Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 07 липня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] . Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб за актовим записом № 346. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть. Оскільки збереження сім`ї є неможливим, просить суд задовольнити позов та ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений 07 липня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] . Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб за актовим записом № 346. Суд констатує, що 17.08.2022 року відповідачем було надано відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення щодо поданого позову відповідач вказує на те, що його дружина звернулась до суду з вищевказаним позовом знаходячись під впливом її родичів, з якими у відповідача склалися напружені стосунки. Відповідач також вказує, що від спільного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей, яких він дуже любить і вважає, що діти повинні рости у повноцінній сім`ї. Ухвалою суду від 21 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового засідання. Ухвалою суду від 12 жовтня 2022 року сторонам по справі, за клопотанням [PERSON] , було надано строк для примирення і збереження сім`ї тривалістю один місяць. Провадження у справі зупинено. Не погоджуючись з даною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.10.2022 року, [PERSON] подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу. Ухвалою від 21 листопада 2022 року поновлено провадження в справі. Судове засідання призначено на 11 січня 2023 року. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позові. Пояснила, що подальше збереження сім`ї неможливе, неодноразові спроби налагодити стосунки позитивних результатів не дали, а тому просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі та пояснив, що він категорично не згоден з позовними вимогами та зазначив, що стосунки між сторонами почали погіршуватись у зв`язку втручання родичів дружини у їх стосунки. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст. 13, 81\~ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. По справі встановлено, що 07 липня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] . Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб за актовим записом № 346, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.07.2022 року. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем по справі. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з червня 2022 року, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Наданий судом строк на примирення позивних результатів не дав. Позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу та наголошує, що відновлення шлюбних стосунків неможливе. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Суд враховує, що регулювання шлюбносімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.\~21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст.\~55\~СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. У відповідності зі ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно положення ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру та бажання зберегти шлюб з відповідачем. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст.\~56\~ч.\~3\~СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч. 4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Враховуючи наведене та, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved