Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , про зменшення розміру аліментів, в якому прохав зменшити розмір аліментів, утримуваних з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП : [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , , на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2011 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі з 1/4 на 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і досягнення донькою 18-річного віку. Ухвалою суду від 13 грудня 2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху , надано термін позивачу для усунення недоліків. 28 грудня 2018 року позивачем на виконання вимог ухвали суду від 13 грудня 2018 року позивачем подано уточнену позовну заяву про зменшення розміру аліментів. Згідно ухвали суду від 14 січня 2019 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11 березня 2019 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду. 20 травня 2019 року стороною відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому прохали відмовити в задоволенні позовних вимог, в зв`язку з безпідставністю позовних вимог. 23 травня 2019 року стороною позивача у справі подано відповідь на відзив. Ухвалою суду від 23 травня 2019 року відмовлено у прийнятті до розгляду зустрічного позову відповідача за первісним позовом відповідача [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про приєднання та об`єднання його з первісним позовом [PERSON] .. Згідно ухвали суду від 03 вересня 2019 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Подільський відділ державної виконавчої служби м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області, Центральний відділ ДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області. \~ \~ \~ \~Витребувано докази з Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 20 вересня 2019 року провадження у справі зупинено до набрання законної\~сили\~рішення\~у справі\~№\~553/1249/19\~за позовом\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості по\~сплаті аліментів\~(головуюча\~суддя Крючко\~Н.І.). \~ \~ \~ \~Згідно ухвали суду від 10 березня 2022 року провадження у справі поновлено, призначено дану справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 19 серпня 2022 року в задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі - відмовлено за безпідставністю. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] адвокат Очкань (Євграфова) О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Шинкаренко М.А. позовні вимоги не визнала в повному обсязі та прохала відмовити в їх задоволенні за безпідставністю. \~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляду справи у її відсутність, проти задоволення позову заперечувала, та прохала відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, ле надали на адресу суду заяви, в яких прохали проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. \~ \~ \~ \~Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Подільським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, помер [INFO] ( т.1 а.с.200). \~ \~ \~ \~Представник третьої особина стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Центральний відділ державної виконавчої служби\~у місті\~Миколаєві\~Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомленим належним чином. Представник третьої\~ особи Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, при вирішенні спору покладались на розсуд суду. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81\~ЦПК України\~передбачено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими особами,\~які беруть\~участь у\~справі.\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. \~ \~ \~ Так, 29 червня 2022 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб. \~ \~ \~ \~Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 08.06.2005 року , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції ( т. 1 а.с.12) Згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2010 року шлюб зареєстрований у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 568 - розірвано ( т.1 а.с.14-15). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до рішення Ленінським районним судом м. Полтави від 23 вересня 2011 року, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 11 серпня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. ( а.с.16) Статтею 192 СК України\~визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.\~181\~,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу\~(ч. 2\~ст. 182 СК України). Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що після ухвалення первісного рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання сина [PERSON] у сім`ї позивача народилася друга дитина [PERSON] , [INFO] , при цьому, ним сплачувались аліменти на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, та стан здоров`я членів родини позивача погіршився, що потребує значних матеріальних затрат. Судом встановлено, що 22 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] , був зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 1616 ( т.1 а.с.17). Згідно ч.2, ч.4 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежного від того, чи вона працює , та незалежно від її матеріального становища, б за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так, відповідно до рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2018 року у справі за № 487/1497/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання, в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з 26 березня 2018 року і до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2018 року у справі № 487/1493/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на дитину було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, з урахуванням індексації, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] проходить військову службу в Збройних Силах України , в його особовій справі значиться: сімейний стан одружений: дружина - [PERSON] , 1983 року народження, син [PERSON] , 2005 року народження, син - [PERSON] , 2017 року народження, що підтверджується довідкою виданою Військовою частиною № [NUMBER] № 3442/160 ( т.1 а.с.26). Відповідно до довідки виданої Військовою частиною [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] , перебуває на квартирному обліку у А 2802 з 20.03.2017 року по теперішній час з складом сім`ї 2 особи. За час проходження служби з 27.06.2017 року до теперішнього часу будь яким житлом у Миколаївському гарнізоні за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався. Проживав у гуртожитку, службовому приміщенні, жилому приміщенні, є наймачем іншого жилого приміщення ( т. 1 а.с.27). Судом встановлено, що дохід позивача [PERSON] за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року склав 86\~548,14 грн., який останній отримав за період служби у Військовій частині [NUMBER] ( т. 1 а.с.28). Згідно довідки виданої ВЧ [NUMBER] від 22.10.2018 року, за № 1752/22, про здійснені відрахування та виплати проведені за постановою ВП №33874026 від 12.12.2017 року з виконання виконавчого листа від 11.10.2011 року № 2/1431 Ленінським районним судом м. Полтави за період з грудня 2017 року по жовтень 2018 року, утримана сума з доходу позивача за вказаний період становить 36\~671,02 грн., так: за грудень 2017 року склала 16,50% , що в сумі склала 1960,57 грн.; січень 2018 року склала 16,50% , що в сумі склала 1960,57 грн.;\~за \~лютий \~2018\~року склала\~ 16,50% , що в сумі склала 1960,57 грн.; березень 2018 року склала 25 % , що в сумі склала 3169,30 грн., квітень 2018 року склала 33,50% , що в сумі склала 4191,40 грн., травень 2018 року склала 33,50% , що в сумі склала 4759,79 грн.; червень 2018 року склала 30,30% , що в сумі склала 4310, 45 грн., липень 2018 року склала 25 % , що в сумі склала 3552,08 грн., серпень 2018 року склала 25 % , що в сумі склала 3593,95 грн., вересень 2018 року склала 25 % , що в сумі склала 3606,17 грн., жовтень 2018 року, склала 25 % , що в сумі склала 3606,17 грн. ( т.1 а.с.34). Судом встановлено, що згідно витребуваної інформації з Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) від 05.12.2022 року № 35019, вказано що заборгованість зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 2-1431 від 11.11.2011 року, виданого Ленінським районним судом м. Полтави , про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11.08.2011 року, станом на 01.12.2018 року відсутня. Згідно даної інформації вбачається, що переплата станом на 01.11.2019 року ( на момент звільнення з ВЧ [NUMBER] ) становить 16\~704,20 грн. ( т. 2 а.с.86). При цьому, згідно звіту про здійснення відрахування та виплати аліментів з [PERSON] згідно виконавчого провадження ВП № 33874026 від 12.12.2017 року у зв`язку з виключенням боржника зі списків військової частини [NUMBER] ( наказ № 219 від 30.09.2019 року) та направленням для подальшого проходження служби до військової частини [NUMBER] , заборгованість відсутня. Згідно вказаного звіту вбачається, з грудня 2017 року по жовтень 2019 року, з отриманого [PERSON] за вказаний період доходу у сумі 369\~280,14 грн., сплачено аліментів на утримання сина [PERSON] на загальну суму 91\~751,45 грн. ( т. 2 а.с.87-88). Згідно довідки виданої ВЧ [NUMBER] від 20.02.2020 року, де на даний час проходить службу позивача [PERSON] , розмір отриманого доходу останнього за період з листопада 2019 року по січень 2020 року склав 48\~287,84 грн. ( т.1 а.с.199). Наведені вище докази спростовують твердження сторони відповідача про те, що у позивача [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідно до вимог ст.ст.150,\~157 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 180 Сімейного кодексу України\~передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Згідно частини другої\~ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до\~ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.1\~ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~ст. 182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. У відповідності до положень\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Наведені вище фактичні обставини справи вказують про те, що на утриманні позивача [PERSON] перебувають двоє дітей та дружина, з них дружина [PERSON] та син [PERSON] на даний час є внутрішньопереміщеними особами та потребують додаткового утримання і даний факт є доведеним та не був спростований стороною відповідача у справі. При цьому, суд визнає неспроможними твердження сторони відповідача про те, що відсутня інформацію про примусове виконання рішеннь Заводського районного суду м. Миколаєва про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] та дружини [PERSON] , оскільки порядок виконання даний \~ \~ \~ \~ рішень не є предметом розгляду даного позову та не є предметом доказування, так форма виконання рішення не виключає обов`язку їх виконання у платника аліментів. З огляду на вище викладене суд приходить до висновку , що матеріальне становище позивача змінилося, внаслідок народження в його другому шлюбі сина [PERSON] , та сплата аліментів на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, що зумовило збільшення витрат на утримання нової сім"ї. Таким чином з огляду на вище викладені обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених ст.192 СК України, для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23.09.2011 року. Твердження сторони відповідача про те, що розміру сплачуваних аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів заробітку позивача [PERSON] є не достатнім, оскільки дитина має захворювання та потребує лікування, та що є на думку останніх основною підставою для відмови [PERSON] у зменшенні розміру аліментів, суд визнає неспроможними, з наступних підстав. Дані обставини, саме щодо стану здоров`я дитини [PERSON] , понесених витрат на лікування останнього були предметом розгляду справи № 553/1249/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , Подільський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про стягнення заборгованості по аліментам та додаткових витрат на дитини. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22.10.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на лікування неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2550,61 грн.. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1300 грн.. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 199 грн. 78 коп.. В іншій частині позовних вимог [PERSON] - відмовлено за недоведеністю та безпідставністю. Дане рішення суду було переглянуто в апеляційній інстанції та згідно Постанови Полтавського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року залишено без змін. Таким чином, наведені вище вказує про те, що зазначені вище факти є преюдиційними та встановленню не підлягають, що вказує в свою чергу на неспроможність тверджень сторони відповідача у справі. Стороною позивача вказувалось про те, що батьки позивача є непрацездатними та знаходяться у важкому матеріальному становищі, оскільки розміру отримуваної ними пенсії не вистачає для належного забезпечення життєвих потреб, оплати рахунків за комунальні послуги, достатнього харчування та лікування. На момент подання позову та до грудня 2019 року батько позивача потребував коштовного лікування у зв`язку з незадовільним станом здоров`я внаслідок двох серцевих нападів із діагнозом «мікроінсульт», постійно страждав на гіпертонічну хворобу. Він періодично перебував на лікуванні у різних медичних установах. Зокрема у 2018 році він також знаходився у лікарні. Мати позивача хворіє, має діагнози «хронічний астматичний бронхіт» та перебуває на диспансерному обліку, вказане підтверджується матеріалами справи, зокрема медичними довідками ( т.1 а.с.22, 23, 24-25). Судом встановлено, що з 26.08.2014 року мати позивача [PERSON] , перебуває на пенсійному забезпеченні та знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Полтавського об`єднаного Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком, що підтверджується копію пенсійного посвідчення серії [NUMBER] та довідкою від 07.11.2018 року за вих. № 1891/04-22 ( т.1 а.с.20, 21). Батько позивача [PERSON] , на момент подання позову перебував на пенсійному забезпеченні, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] ( т. 1 а.с.19). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Подільським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, помер [INFO] ( т.1 а.с.200). В судовому засіданні представником позивача адвокатом [PERSON] вказувалось про те, що розмір заробітної плати позивача [PERSON] становив 14\~500 грн., при цьому, що останній є єдиним годувальником своєї сім`ї та більше того, мав на утриманні двох непрацездатних батьків. Представником позивача вказувалось про те, що загальний розмір виплат, які утримуються з позивача становить 70% від його заробітку, що істотно впливає на та матеріальне становище [PERSON] та виключає можливість останнього сплати аліментів у розмірі частини від доходів останнього. Тому, зважаючи на вказані обставини, які вважала достатніми та обгрунтованими прохала зменшити розмір аліментів , утримуваних з [PERSON] , на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23.09.2011 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі з 1/4 до 1/6 частини усіх видів заробітку ( доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 16 ЦК України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 183 СК України\~визначено, що аліменти на двох дітей можуть бути стягнуті в розмірі однієї третини заробітку платника аліментів. Вказані обставини свідчать про те, що позивач [PERSON] на своєму утримання має неповнолітнього сина [PERSON] , 2005 року народження, неповнолітнього сина [PERSON] , 2017 року народження , дружину [PERSON] , що вказує про наявність суттєвих, істотних змін майнового та сімейного стану у позивача. Таким чином, суд вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідно до положень\~ст. 192 СК України\~є підставою для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] щомісяця, на думку суду у розмірі 1/6 частки, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей, аналогічна позиція висвітлена у рішенні Європейського суду з прав людини «Хант проти України», в якому суд зазначив про те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Однак при цьому особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати інтереси батьків. 17 травня 2017 року набрав чинності\~Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2\~ст. 182 СК України\~та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами\~ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, з огляду на наведені вище обставини суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved