Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» у грудні 2022 року звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2020/ОВР/328-001884 від 30.09.2020 року, яка виникла станом на 09.11.2022 року, в розмірі 4901,9 грн, з яких: заборгованість по кредиту (прострочена) 3539,53 грн, заборгованість за нарахованими відсотками (прострочена) 741,66 грн; заборгованість по платежах згідно з ч.2 ст.625 ЦК України 620,71 грн. В обґрунтування позову посилалось на те, що 30.09.2020 року між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] укладено Заяву-договір №2020/І_С/328-003587 (договір карткового рахунку) шляхом акцептування договору №2020/ОВР/328-001884, згідно з яким відповідач погодився на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов кредитного договору, погодився з усіма умовами обраної Програми кредитування в редакції, що діяла на день підписання цієї заяви. Згідно з умовами цього договору [PERSON] отримав кредитні кошти у вигляді встановленого ліміту дозволеного овердрафту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування овердрафтом у розмірі 36% річних; максимальна сума кредиту 300000 грн, процентна ставка в пільговий період (перші 30 днів з дня виникнення заборгованості) - 0,00001% річних, фіксована процентна ставка (з 31 дня після виникнення заборгованості на весь строк дії кредитного договору при непогашенні заборгованості в повному розмірі протягом пільгового періоду) - 36% в місяць. На суму простроченої заборгованості за дозволеним овердрафтом нараховуються проценти в розмірі, визначеному Програмою кредитування та зазначеному в підписаній клієнтом заяві на приєднання, тобто в розмірі 48% річних. Банк виконав взяті на себе зобов`язання за договором, відкрив клієнту картковий рахунок, виконував розрахунково-касове обслуговування клієнта та надав йому кредитні кошти у встановленому договором ліміті. Проте відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, систематично порушує умови договору та допустив заборгованість, яка станом на 09.11.2022 року становить 4901,9 грн, з яких: заборгованість по кредиту (прострочена) 3539,53 грн, заборгованість за нарахованими відсотками (прострочена) 741,66 грн; заборгованість по платежах згідно з ч.2 ст.625 ЦК України 620,71 грн. У позовній заяві представник позивача просить слухати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Крім того, 20.01.2023 року представник позивача подав заяву, в якій повідомив, що під час розгляду справи відповідач повністю сплатив заборгованість в сумі 4901,9 грн, а тому просить закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю предмета спору та стягнути з відповідача або державного бюджету сплачений банком судовий збір в розмірі 2481 грн. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 30.09.2020 року [PERSON] уклав кредитний договір з ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та отримав кредитні кошти у вигляді встановленого ліміту дозволеного овердрафту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування овердрафтом у розмірі 36% річних /а.с.6/. Внаслідок невиконання зобов`язань за кредитним договором відповідач допустив заборгованість, яка згідно з наданим банком розрахунком станом на 09.11.2022 року становить 4901,9 грн, з яких: заборгованість по кредиту (прострочена) 3539,53 грн, заборгованість за нарахованими відсотками (прострочена) 741,66 грн; заборгованість по платежах згідно з ч.2 ст.625 ЦК України 620,71 грн /а.с.9/. У своєму позові ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» просило стягнути з відповідача зазначену заборгованість. Разом з цим, оскільки позивач у своїй заяві від 20.01.2023 року повідомив про повну сплату боргу за кредитним договором, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Розглянувши клопотання позивача про закриття справи у зв`язку з відсутністю предмета спору, суд враховує наступне. Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2019 року (справа №456/847/18), від 13 травня 2020 року (справа №686/20582/19). Отже, під час подання позивачем позову про стягнення заборгованості за кредитним договором у відповідача була наявна заборгованість в розмірі 4901,9 грн, що підтверджується матеріалами справи та визнається самим позивачем. Таким чином предметом спору була зазначена заборгованість відповідача в розмірі 4901,9 грн. Разом з тим, як повідомив суду позивач, борг у розмірі 4901,9 грн повністю сплачений відповідачем після відкриття провадження у справі. Тобто предмет спору припинив своє існування після відкриття провадження у справі, а тому пункт 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, згідно з яким суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору, застосуванню не підлягає. Ураховуючи викладене, клопотання позивача про закриття справи у зв`язку з відсутністю предмета спору не підлягає задоволенню. Клопотань з іншими підставами для припинення подальшого розгляду справи позивачем не заявлено, тому суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України підстав для стягнення судового збору з відповідача або державного бюджету немає.

Outcome: dismissed