Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Представник заявника - адвокат Альошкіна О.І. звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, відповідно до вимог якої просить видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , [INFO] та покладення на нього обов`язків: заборонити [PERSON] перебувати в місті спільного проживання з постраждалою особою - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалої особи - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місяців; за місцем проживання (перебування) [PERSON] взяти на профілактичний облік [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] в 2005 році зареєструвала шлюб з [PERSON] . З самого початку сімейне життя з [PERSON] складалося добре, про те з 2021 заявниця потерпає від насильства зі сторони свого чоловіка, його поведінка негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Щоденні скандали, сварки образи та погрози з боку [PERSON] впливають на заявницю і вона не може належним чином виконувати свої домашнє та професійні обов`язки, його поведінка агресивна та зумовлена відсутністю постійного місця роботи, фінансової стабільності та систематичним вживанням міцного алкоголю. В стані алкогольного сп`яніння [PERSON] ображає заявницю, висловлюється у відношенні її нецензурною лайкою, під час сварок руйнує меблі, вона намагається уникати зустрічі з ним та змушена з двома дітьми зачинятися у кімнаті і чекати поки [PERSON] заспокоїться або засне. Неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, починаючи з 2021 року, проте, це не дало жодного результату. Заявниця зазначає, що фактично [PERSON] забезпечений житлом та має безперешкодну можливість проживати окремо від неї та їх дітей як у м. Кременчуці так і у сільській місцевості. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.03.2023 відкрито провадження по справі та прийнято до розгляду заяву в порядку окремого провадження. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факти викладені в заяві, зазначила, просила заяву задовольнити. Представник заявниці - адвокат Альошкіна О.І. в судовому засіданні підтримала заяву та просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами по справі, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] та [PERSON] мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05.06.2013 та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05.06.2013. Згідно термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №251276 від 19.12.2021, який виписаний стосовно [PERSON] , у зв`язку зі скоєнням домашнього насильства стосовно постраждалої особи [PERSON] на кривдника були покладені заходи термінового заборонного припису строком на 10 діб. Також терміновий заборонний припис був складений 07.03.2023 серії АА №291706 строком на 2 діб. Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.02.2022 по справі № 537/6372/21 [PERSON] визнано винним та притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п.п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Згідно з ч 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону). Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону). Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України встановлено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону зазначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 10 Закону уповноважені підрозділи органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству у разі виявлення насильства в сім?ї уповноважені винести терміновий заборонний припис стосовно кривдника, взяти на профілактичний облік кривдника та провести з ним профілактичну роботу в порядку, визначеному законодавством. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема письмовими доказами. Дослідивши надані сторонами докази з урахуванням їх належності, допустимості, достатності та достовірності, суд констатує наявність тривалих неприязних стосунків між заявницею [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження наявність даних про те, що відносно [PERSON] зі сторони її чоловіка [PERSON] вчинялось саме домашнє насильство. Суд звертає увагу на те, що домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Натомість конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить. Твердження заявниці про вчинення щодо неї домашнього насильства з боку [PERSON] є недоведеним належним та достатнім об`ємом доказів, оскільки жодного факту його винної поведінки та притягнення до відповідальності матеріалами справи не підтверджено. Надана суду копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 09.02.2022 року не дає можливості ідентифікувати як таку, що стосується особи [PERSON] , хоча заявник у разі не можливості отримати докази самостійно, не була позбавлена відповідної можливості заявити клопотання про їх витребування. Суд вважає, що сам факт неодноразового звернення [PERSON] , з приводу конфліктів із [PERSON] , свідчить про наявність тривалого конфлікту між ними, але не підтверджує факт того, що останній вчинив або вчиняє щодо неї домашнє насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом. Враховуючи характер взаємних відносин між сторонами, суд позбавлений можливості оцінити і можливі ризики, визначені Законом, оскільки обидві сторони конфлікту не змогли надати чіткі та зрозумілі пояснення щодо наявних взаємовідносин, які б можна було оцінити в розумінні Закону. Докази надані заявницею не підтверджують факт того, що [PERSON] вчинив щодо неї домашнє насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису. Згідно п.п.4, 5 ч.1ст.10 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважені підрозділи органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству у разі виявлення насильства в сім`ї уповноважені винести терміновий заборонний припис стосовно кривдника, взяти на профілактичний облік кривдника та провести з ним профілактичну роботу в порядку, визначеному законодавством. Тому суд вважає, що відсутні підстави для застосування обмежувального припису щодо заінтересованої особи у вигляді тимчасового обмеження у праві користування квартирою та спільного проживання в ній, а також інших обмежень, вжиття яких просила заявниця. Аналогічного висновку при подібних обставинах дійшов Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2019 року по справі № 760/26496/18, який було враховано судом згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису відносно заінтересованої особи [PERSON] в частині заборони [PERSON] перебувати в місці постійного проживання з постраждалою особою та заборони приближатися на відстань не менше 300 метрів до місця проживання [PERSON] , а тому приходить до висновку про необхідність відмови у її задоволенні в даних вимогах. Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. Враховуючи вище вказане, суд вважає за потрібне задовольнити заяву в частині за взяття на профілактичний облік [PERSON] . В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: partial