Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

I. Стислий виклад позовної заяви 21 лютого 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 20 травня 2022 року. Від подружнього життя дітей не мають. Однією сім`єю з відповідачем не проживають з літа 2022 року. Сім`я фактично розпалася внаслідок різних поглядів на життя. Посилаючись на те, що подальше спільне проживання з відповідачем не можливе та суперечить його інтересам, [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON] ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 01 березня 2023 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] . Справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Вказаною ухвалою відповідачу запропоновано в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали надати відзив на позовну заяву (а. с. 14-15). ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та задовольнити позов (а. с. 24). Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, натомість подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає (а. с. 20-21). Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Інші клопотання та заяви, пов`язані з розглядом даної справи, від учасників судового процесу не надходили. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом Суд установив, що 20 травня 2022 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №381. Після укладення шлюбу подружжю присвоєно спільне прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 5). За змістом позовної заяви, подружні стосунки між сторонами в справі припинені внаслідок різних поглядів на життя. З цих підстав позивач не бажає продовжувати сімейні відносини з відповідачем. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно з ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Стаття 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року також забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і у разі його розірвання. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей (ст. 109 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За приписами ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. VІ. Висновки суду Враховуючи обставини, викладені позивачем в заяві до суду, та встановлені фактичні обставини, суд дійшов висновку, що намір [PERSON] розірвати шлюб з відповідачем є виваженим та свідомим. Причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими та подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї не можливе. Сторони в справі не мають наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини, оскільки спільне життя у них не склалося, подружні стосунки припинені і поновлювати їх вони не мають наміру. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. Після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи, що відповідач висловила своє бажання про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне відновити їй прізвище [PERSON] . VIІ. Розподіл судових витрат Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується положеннями ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, якими передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 1 073 грн 60 коп (а. с. 13). Відповідач позов визнала до початку розгляду справи по суті, подавши суду відповідну письмову заяву (а. с. 20). З огляду на викладене, враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 536 грн 80 коп судового збору та така ж сума підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved