Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Чутівської селищної ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позов мотивує тим, що у 1998 році вона заселилася у квартиру [ADDRESS] . Вказаний багатоквартирний будинок був побудований КСП ім. Леніна. Після розпаювання колгоспу вказаний будинок не було прийнято на баланс Чутівської селищної ради. На вимоги мешканців вказаного будинку у 2007 році будинок прийнято на баланс КП «Чутівське», яке як орган приватизації здійснило оформлення квартир, якими мешканці користувалися на законних підставах, тобто мали рішення або ордера на заселення. Після приватизації багатоквартирний будинок [ADDRESS] зняло зі свого балансу. Позивач зазначає, що з 2007 року почала користуватися також квартирою [ADDRESS] у вказаному будинку, оскільки мала на утриманні трьох дітей, а тому однієї кімнати їй не вистачало. Таким чином, заселившись у спірну квартиру [ADDRESS] позивач вказала, що не знала хто є власником даної квартири, як не знає і до цього часу. Враховуючи її добросовісне, відкрите, безперервне та тривале володіння спірною квартирою, позивач просить суд визнати за нею право власності на вказане майно. 22.12.2022 ухвалою судді відкрито загальне позовне провадження у справі. Розгляд справи проводиться в порядку загального провадження. Ухвалою суду від 02.03.2023 підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник, адвокат Панченко О.О. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача, адвокат Панченко О.О. до суду надала заяву в якій позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю, просила суд їх задовольнити, а справу проводити без участі сторони позивача. Від відповідача Чутівської селищної ради Полтавської області, надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника виконавчого комітету. Правом на дання відзиву відповідач не скористався. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи без участі відповідача, який не з`явився в судове засідання, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Позивач [PERSON] , з 1998 року і по теперішній час проживає та зареєстрована в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта позивача та відомостями, що маються у Домовій книзі (а.с.7-13). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 12.02.2008 [NUMBER], виданого КП «Чутівське», позивачу на праві спільної часткової власності належить частина квартири за [ADDRESS] (а.с.15-18). Згідно довідки Чутівської селищної ради Полтавської області №125/01-17 від 01.02.2022, вбачається, що спірна квартира під [ADDRESS] не перебуває на балансі Чутівської селищної ради (а.с.35). Рішенням виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавської області №14 від 21.10.2022 [PERSON] відмовлено у передачі у приватну власність квартири [ADDRESS] (а.с.37). Як вбачається із матеріалів справи, будинок [ADDRESS] був побудований колгоспом ім. Леніна, який у 1993 році реорганізовано в КСП ім. Леніна. Яке у 1999 році реорганізовано у ТОВ «Агроцентр». Яке в подальшому було ліквідовано 01.11.2002. Вказані відомості підтверджуються архівними витягами (а.с.53-56). Технічний паспорт на спірну квартиру виготовлено на замовлення позивача 07.09.2022 року. Згідно копії технічного паспорту вказане нерухоме майно складається із: 1 - коридор 6 кв.м., 2 - коридор 4.3 кв.м., 3 - кладова 4.0 кв.м., 4- кухня 6.9 кв.м., 5 - кімната 12.8 кв.м в [ADDRESS] (а.с.29-33). Реєстрація права власності на вищевказану квартиру станом на 31.12.2012 не проводилася, що підтверджується довідкою Полтавського БТІ «Інвентаризатор» від 08.09.2022 за №6518 (а.с.34). Крім того, позивачем надано до суду інформаційну довідку від 23.11.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно якої вбачається про відсутність відомостей щодо державної реєстрації речових прав на спірне нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.36). Таким чином, судом встановлено, що позивач проживає в спірній квартирі з 2007 рок, тобто відкрито, безперервно володіє та користується нею, сплачує комунальні послуги, тобто є споживачем електричної енергії та природного газу, що підтверджується копією розрахункової книжки ПАТ «Полтавагаз Збут». Крім того, згідно довідки АТ «Полтаваобленерго» вбачається, що позивачу у 2008 році було встановлено єдиний лічильник,внаслідок об`єднання особових рахунків у квартирах під [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с.24, 57-58). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалось за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з п.1 ч.1 ст.395 ЦК України, речовими правами на чуже майно зокрема є право володіння. Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом (ч.1 ст.398 ЦК України). Згідно з п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Відповідно до п. 14 вказаної Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. За ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно (саме право власності та інші речові права підлягають державній реєстрації) у цьому випадку не є підставою виникнення права власності, оскільки воно виникає на підставі набувальної давності. Реєстрація визначає лише момент виникнення права власності, але не є підставою для його набуття. Це означає, що право власності виникає на підставі набувальної давності і, водночас, закріплюється за новим власником у момент його державної реєстрації. На підставі досліджених письмових доказів, суд вважає, що позивач добросовісно заволоділа квартирою [ADDRESS] та протягом 16 років відкрито користується ним, а отже згідно ст. 344 ЦК України набула право власності на це майно за набувальною давністю, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved