Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 50000,00 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що він є учасником бойових дій та до 05.05.2021 йому була виплачена разова грошова допомога у розмірі 1491 грн. Проте відповідач повинен був виплатити йому разову грошову допомогу в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що складає 8845 грн. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 року визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Стягнуто з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь позивача недоотриману грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги, в сумі 7354 грн. На теперішній час рішення суду залишається невиконаним. Незаконною відмовою у нарахуванні щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій, а саме зазнав стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривалу невизначеність інші негативні переживання. Порушення його прав з боку відповідача викликало у нього негативні переживання, внаслідок чого було погане самопочуття, порушення сну, пригнічений настрій, що є підставою для відшкодування заподіяної йому моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 50000 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира від 22.11.2022 року в справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову з посиланням на те, що Житомирським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат не було завдано позивачу моральних чи душевних страждань або втрат немайнового характеру, а сам факт наявності рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 року в справі № 240/19466/21 не породжує наслідки цивільно-правового характеру і не може бути доказом заподіяння позивачу моральної шкоди та не є безальтернативною підставою для стягнення на користь позивача коштів на відшкодування моральної шкоди. Рішення суду виконується в порядку виконання рішень про стягнення коштів державного і місцевого бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2021 року № 845, з урахуванням Порядку використання коштів, передбачених у Державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 року № 902. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 року в справі № 240/19466/21 визнано протиправною бездіяльність Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо не нарахування та не виплати [PERSON] щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Стягнуто з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь позивача недоотриману грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги, в сумі 7354 грн. За правилами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 року в справі № 464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56). У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України) (п. 57). Вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 50000 гривень позивач пов`язує зі стражданнями та приниженнями, яких він зазнав внаслідок протиправних дій, а саме зазнав стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривалу невизначеність інші негативні переживання. Порушення його прав з боку відповідача викликало у нього негативні емоції. Так як рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 року визнано протиправною бездіяльність відповідача, тому існують достатньо обґрунтовані правові підстави для покладення на нього обов`язку з відшкодування позивачу моральної шкоди як таку, що була завдана. Що стосується факту завдання моральної шкоди, то позивач зазнав негативних емоції, змістом яких є занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Суд вважає, що з урахуванням вразливого стану позивача як учасника бойових дій, негативні емоції, викликані протиправними діями відповідача, досягли рівня страждання (у розумінні ст. 23 ЦК України), а отже моральну шкоду було завдано. Визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд виходить з засад розумності та справедливості. У постанові від 05.12.2018 року в справі № 210/5258/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у ч. 3 ст. 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач. Велика Палата Верховного Суду не погодилася з судами першої й апеляційної інстанцій, які задовольнили позовну вимогу у розмірі майже вчетверо меншому порівняно з тим, який просив стягнути позивач. Проте, не відкинувши жодні аргументи позивача про обставини, які свідчать про глибину його фізичного болю та страждань, не навели мотивів для такого визначення розміру відшкодування моральної шкоди (п. 68, 70). Отже, зменшуючи визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди, суди повинні наводити відповідні мотиви. Суд приймає до уваги, що позивач не отримав в повному обсязі грошову допомогу в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що складало 8845 грн. Ним була отримана сума 1491 грн. Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду і рішенням даного суду було стягнуто з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь позивача недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплаченої суми допомоги. Отже, встановлення судом факту протиправної бездіяльності відповідача та стягнення з нього недоплаченої суми коштів суд вважає достатніми підставами для захисту прав позивача. З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що з огляду на обставини справи справедливим буде присудження позивачу 2000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди. Згідно п. 3 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, п. 62, ЄСПЛ від 12.07.2007 року). При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої ст.41 Конвенції. Зокрема, в рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 992,40 грн. за одну вимогу майнового характеру.

Outcome: partial