допомогою технічного запису під час складання заповіту не здійснювався, а тому вважає, що заповіт від імені [PERSON] від 08.04.2013 є нікчемним. Заповіт має наочні пошкодження форми бланку, які не дозволяють вільно зрозуміти зміст цього документу, а тому є складеним з порушенням вимоги щодо його форми та посвідчення. Допитані в судових засіданнях експерти підтвердили, що хвиляста смуга білого кольору на бланку оскаржуваного заповіту утворилася в момент процесу виконання функції роздрукування на принтері та зауважили, що за наявності даного дефекту не можна вважати, що документ (заповіт) є комплектним і має усі необхідні символи тексту для того, щоб можна було чітко і вільно зрозуміти його зміст. Щодо поданого клопотання представником відповідача про застосування строків позовної давності пояснив, що твердження адвоката [PERSON] про те, що [PERSON] та [PERSON] про наявність оскаржуваного заповіту стало відомо з моменту відкриття спадини 18.05.2016 не підтверджено належними доказами, натомість останні дізналися про наявність оскаржуваного заповіту лише 18.11.2016 і докази цьому містяться в матеріалах спадкової справи наданої державним нотаріусом на виконання ухвали суду від 27.01.2020. Вважає, що позивачем [PERSON] не порушено строку звернення до суду з даним позовом. Просив уточнений позов задовольнити повністю та покласти на відповідача відшкодування понесених позивачем судових витрат у розмірі 66450,00 грн. Представник відповідача [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] - адвокат Потієнко (Константінова) Т.М., яка діє на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 05.11.2019 (а.с.28 т.1) у судовому засіданні позовні вимоги ні [PERSON] , ні [PERSON] не визнала, заперечувала щодо задоволення їх вимог. Пояснила, що на дату складення оспорюваного заповіту вимоги до його форми та порядку посвідчення були визначені главою 85 книги шостої ЦК України, Законом України «про нотаріат» та порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Недійсність заповіту з мотивів розширювального розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення, про які говориться у ч.1 ст. 1257 ЦК України, матиме наслідком порушення принципу свободи заповіту. Кваліфікація заповіту як нікчемного з підстав, які не передбачені ні ч.1 ст. 1257 ЦК України, ні нормами глави 85 ЦК України, по суті нівелює вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту, оскільки сталася смерть заповідача. Сталося так, що дійсно аркуш на якому роздрукований один із примірників заповіту під час друкування на принтері зам`явся. Але для нотаріуса, що відкрив спадщину він зрозумілий, містить підпис заповідача та посвідчувальний запис нотаріуса. Інший примірник заповіту (теж оригінал) роздрукований без зауважень. Державний нотаріус під час відкриття спадкової справи направив запит приватному нотаріусу та переконався у дійсності заповіту. Будь яких дій щодо скасування заповіту заповідач не вчиняв, а тому вважає, що оскаржуваний заповіт є дійсний, чинний і зареєстрований в реєстрі, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог як [PERSON] так і [PERSON] просить відмовити. Судові витрати понесені позивачем є неспівмірними з розглядом даної справи. Також просить суд застосувати до позову [PERSON] та [PERSON] строк позовної давності. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради Костенко Н.Г., яка діє на підставі доручення від 10.01.2023 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог (а.с.82 т.4). Вважає, що позови є безпідставними, оскільки технічні недоліки бланку заповіту не є підставою для його скасування та не впливають на волю заповідача. На її думку оскаржуваний заповіт є дійсний та зареєстрований у Спадковому реєстрі, просить суд захистити права неповнолітнього [PERSON] на право у спадкуванні майна після смерті його дідуся. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу Стеблина С.В. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є розписка. На одному з попередніх судових засідань пояснив, що позовні вимоги він не підтримує, вважає, що підстави для скасування заповіту відсутні. Посвідчення оскаржуваного заповіту відбулося відповідно до чинного законодавства. Перед підписанням заповіту [PERSON] уважно прочитав його текст. Відповідно до висновків судових експертиз заповідач особисто підписав заповіт та відповідав його волі. Технічними засобами, що використовувалися при посвідченні заповіту були комп`ютер, ксерокс та принтер. Спеціальний бланк заповіту мав відповідати номеру та серії, що було ним перевірено. Дефекту спеціальний бланк заповіту на момент посвідчення та підписання заповіту виявлено ним не було, згодом (з роками) проявився у вигляді білої полоси, але на волю заповідача це не впливало. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду письмову промову на дебатах, відповідно до якої зазначила, що спірний заповіт був скасований батьком, оскільки сам документ має ознаки скасованого правочину. Бланк заповіту від 08.04.2013 має пошкодження у вигляді розриву довжиною близько 40 см. Цей розрив здійснений нотаріусом при перекреслюванні заповіту в час його скасування. Вважає твердження судового експерта про те, що печатання тексту заповіту здійснено нотаріусом після пошкодження бланку таким, що не відповідає дійсності. Заповіт було складено нотаріусом на пошкодженому бланку, а тому він є недійсним. Крім того, у тексті заповіту вказано, що заповіт записаний нотаріусом з допомогою технічного засобу, але насправді такого зроблено не було, тому даний заповіт являється недійсним (нікчемним) ще на час його складання. Підпис нотаріуса на другому примірнику заповіту не відповідає його підпису на першому примірнику, що говорить про різний час їх складання. Свої позовні вимоги та вимоги її брата підтримує повністю, просить визнати заповіт складений [PERSON] недійсним, судові витрати покласти на відповідача (а.с.72-79 т.4). З`ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, судових експертів, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.14 т.1). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.07.1993 вбачається, що [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] (а.с.12 т.1). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.02.1975 вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.9 т.1). З копії заповіту, посвідченого 08.04.2013 приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Стеблиною С.В., зареєстрованого в реєстрі за №654 вбачається, що [PERSON] , [INFO] на випадок своєї смерті призначив спадкоємцем усього його майна та майнових прав, де б воно не знаходилося із чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на день його смерті [PERSON] , [INFO] . З тексту даного заповіту вбачається, що цей заповіт, на прохання заповідача та з його слів записаний нотаріусом з допомогою технічного запису, прочитаний ним, заповідачем вголос. Заповіт містить посилання, що [PERSON] прочитав його вголос та особисто підписав (а.с.15-17 т.1). З наданих матеріалів спадкової справи заведеної державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] звернулися та прийняли спадщину за заповітом [PERSON] , а за законом [PERSON] та [PERSON] (а.с.146-204 т.1). У статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частинами другою, третьою та четвертою статті 1254 ЦК України закріплено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно вимог ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У статті 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України. Зі змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що [PERSON] з даним позовом до суду звернувся повторно. Під час розгляду попередньої справи (№697/2468/16-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради, про визнання заповіту недійсним) за ухвалами суду було призначено та проведено ряд судових експертиз, зокрема, судову технічну експертизу документів, а саме нотаріального бланку оригіналу заповіту від 08.04.2013 викладеного на спеціальному бланку, який знаходиться в Канівській державній нотаріальній конторі та другого екземпляру заповіту, який знаходиться у приватного нотаріуса Стеблини С.В., копію висновку експерта №1/2871 від 29.03.2018 долучено до матеріалів справи. Так, відповідно до копії висновку експерта №1/2871 від 29.03.2018, який за клопотанням представника відповідача приєднано до матеріалів і даної справи, вбачається, що судовий експерт прийшов до висновку, що будь яких ознак, які свідчили б про внесення змін в бланк першого примірника заповіту від 08.04.2013, який знаходиться в Канівській державній нотаріальній конторі, в бланк двох примірників витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та в другий примірник заповіту від 08.04.2013, який знаходиться у приватного нотаріуса Стеблини С.В. (враховуючи захисні елементи бланків) та в їх реквізити (друковані та рукописні написи, відтиски печаток, підписи) не виявлено (а.с.207-212 т.1, а.с.137-139 т.4). Так, відповідно до копії висновку експерта №1/2872 від 29.03.2018 за результатами проведення почеркознавчої експертизи, який за клопотанням представника відповідача приєднано до матеріалів і даної справи, вбачається, що судовий експерт прийшов до висновку, що рукописні написи: «Заповіт мною прочитано вголос та особисто підписаний» в першому примірнику заповіту, який зберігається у приватного нотаріуса Стеблини С.В., виконані [PERSON] , [INFO] . Підписи від імені [PERSON] в графах «Підпис» першого примірнику заповіту від 08.04.2013 та його другого примірнику виконані самим [PERSON] , [INFO] . Рукописні написи « [PERSON] » в графах «Підпис» першого примірнику заповіту від 08.04.2013 та його другого примірнику виконані самим [PERSON] , [INFO] . Рукописні написи «Заповіт мною прочитано вголос та особисто підписаний» та « [PERSON] » в двох примірниках заповіту мають незначні ознаки порушення письма, що мають постійний характер, причиною яких може бути дія на письмо природних внутрішніх збиваючих факторів, які не пов`язані з навмисною зміною почерку(скоріше за все вікові зміни організму) (а.с.223-232 т.1). Так, відповідно до копії висновку судового експерта №3422/18-21 від 11.09.2018 за результатами проведення додаткової судово-технічної експертизи, який за клопотанням представника відповідача приєднано до матеріалів даної справи, вбачається, що судовий експерт прийшов до висновку, що надати відповідь на питання № 1 щодо визначення абсолютного часу внесення (друкування) тексту на спеціальному нотаріальному бланку першого примірника заповіту ВТЕ 210539 від 08.04.2013 та на другому екземплярі заповіту від 08.04.2013, по причинам викладеним у дослідницькій частині не вбачається за можливе. 2.1. Визначення абсолютного часу утворення смуги на лицевій стороні спеціального нотаріального бланку першого примірника заповіту ВТЕ 210539 від 08.04.2013 виходить поза межі компетенції експерта, який проводив дослідження. 2.2. На спеціальному нотаріальному бланку ВТЕ 210539 першого примірника заповіту від 08.04.2013, хвиляста смуга шириною від 1,5 до 3 мм та довжиною приблизно 28 см, в якій відсутні окремі друковані букви та їх частини (сторінка 4 висновку експерта від 29.03.2018 № 1/2871) утворена внаслідок залому аркуша бланку ВТЕ 210539, що виник внаслідок нештатної ситуації в роботі друкарського пристрою, при «порожньому» прогоні (без синтезу тексту) аркуша через друкарський пристрій в період часу до виконання (синтезу) тексту заповіту від 08.04.2013 на наданому на дослідження бланку ВТЕ 210539. 2.3. В межах смуги волокна паперу бланка ВТЕ 210539 не перебували в безпосередньому контакті з поверхнею барабана друкарського пристрою, внаслідок чого синтезовані на барабані знаки тексту не перенеслись на поверхню документу (не вступили в контакт з волокнами паперу і відповідно не відобразились). 3 та 4. Будь яких ознак, які свідчили б про зумисне стороннє втручання в документ і внесення змін в бланк першого примірника заповіту від 08 квітня 2013 року та в його реквізити (друковані та рукописні записи, відтиск печатки, підписи) - не виявлено. 5. Дзеркальний слабко видимий відтиск печатки на 1 сторінці заповіту виконаний з якогось відтиску [PERSON] печатки [PERSON] приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу, що мав у знаках надлишкову кількість барвної речовини у проміжок часу до висихання та просочення у папір барвника і був виконаний на якомусь іншому документі, при контакті цих документів, внаслідок чого надлишки барвника з відтиску печатки на іншому документі у дзеркальному вигляді перекопіювались на наданий на дослідження 3аповіт від 08.04.2013 (а.с.243-251 т.1, а.с.131-134 т.4). Ухвалою суду від 03.07.2020 у справі було призначено судову технічну експертизу спеціального нотаріального бланку серії ВТЕ № 210539 оригіналу заповіту, складеного 08.04.2013 [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Стеблиною С.В., за реєстровим номером № 654, (а.с.130-135 т.2). Однак дана ухвала суду залишилася без виконання, у зв`язку з відмовою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - [PERSON] оплачувати проведення даної експертизи. На виконання ухвали суду від 31.03.2021 про призначення додаткової судової технічної експертизи документу - спеціального нотаріального бланку серії ВТЕ № 210539 оригіналу заповіту, складеного 08.04.2013 [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Стеблиною С.В., за реєстраційним №654, 28.08.2021 надійшов висновок експерта №10790 від 16.08.2021. Так,\~відповідно до\~висновку експерта\~№10790\~від 16.08.2021\~за результатами\~проведення додаткової\~судово-технічної\~експертизи документів встановлено, що на лицьовій стороні наданого для дослідження спеціального нотаріального бланку ВТЕ №210539 заповіту від 08.04.2013, є хвиляста смуга шириною від 1,5 до 3 мм та довжиною приблизно 28 см, яка утворилася внаслідок залому аркуша паперу бланка документа під час його руху у паперопровідній системі. У наданому на дослідженні заповіті від 08.04.2013 від імені [PERSON] у друкований та рукописний текст зміни (підчистка, дописка, травлення) у первинний зміст тексту не вносилися. Встановити зміст фрагмента відтиску печатки на лицьовій стороні наданого для дослідження заповіту ВТЕ №210539 не вдається можливим, з причин, що наведені у дослідницькій частині висновку. Частина питання щодо встановлення, кому належить печатка, не відноситься до компетенції експерта та не вирішувалася (а.с.5-10 т.3). Відповідно до вимог статей 110, 112, 113 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта має бути мотивоване в судовому рішенні. Якщо висновок експерта буде визнано неповним або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Судом встановлено, що в матеріалах справи містяться один висновок судової почеркознавчої експертизи та три висновки судово-технічної експертизи документів, дві з яких є додатковими. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997, при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Суд, вивчивши матеріали справи та висновки вище вказаних судових експертиз, приходить до висновку, що дані експертизи є належними та допустимими доказами по справі, оскільки вони не викликають сумніви в їх правильності, є повними та доповнюють одна одну. За клопотанням сторін у судовому засіданні було допитано судових експертів. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] показав, що ним проводилася судова почеркознавча експертиза та судова технічна експертиза та виготовлено відповідні висновки №1/2871 та №1/2872 від 29.03.2018. Почеркознавча експертиза була проведена шляхом порівняння почерку та підпису. Підпис на бланку заповіту та другому його примірнику відповідає підпису померлого [PERSON] . Термін повірки приладу за допомогою якого було проведено почеркознавчу експертизу не сплив. Дослідження підпису нотаріуса не був предметом його дослідження. Щодо технічної експертизи пояснив, що ним не встановлено внесення змін до бланку заповіту, вважає, що смужка на спеціальному бланку не могла утворитися через систему принтера, це залом паперу. Пояснив, що утворена смужка позбавляє можливості побачити усі букви, текст документу дещо пошкоджено. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] показав, що на дослідженому бланку заповіту був залом від 0,5-1 мм, довжиною до 28 см, але ця смуга виникла до нанесення тексту заповіту, оскільки знаки в заглибленні паперу відобразилися частково. Вважає, що нотаріус мав можливість побачити дефект на спеціальному бланку, який був предметом дослідження. Не виключає можливість утворення залому під час роботи принтера. Фізично експертом залом паперу не розширювався, оскільки сухий папір не можливо розширити. Під час використання лазерного принтеру можливо, щоб відбулося розширення залому паперу при збільшенні вологості цього паперу. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] показав, що розмір залому з моменту проведення попередньої технічної експертизи досліджуваного документу не змінився. Пошкодження, змін, травлення, підчисток та інших змін до дослідженого документу не вносилося. Наданий суду висновок підтримує повністю. Такти чином допитані у судовому засіданні судові експерти повністю підтримали виконані ними висновки експертиз. Суд, вивчивши усі наявні висновки судових експертиз, в сукупності з показами судових експертів допитаних у судових засіданнях при розгляді даної справи, взявши до уваги пояснення приватного нотаріуса Стеблини С.В., приходить до висновку, що спеціальний нотаріальний бланк ВТЕ 210539 першого примірника заповіту від 08.04.2013 містив дефект у вигляді хвилястої смуги, утвореної внаслідок залому аркуша бланку ВТЕ 210539, що виник внаслідок нештатної ситуації в роботі друкарського пристрою, при «порожньому» прогоні (без синтезу тексту) аркуша через друкарський пристрій в період часу до виконання (синтезу) тексту заповіту від 08.04.2013 на наданому на дослідження бланку ВТЕ 210539. Будь яких ознак, які свідчили б про зумисне стороннє втручання у наданий на дослідження заповіт [PERSON] від 08.04.2013 і внесення до його тексту змін (друковані та рукописні записи, відтиск печатки, підписи) не виявлено. Поряд з цим, при розгляді справи, оцінивши надані сторонами пояснення та покази свідків, а також дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заповіт, вчинений [PERSON] , [INFO] та посвідчений 08.04.2013 приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Стеблиною С.В., зареєстрований в реєстрі за №654 не є нікчемним, виходячи з наступного. Так,\~судом встановлено,\~що оскаржуваний заповіт відповідає вимогам закону щодо його форми та порядку укладення, особу заповідача встановлено за паспортом із зазначенням у заповіті реєстраційного номеру облікової картки платника податків, підписаний особисто заповідачем (що підтверджено наявним у справі висновком почеркознавчої експертизи), зазначено місце складення заповіту, вказано дату й місце його посвідчення, посвідчений уповноваженою на те особою, яка перевірила дієздатність заповідача і з`ясувала її дійсну волю щодо розпорядження майном на випадок смерті. Положення Порядку та відповідні норми ЦК України, зокрема, статті 1247 ЦК України, при посвідченні заповіту були дотримані. Особистий підпис заповідача у заповіті свідчить про вільне волевиявлення заповідача, а обставини, які вплинули на волевиявлення заповідача, судом не встановлені. Дефект на досліджуваному спеціальному нотаріальному бланку ВТЕ 210539 не є тими порушеннями, які впливають на форму та посвідчення заповіту, що було б підставою для визнання заповіту недійсним, до аналогічного висновку прийшов і Верховний Суд у своїй постанові при перегляді справі № 397/1396/19 у постанові від 12.01.2021, відповідно до якої зазначено, що технічні помилки (описки) у заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення. У постанові № 755/8776/18 від 17 листопада 2021 року при розгляді справи, предметом розгляду якої було визнання заповіту нікчемним у зв`язку з несвоєчасним здійсненням державної реєстрації посвідченого заповіту в Спадковому реєстрі, Верховний Суд прийшов до висновку, що дане порушення допущене особою уповноваженою на посвідчення заповіту не впливає на волевиявлення спадкодавця щодо розпорядження власним майном, а лише свідчить про недобросовісне виконанням секретарем сільської ради своїх обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій та не є підставою для оспорюваності заповіту. Крім того, суд вважає за необхідне вказати про наявність у приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу другого примірника оскаржуваного позивачем та третьою особою заповіту від 08.04.2013, дефектів на якому не виявлено та сумнівів у сторін по справі щодо його чинності не виникало, копію цього другого примірника заповіту було витребувано Канівською державною нотаріальною конторою для огляду у зв`язку з оформленням спадщини після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.158,159 т.1). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність у суду підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання заповіту нікчемним і застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, оскільки вони не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Щодо позову [PERSON] , який діє в інтересах третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] про визнання заповіту недійсним, суд зазначає наступне. Як свідчить аналіз позовної заяви, оспорюючи дійсність заповіту від 08.04.2013, третя особа [PERSON] посилалася як на підставу своїх вимог на те, що оскаржуваний заповіт не відповідав волі заповідача та є скасований ним особисто. Поряд із цим, третя особа також посилалася на порушення приватним нотаріусом порядку посвідчення оскаржуваного заповіту. Як зазначалося вище відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину (п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч.2 ст.215 ЦК України). У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (частина перша та друга статті 1257 ЦК України). За клопотанням сторін у судовому засіданні було допитано свідків. Допитана в суді свідок [PERSON] , показала, що вона була знайома з померлим [PERSON] та його дітьми. Вона особисто доглядала матір померлого та часто перебувала у них дома. Знає, що [PERSON] неодноразово складав заповіти та скасовував попередні, вважає, що останній його заповіт є ним скасований. [PERSON] дуже любив свого сина [PERSON] та робив усе для нього. За життя говорив, що все його майно після його смерті залишиться його дітям сину [PERSON] та дочці [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є подругою колишньої дружини померлого, і дуже давно та гарно знає сім`ю померлого [PERSON] , який любив свого сина [PERSON] . За життя померлий неодноразово говорив, що будинок залишиться його дочці та сину, який проживав з ним. Твердження представника позивача та третьої особи [PERSON] щодо наявності підстав для вважати, що оскаржуваний заповіт скасовано заповідачем суд вважає припущеннями, оскільки вони не підтвердженні належними доказами. У судовому засіданні представнику позивача було надано та забезпечено належний огляд витребуваних від приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу Стеблини С.В. Книг реєстрації вхідної кореспонденції з 2013 по 2016 роки, під час огляду яких адвокатом Гончаровим М.С. було віднайдено один запис про надходження листа від 03.04.2014 за підписом приватного нотаріуса Лагутінської Є.П. про скасування заповіту. Відповідно до наданої інформації приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Лагутінської Є.П. №75/01-16 від 27.09.2022, 02.04.2014 за вих. №67/01-16 нею був направлений лист приватному нотаріусу Канівського міського нотаріального округу Стеблині С.В. про скасування заповіту, посвідченого ним 07.07.2010 за реєстраційним номером №1967 від імені іншої особи, а не [PERSON] (а.с.215 т.3). Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] жодних доказів, які б підтвердили відсутність волі заповідача [PERSON] на вчинення оспорюваного заповіту від 08.04.2013 не надано та матеріали справи таких не містять. Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ЦПК України). Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги адвоката Ковтуна А.В., діючого в інтересах третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] про визнання заповіту недійсним не підлягають до задоволення, оскільки вони не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Обґрунтування для відсутності визнання заповіту [PERSON] від 08.04.2013, посвідченого приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Стеблиною С.В., зареєстрованого в реєстрі за №654 нікчемним з підстав порушення порядку та форми його посвідчення, наведені вище у частині висновків суду щодо позову [PERSON] . Щодо заявленого письмового та усного в судовому засіданні клопотання представника відповідача адвоката Потієнко Т.М. про застосування до позовних вимог [PERSON] та [PERSON] строків позовної давності, суд зазначає наступне. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Заперечуючи щодо застосування судом строків позовної давності, представник позивача адвокат Гончаров М.С. посилався на те, що [PERSON] та [PERSON] про наявність оскаржуваного заповіту стало відомо не з моменту відкриття спадщини 18.05.2016, а лише 18.11.2016 після витребування державним нотаріусом другого примірника заповіту від 08.04.2013. Суд приймає до уваги дане заперечення та вважає, що позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом 22.10.2019 в межах строку позовної давності. Натомість адвокатом Ковтуном А.В., діючим в інтересах третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] позов подано вже 27.05.2020, тобто з порушенням строків позовної давності. Разом з тим, відповідно до роз`яснень п.1.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до якого - встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові на цих підставах, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Оскільки позовні вимоги як [PERSON] так і [PERSON] залишено без задоволення, на підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed