Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

23.01.2023 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є її батьком. У них в сім`ї було четверо дітей, двоє з яких померли. Залишилась вона та її брат [PERSON] , [INFO] . Їхня мати [PERSON] також померла [INFO] . Протягом року її брат [PERSON] проживає у неї в її сім`ї. Батько ніяким чином не піклується про [PERSON] , не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує матеріально. Крім того, батько зловживає алкогольними напоями. Зазначила, що всі питання щодо виховання та утримання брата вирішуються нею. Вказала, що відповідачем добровільно підписана заява про надання згоди на позбавлення його батьківських прав. В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача адвокат Фіщук А.А. подала заяву про розгляд справи у відсутності позивачки та у її відсутності, позов підтримали. Крім того, представник позивача 20.03.2023 подала заяву від неповнолітнього [PERSON] в якій він не заперечив щодо позбавлення його батька [PERSON] батьківських прав відносно нього. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Враховуючи клопотання учасників справи, суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Їх мати [PERSON] померла [INFO] . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.04.1994, свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.01.2013, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.11.2013, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.03.2009 (а.с. 7-10). Неповнолітній [PERSON] з березня 2022 року проживає разом сестрою [PERSON] та членами її сім`ї: чоловіком [PERSON] , дітьми [PERSON] та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , умови проживання в будинку хороші, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 05.01.2023 № 2, довідкою про склад сім`ї № 111 від 26.12.2022 (а.с. 13-14). Батько [PERSON] - [PERSON] проживає окремо (а.с. 2, 17). [PERSON] навчається у 8 класі Тарнорудської ЗОШ І-ІІІ ступенів Волочиської міської ради Хмельницької області. За місцем навчання характеризується позитивно, що підтверджується довідкою № 110 від 30.12.2022 та характеристикою, виданими директором Тарнорудської ЗОШ І-ІІІ ступенів (а.с. 11-12). Відповідно до письмової нотаріально завіреної заяви [PERSON] від 28.12.2022, він згідний на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Згідно висновку органу опіки та піклування Волочиської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Волочиської міської ради від 16.02.2023 № 50, орган опіки та піклування Волочиської міської ради вважає за доцільне та можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 31-33). Правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з правами та обов`язками батьків та дітей, регулюються Сімейним кодексом України, Законом України «Про охорону дитинства». Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою покладення на них відповідальності. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що [PERSON] ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , не піклується про його фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не проявляє до сина належної турботи, що негативно впливає на розвиток дитини. Вищенаведені фактори суд розцінює, як винну поведінку батька по відношенню до дитини [PERSON] , як свідоме нехтування своїми обов`язками і байдужість до долі сина, тому, є законні підстави для задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . За змістом ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно ст.ст. 180, 181 ч. 3 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що відповідач добровільно матеріально сина не забезпечує, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.01.2023 і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: approved