Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

29.11.2022р. АТ "Акціонерний комерційний банк "Конкорд" звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 378 996 грн.92 коп. (а.с. №3-7). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 29.12.2022р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст.274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №66). В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що 14.05.2019р. між АТ АКБ "Конкорд" та [PERSON] укладено кредитний договір №60.15.001034 про надання кредитних коштів безготівкового зарахування коштів на картковий рахунок у розмірі 250 000 грн. терміном на 24 місяці по 13.05.2021р. зі сплатою мінімального платежу, який включає сплату процентів у розмірі 35% річних. 14.05.2019р. [PERSON] особисто підписав та подав до банку підписані ним документи - Заяву про відкриття поточного рахунку/договір платіжної карти №92.15.015807, розписку про отримання платіжної картки, Заяву про отримання кредиту/кредитний договір №60.15.001034, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки за обраним видом кредиту, паспорт споживчого кредиту. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит в межах встановленого ліміту в розмірі 250 000грн. Оскільки позичальник належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором N60.15.001034, станом на 07.10.2022р. заборгованість за договором N60.15.001034 становила 378 996 грн. 92 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 249 035 грн. 08 коп., заборгованість за відсотками - 3 415 грн. 65 коп., плата за супроводження простроченої заборгованості - 114 746 грн. 35 коп., заборгованість за розрахунково-касове обслуговування - 11 800 грн. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір у розмірі 5 684 грн. 95коп. 28.03.2023р. до суду надійшла заява представника позивача - Прядка Т.М. (діє на підставі довіреності від 23.11.2022р. - а.с. № 72), в якій представник позивача зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просила розгляд справи проводити без участі представника банку та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с.№ 81). В судові засідання 15.02.2023р. та 28.03.2023р. відповідач двічі поспіль не з`явився, про дату та час слухання справи відповідач повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою проживання підтвердженою відповіддю наданою ДАПДП ДМР від 26.12.2022р. (а.с.№65). Конверти з судовими повістками були повернуті до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. №69,76-77, 80). Крім того, про дату та час розгляду справи на 28.03.2023р. відповідач повідомлявся шляхом направленням sms-повідомлення, яке було доставлено вчасно, та шляхом розміщення оголошення на сайті "Судова влада України" (а.с. №78, 79). Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч.ч.8, 11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату розгляду справи, в судові засідання двічі поспіль не з`явився, представник позивача подала суду заяву про розгляд справи і за відсутності представника банку, суд у відповідності до положень ст. 223 та ч.2 ст. 247 ЦПК України 28.03.2023р. здійснював розгляд справи за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Підстав для ухвалення по справі заочного рішення у цій справі немає, оскільки відсутня сукупність умов для винесення заочного рішення, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України. Так в нашому випадку, немає згоди позивача (представника позивача) на ухвалення по справі заочного рішення ні по тексту позову, ні в заяві до суду від 28.03.2023р. (вимоги п.4 ч.1 ст. 280 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13.05.2019р. між банком та [PERSON] було укладено договір платіжної картки №92.15.015807 шляхом підписання Заяви про відкриття поточного рахунку та надання платіжної картки, на підставі якої [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] . Для здійснення розрахунків по зазначеному в заяві рахунку, клієнту було випущено карту - тип карти Visa Infinite_001, валюта - гривня, тарифний пакет Visa _Infinite UAN. (а.с. 31). 13.05.2019р. [PERSON] було отримано платіжну картку № [NUMBER] , про свідчить письмова розписка клієнта (а.с. №32). 14.05.2019р. між АТ "АКБ "Конкорд" та [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписаної позичальником заяви про надання кредиту /кредитний договір №60.15.001034 про надання кредитних коштів у розмірі 250 000 грн. строком на 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою в розмірі 35% річних. Крім того, позичальником був погоджений та підписаний Додаток №1 до кредитного договору "Розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки за обраним видом кредиту, в якому погоджено розрахунок сукупної вартості кредиту, виходячи з істотних умов кредитування: кредит на споживчі цілі, сума кредиту - 250 000 грн., термін користування 24 місяці, процента ставка 35% річних, комісія за надання кредиту (одноразово) 7 505 грн. (а.с. №26-27, 29). Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України ). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України ). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ АКБ "Конкорд"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. При ухваленні рішення, надаючи оцінку обґрунтованості та доведеності заявленої позивачем суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №60.15.001034 від 14.05.2019р. станом на 07.10.2022р. у розмірі 378 996грн. 92коп., з яких: заборгованість за кредитом - 249 035 грн.08 коп., заборгованість за відсотками - 3 415 грн.65 коп., плата за супроводження простроченої заборгованості - 114 746 грн. 35 коп., заборгованість за розрахунково-касове обслуговування - 11 800 грн. Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості (а.с.№51-53), який долучено до позовної заяви. Крім того, надані позивачем виписки по рахункам кредиту вказують на отримання відповідачем платіжної картки, використання кредитних коштів та часткового погашення заборгованості, проте свої зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість (а.с. №34-49). Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.2012р. № 578/5. Факт користування відповідачем кредитними коштами з використання платіжного засобу не спростовано відповідачем іншими належними доказами. Таким чином, доказом фактів: встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, користування відповідачем кредитними коштами є виписка по рахунку, яка є належним доказом надання кредитних коштів. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.10.2020р. у справі №456/3643/17 провадження № 61-9882 св20. Розмір заборгованості відповідача за кредитом 249 035 грн.08 коп., заборгованість за відсотками 3 415 грн. 65 коп. знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, отже, відповідачем було порушено право позивача на повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом, чим порушено вимоги ст.ст.1049, 1048, 1054 ЦК України. За таких обставин наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за кредитом станом на 07.10.2022р. у розмірі 249 035 грн.08 коп. та заборгованості за відсотками - 3 415 грн. 65коп., а загалом - 252 450 грн.73 коп. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості по платі за супроводження простроченої заборгованості - 114 746 грн.19 коп. та заборгованості за розрахунково - касове обслуговування - 11 800 грн., в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості, посилався на Публічний договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ "АКБ "Конкорд", Тарифні пакети на випуск та обслуговування елітних банківських платіжних карток АТ "АКБ "Конкорд" VISA INF, паспорт споживчого кредиту Visa _Infinite, як невід`ємні частини укладеного між банком та відповідачем договору. Частина ч.6 ст.81 ЦПК України визначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що у Заяві про надання кредиту/кредитний договір №60.15.001034 від 14.05.2019р., яка була підписана [PERSON] в розділі 13 "Параметри кредиту", не містяться умови щодо зобов`язань позичальника по сплаті заборгованості за супроводження простроченої заборгованості, плати за розрахунково-касове обслуговування, порядок та строки таких нарахувань. Підписаний [PERSON] . Додаток №1 до Заяви про надання кредиту/кредитний договір №60.15.001034 від 14.05.2019р. "Розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки за обраним видом кредиту" також не містить погоджених позичальником розміру вартості послуги за супроводження простроченої заборгованості та плати за розрахунково-касове обслуговування. Факт підписання відповідачем 11.05.2019р. (до дати укладення кредитного договору №60.15.001034 від 14.05.2019р.) паспорту споживчого кредиту Visa _Infinite, не може безумовно свідчити, що між сторонами погоджено істотні умови договору про розмір відсотків за анкетою-заявою. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту, отже, паспорт споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення з умовами кредитування та їх погодження. Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 23.05.2022р. у справі №393/126/20. Дослідивши долучені до позовної заяви Тарифні пакети на випуск та обслуговування елітних банківських платіжних карток АТ "АКБ "Конкорд" VISA INF, які вступали в дію з 20.12.2018р., судом встановлено, що вони не містять підпису відповідача, а доказів того, що саме така редакція Тарифів діяла на момент укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору №60.15.001034 від 14.05.2019р. та в подальшому їх умови не змінювались, матеріали справи не містять. Таким чином, враховуючи, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме надану редакцію Тарифів банку розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про надання кредиту/кредитний договір №60.15.001034 від 14.05.2019р., а також відсутність у підписаних позичальником Заяві про надання кредиту та Розрахунку сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки за обраним видом кредиту погоджених позичальником умов розміру вартості послуги за супроводження простроченої заборгованості та сплати за розрахунково-касове обслуговування, суд дійшов висновку, що при укладені договору сторони не обумовили у письмовому вигляді умови кредитування - розмір вартості послуги за супроводження простроченої заборгованості та щомісячної сплати за розрахунково-касове обслуговування, порядок та розмір їх нарахування. Публічний договір не визначає, що входить до розрахунково-касового обслуговування, Тарифні пакети на випуск та обслуговування елітних банківських платіжних карток АТ "АКБ «Конкорд" VISA INF, не містять порядку та розмірів нарахування плати за розрахунково-касове обслуговування. Як зазначено у Розрахунку сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки за обраним видом кредиту, який є частиною кредитного договору, супутні платежі на користь банку, у тому числі розрахунково-касове обслуговування становить 0 грн. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1 ст. 11 Закону України від 12.05.1991р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів"). Згідно з пунктом 22 ч.1 ст.1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996р. №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013р. у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. В даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору із [PERSON] позивач дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Такі висновки відповідають правовим позиціям, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 14.08.2019р. у справі № 229/1953/16-ц (провадження № 61-32390св18), від 21.08.2019р. у справі № 643/5386/17-ц (провадження № 61-2699св18), від 16.08.2019р. у справі №595/290/17-ц (провадження № 61-29972св18), які в силу ч.2 ст.416 ЦПК України є обов`язковими для застосування судами в аналогічних правовідносинах. Підсумовуючи викладене, позовні вимоги АТ АКБ "Конкорд" підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі - 249 035 грн. 08 коп., заборгованість за відсотками - 3 415 грн. 65 коп. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по платі за супроводження простроченої заборгованості - 114 746 грн. 19коп. та заборгованості за розрахунково-касове обслуговування - 11 800 грн. не ґрунтуються на умовах договору, а тому не підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог у розмірі 3 786 грн. 76 коп. (252 450,73 грн. х 5 684,95 грн. : 378 996,92 грн. = 3 786,76 грн.) На підставі викладеного,

Outcome: partial