Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Григоренко Андрій Олександрович, звернувся до суду з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторія Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В позовній заяві позивач заявляє такі позовні вимоги, які в подальшому були уточнені заявою про уточнення позовних вимог від 27.04.2023 року: просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 10363 від 24.02.2021 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем (01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5) щодо стягнення грошових коштів з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9А, офіс 204, код ЄДРПОУ: 43311346) у сумі 10 274,00 грн., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 3 000,00 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією - 1026,00 грн.; заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею - 6 198,00 грн.; плата за вчинення виконавчого напису - 50,00 грн., які є боргом за Договором № 1068789 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту від 15.07.2019 р. укладеним між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і [PERSON] . Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09 грудня 2022 року позовна заява була залишена без руху з зазначенням недоліків та наданням позивачу строку для їх усунення. Позивачу необхідно було надати суду доказ надсилання третій особі приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Євгену Михайловичу листом з описом вкладення копій поданих до суду документів. У встановлений строк позивач усунув наведені недоліки. Ухвалою Ірпінського\~міського суду\~Київської області\~від 04 січня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 04 січня 2023 року від представника відповідача директора ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Яворського Р.І. до початку розгляду справи по суті надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді. 16 січня 2023 року від представника позивача адвоката Григоренка Андрія Олександровича надійшла заява про заперечення щодо врегулювання спору за участі судді, в якій сторона позивача заперечує щодо врегулювання спору за участі судді. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 лютого 2023 року в задоволенні клопотання директора ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Яворського Романа Ігоровича про врегулювання спору за участю судді у справі № 367/5100/22 за позовною заявою [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Григоренко Андрій Олександрович, до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторія Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовлено. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 15.07.2019 р., на думку ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1068789. 24.02.2021 р. видано виконавчий напис нотаріуса № 10363 про стягнення з позивача грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Остапенком Євгеном Михайловичем. Позивач ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 66974369. Серед матеріалів виконавчого провадження містився й виконавчий напис № 10363 від 24.02.2021 р. В виконавчому написі стверджується, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ: 43311346) має право вимоги за Кредитним договором № 1068789 від 15.07.2019 р. до Довірителя у розмірі 10274 грн., право вимоги за яким йому перейшло від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (код ЄДРПОУ: 35017877) на підставі Договору факторингу № 24122020-ФК від 24.12.2020 р., якому в свою чергу перейшло право вимоги від ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (код ЄДРПОУ: 35465907) на підставі Договору факторингу № 23/12/20 від 23.12.2020 р., якому в свою чергу перейшло право вимоги від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ: 41078230) на підставі Договору факторингу № 15112019 від 15.11.2019 р. Відповідач здійснив дії щодо вчинення виконавчого напису про стягнення за період з 14.11.2019 року по 24.02.2021 року суми заборгованості - 10 274,00 грн., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 3 000,00 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією - 1026,00 грн.; заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею - 6 198,00 грн.; плата за вчинення виконавчого напису - 50,00 грн. 29.09.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторією Михайлівною було відкрито виконавче провадження № 66974369 щодо стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у розмірі 10 274,00 грн., яке відкрито за виконавчим написом № 10363 від 24.02.2021 р., вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем. Представник позивача вказує, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем порушено вимоги ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», а саме: договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту від 15.07.2019 р. не був нотаріально посвідченим, а тому виключається можливість вчинення за таким договором виконавчого напису нотаріуса; відсутня належним чином оформлена виписка по рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості при зверненні до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича для вчинення виконавчого напису, що підтверджувала б безспірність заборгованості; відсутність доказів наявності у стягувача права вимоги до позивача за кредитним договором; відсутність доказів наявності у позивача перед відповідачем будь-якої заборгованості. Тому недотримання ним при вчиненні виконавчого напису викладених вище вимог чинного законодавства є підставою для задоволення позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 10 лютого 2023 року на адресу суду надійшло клопотання директора ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Яворського Романа Ігоровича про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з 33 000 грн. до 1907 грн. До того ж 10 лютого 2023 року на адресу суду надійшла заява директора ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Яворського Романа Ігоровича про визнання позовних вимог [PERSON] , в якій він просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнути в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України з відповідача 50% судового збору. Також 22.02.2023\~року від представника позивача адвоката Григоренка Андрія Олександровича надійшла заява про стягнення понесених судових витрат, в якій сторона позивача просить долучити до справи докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи № 367/5100/22 та вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом стягнення їх з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь [PERSON] у розмірі 11 250,00 грн. (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят гривень). До того\~ж 23.02.2023\~року від\~представника позивача\~адвоката Григоренка\~Андрія Олександровича\~надійшло клопотання\~про долучення\~доказів,\~в якій\~сторона позивача\~просить долучити до матеріалів справи № 367/5100/22 за позовом [PERSON] до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, докази надання правової допомоги позивачу в частині підготовки та подання адвокатських запитів, та врахувати їх при вирішенні питання про розподіл судових витрат. 20.03.2023 року на адресу суду надійшло клопотання директора ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Яворського Романа Ігоровича про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з 11 250 грн. до 2 850 грн. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. За даних обставин суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 15.07.2019 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір № 1068789 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язується надати [PERSON] грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) грн. 24.02.2021 р. видано виконавчий напис від, зареєстрований в реєстрі за № 10363, посвідчений приватним нотаріусом Остапенком Євгеном Михайловичем, в якому пропонують стягнути з [PERSON] , який народився [INFO] , місце народження: невідомо, місце роботи: невідомо, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха Михайла, будинок 9А, офіс 204, код платника податків згідно з ЄДРПОУ 43311346, п/р [NUMBER] , відкритий у АТ «ОТП БАНК», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35017877, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 24122020-ФК від 24 (двадцять четвертого) грудня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35465907, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 23/12/20 від 23 (двадцять третього) грудня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 41078230, на підставі Договору факторингу № 15112019 від 15 (п`ятнадцятого) листопада 2019 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 1068789 від 15 (п`ятнадцятого) липня 2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] . В виконавчому написі пропонують задовольнити вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», стягнути з [PERSON] за період з 14.11.2019 року по 24.02.2021 року включно, суму у розмірі: 3000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 1026,00 (одна тисяча двадцять шість) гривень 00 копійок - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією; 6198,00 (шість тисяч сто дев`яносто вісім) гривень 00 копійок - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 50,00 (п`ятдесят) гривень 00 копійок - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 10274,00 (десять тисяч двісті сімдесят чотири) гривні 00 копійок. 29.09.2021 року приватним виконавцем Жданович В.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 66974369 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», код платника податків згідно ЄДРПОУ 43311346, заборгованості в сумі 10 274,00 грн., відповідно до кредитного договору № 1068789 від 15.07.2019 року, укладеним між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Звертаючись до суду з вищевказаним позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, сторона позивача зазначає, що такий виконавчий напис порушує його право на захист своїх законних прав та інтересів, оскільки вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1 даної Глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2 перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до ст. 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року № 483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. П. 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) - для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до\~пункту 2\~Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженого Постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29\~червня 1999\~року №\~1172,\~кредитні договори,\~за якими\~боржниками допущено\~прострочення платежів\~за зобов`язаннями\~-\~для одержання\~виконавчого напису\~додаються:\~а)\~оригінал кредитного\~договору;\~б)\~засвідчена стягувачем\~виписка з\~рахунка боржника\~із зазначенням\~суми заборгованості\~та строків\~її погашення\~з відміткою\~стягувача про\~непогашення заборгованості\~(нині\~розділ «Стягнення\~заборгованості з\~підстав,\~що випливають\~з кредитних\~відносин» Переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженого Постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29\~червня 1999\~р.\~№ 1172,\~виключено на\~підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 р. № 480 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо діяльності нотаріусів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану»). Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.4, 3.5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 299/1160/16-ц, провадження № 61-22900св18). Крім цього слід зазначити, що оскільки у нотаріальному процесі бере участь одна сторона правочину, то нотаріус оцінює документи як докази лише однієї заінтересованої сторони - стягувача, який звернувся до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав, при цьому останній повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та його безспірність. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у написі, є безспірним. Судом встановлено, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем порушено вимоги ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат»: договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту від 15.07.2019 р. не був нотаріально посвідченим, а тому виключається можливість вчинення за таким договором виконавчого напису нотаріуса; відсутня належним чином оформлена виписка по рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості при зверненні до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича для вчинення виконавчого напису, що підтверджувала б безспірність заборгованості; відсутність доказів наявності у стягувача права вимоги до позивача за Кредитним договором; відсутність доказів наявності у позивача перед відповідачем будь-якої заборгованості. У зв`язку з недотриманням при вчиненні виконавчого напису вищевикладених вимог чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Отже, на думку суду, у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги та не заперечує проти задоволення позову, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно квитанції 2054-3733-5386-3975 від 27.11.2022 року вбачається, що позивачем було сплачено 992 гривні 40 копійок судового збору за звернення до суду з позовною вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а отже з огляду на визнання відповідачем позовних вимог, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову з вимогою визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, тобто 496 гривень 20 копійок. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які підтверджені копіями: договору № 21-07/22 про надання правової допомоги від 21.07.2022 року, додатку № 1 від 21.07.2022 року до договору № 21-07/22 про надання правової допомоги від 21.07.2022 року, акту № 1 приймання-передачі правової допомоги (послуг) до договору про надання правової (правничої) допомоги, звіту про витрачений час на надання правової допомоги та супутніх витрат, квитанцією № К7Т6-15Н8-А4КР-528С від 21.02.2023 року, що підтверджує сплату [PERSON] на користь [PERSON] суми, передбаченої звітом про витрачений час на надання правової допомоги та супутніх витрат, яка складає 11\~250 грн. Суд зазначає, що розподіл судових витрат не є позовною вимогою, має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом. Ст.\~137\~ЦПК України\~детально описує\~порядок визначення\~та відшкодування\~вказаних витрат.\~Відповідно до\~ч.\~1\~ст. 137\~ЦПК України\~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~137\~ЦПК України\~за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;\~2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~137\~ЦПК України\~для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги.\~Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із:\~1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг);\~2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг);\~3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт;\~4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано: ордер на надання адвокатом Григоренком А.О. правової допомоги [PERSON] від 27.11.2022 року, копії договору № 21-07/22 про надання правової допомоги від 21.07.2022 року, додатку № 1 від 21.07.2022 року до договору № 21-07/22 про надання правової допомоги від 21.07.2022 року, акту № 1 приймання-передачі правової допомоги (послуг) до договору про надання правової (правничої) допомоги, звіту про витрачений час на надання правової допомоги та супутніх витрат, квитанцію № К7Т6-15Н8-А4КР-528С від 21.02.2023 року. 20.03.2023 року на адресу суду надійшло клопотання директора ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Яворського Романа Ігоровича про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з 11 250 грн. до 2 850 грн. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини - заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Дослідивши,\~надані на\~підтвердження надання\~позивачу правової\~допомоги та\~її розміру, документи, враховуючи складність справи, значення справи для сторони, розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 250 грн. Таким чином суд вважає за можливе стягнути з відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 11\~250 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved