Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Закарпатський обласний центр зайнятості подав до суду позов до [PERSON] про стягнення суми виплаченого матеріального забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному в розмірі 15804,11 грн. та 2481 грн. судових витрат.Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що [PERSON] 18.08.2020 звернулася до Закарпатського обласного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та написала заяву щодо призначення виплати допомоги по безрпобіттю. В заяві про надання статусу безробітного відповідач підтвердила, що немає заробітку, доходів.Управлінням соціального захисту населенння Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області надано інформацію, що [PERSON] отримувала державну соціальну допомогу з надбавкою на догляд, яку було призначено на дитину з інвалідністю за період з 21.07.2015 року по 31.12.2020 рік. Актом розслідування страхових випадків та обгрунтованості матеріавльного забезпечення відповідно до Закону Україн Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття №2021/02 від 13.01.2021 року встановлено, що [PERSON] під час перебування на обліку як безробітна з 18.08.2020 року по 13.01.2021 рік, перебувала на обліку в УСЗН Свалявської РДА,як одержувач державної соціальної допомоги на догляд,яку було призначено на дитину з інвалідністю, і одночасно отримувала допомогу по безробіттю, що суперечить поданим даним [PERSON] у заяві про надання статусу безробітного від 18.08.2020 року. Вважає, що безпідставна виплачена допомога по безробіттю в розмірі 15804,11 грн. підлягає стягненню з відповідача, а також 2481 грн. судових витрат. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 січня 2023 року справу № 306/43/21 (провадження № 2/306/198/23) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с.30). 30 січня 2023 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с.33). В судове засідання представник позивача не з"явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника (а.с.42). Відповідач в судове засідання не з"явилася, хоча була належним чином повідомлена (а.с. 37, 40,48) про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надходило. У зв"язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно п.п.1, 2, 5, 6, 8, 9 ст. 1 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; - суб`єкти страхування на випадок безробіття - застраховані особи, а у випадках, передбачених цим Законом, також члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик; - страховик - Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; об`єкт страхування на випадок безробіття - страховий випадок, із настанням якого у застрахованої особи (члена її сім`ї, іншої особи) виникає право на отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, передбачених ст.7 цього Закону; страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття; - втрата роботи з незалежних від застрахованих осіб обставин - припинення трудового договору відповідно до статті 36 (пункти 1, 2, 3), статті 38 (у разі неможливості продовження роботи, а також невиконання роботодавцем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору), статті 39, статті 40 (пункти 1, 2, 5, 6) Кодексу законів про працю України , а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, а для військовослужбовців - звільнення зі служби з поважних причин без права на пенсію (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, за станом здоров`я, у зв`язку із закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, через сімейні обставини або з інших поважних причин відповідно до законодавства про військовий обов`язок і військову службу); Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. В Україні до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою (ст.43.ч. 1 Закону України Про зайнятість населення). Безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи (ст.2 Закону України Про зайнятість населення). Згідно із п.1 ч.1 ст.43 Закону України Про зайнятість населення статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Частиною 3 ст.36 Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено,що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Судом встановлено, що статус безробітної [PERSON] було надано 18 серпня 2020 року (а.с. 5-6). Як вбачається із підписаної [PERSON] заяви про надання/поновлення статусу безробітного від 18.08.2020 року, відповідач підтвердила, що «…не відноситься до зайнятого населення відповідно до ст.4 Закону України Про зайнятість населення та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Готовий та здатний приступити до роботи. Ознайомлений з правами та обов`язками безробітного та відповідальністю за достовірність поданих даних та відомостей» та засвідчив особистим підписом. Згідно акту № 2021/02 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 13.01.2021 року проведено звірку (перевірку) розслідування страхового безробіття [PERSON] , розслідуванням встановлено, що [PERSON] зареєстрована в центрі зайнятості у статусі безробітної 18.08.2020 року. Згідно відповіді Управління соціального захисту населенння Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області надано інформацію, що [PERSON] отримувала державну соціальну допомогу з надбавкою на догляд, яку було призначено на дитину з інвалідністю за період з 21.07.2015 року по 31.12.2020 рік. 09 лютого 2021 року [PERSON] направлено повідомлення, в якому вказано на необхідність повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю за період з 08.08.2020 року по 12.01.2021 року у сумі 15804 грн.11 коп. Однак у добровільному порядку відповідачем кошти не було повернуто. Враховуючи наведене, позов Закарпатського обласного центру зайнятості до [PERSON] про стягнення суми виплаченого матеріального забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному в розмірі 15804,11 грн. та 2481 грн. судових витрат підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2481 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved