Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

представник - адвокат Вишковська В.І. в інтересах [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] з 08.08.2008 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дубенського місбкрайонного суду від 25.03.2020 шлюб між сторонами розірвано, сина [PERSON] залишено проживати з батьком, а дочку [PERSON] - з матір`ю. Однак, відповідач не займався вихованням та утриманням сина, через що рішенням Дубенського міськрайонного суду від 24.01.2022 визначено місце проживання [PERSON] з матір`ю. Уже більше двох років відповідач не цікавиться життям дітей, не бере участі у їх вихованні та утриманні. Діти зареєстровані та проживають з позивачкою, у будинку створені належні умови для їх проживання, батько з дітьми більше року не спілкується, не відвідує їх, коштів, речей чи будь-яких подарунків не передає. Також відповідач не бере участі в утриманні дітей, станом на 01.12.2022 заборгованість по сплаті аліментів становить 32 442,58 грн. Позивака ніколи не чинила жодних перешкод у спілкуванні відповідача з дітьми, однак він сам цього не бажає. Позивачка виконує батьківські обов`язки по вихованню та утриманню спільних з відповідачем дітей. Враховуючи те, що відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування та проживання своїх дітей, однак за весь час не шукав зустрічі з дітьми і не цікавився ними свідчить про те, що відповідач свідомо самоусунувся та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей, що є підставо. Для позбавлення його батьківських прав. Ухвалою суду від 03 січня 2023 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. 22 лютого 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачка та її представник - адвокат Вишковська В.І. не з`явилися. Згідно поданої заяви простять розгляд справи проводити у їхній відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю, проти заочного рішення не заперечують. Представник Органу опіки та піклування Дубенської міської ради Кобиялнський Р.Ф. в судове засідання не з`явився, просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що подав відповідну заяву. Зазначив, що позовні вимоги підтримує, доповнень та заперечень не має. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». У відповідності до ст. 128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 9). Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 25 березня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. Вказаним рішенням сина [PERSON] залишено проживати з батьком, дочку [PERSON] залишено проживати з матір`ю (а.с. 10-11). Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 24 січня 2022 року визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] (а.с. 12-14). Згідно довідки №07-01-20/1912 від 28.11.2022 року, виданої ЦНАП Дубенської міської ради, діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають з матір`ю, позивачкою по справі, за адресою [ADDRESS] (а.с. 15). Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 06 грудня 2022 року з метою перевірки умов проживання дітей встановлено, що для виховання та розвитку дітей створені усі умови. У дітей є спальні місця, відведене місце для виконання домашнього завдання, проведення дитячого дозвілля. Діти забезпечені усім необхідним. В ході бесіди діти повідомили, що їхній батько [PERSON] більше року з ними не спілкується та не відвідує їх, коштів, речей та подарунків не передає (а.с. 16). Як вбачається з матеріалів справи, син сторін [PERSON] навчається у 6 класі Спеціальної школи в смт. Мізоч. Мама дитини цікавиться життям сина у школі, його навчанням, відвідує батьківські збори, забирає сина на вихідні дні та канікули. Батько участі у вихованні дитини не бере (а.с. 18). [PERSON] навчається у 6 класі приватного закладу «Дубенська гімназія «Премудрість». Дитину виховує лише мама, тато не бере участі у вихованні доньки, ніколи не цікавився її навчанням, поведінкою та успіхами (а.с.20). Згідно довідки, наданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» №254 від 01.12.2022, на обліку в амбулаторії №3 перебувають діти: [PERSON] та [PERSON] . При зверненні за медичною допомогою, проходженні профілактичних щеплень, дітей завжди супроводжує мама. Батько дітей до дільничного лікаря з приводу захворювань дітей або з іншого приводу не звертався та ніяким чином не цікавився станом їхнього здоров`я (а.с.21). Згідно інформації, наданої Дубенським ВДВС у Дубенському районі Рівненської області від 20.12.2022 року, на виконанні у Дубенському МВ ДВС перебуває виконавчий лист від 23.05.2022 року, про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заборгованість по аліментах станом на 01.12.2022 року становить 32442,58 грн (а.с. 22). Мати дітей [PERSON] характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності не притягалася, під спостереженням лікаря психіатра та під наглядом лікаря нарколога не перебуває (а.с. 23, 24, 25). Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської міської ради №656/05-02-29/23 від 21.02.2023 року, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 47-50). За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дітей. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківського обов`язку відносно своїх дітей, не приймає участі у їх вихованні, не цікавиться їхнім життям та здоров`ям. Зазначене є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України. Також, суд роз`яснює [PERSON] , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. У відповідності до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved