Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визначення часток у спільній власності, а саме, квартири [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позову покликаються на те, що підставою для набуття права власності на спірну квартиру є розпорядження Сихівської районної адміністрації від 21 вересня 2005 року №792 та на підставі свідоцтва про право власності сторони є власниками квартири [ADDRESS] загальною площею 71 кв.м з коморою в підвалі 2 кв.м. Підставою звернення до суду з позовом послужило те, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мають намір розпорядитися своїми частками у праві спільної сумісної власності, а саме, подарувати їх [PERSON] , однак відповідачка [PERSON] не бажає визначити частки співвласників у такій та відмовляється укласти відповідний договір у нотаріуса. Просять визначити за кожним співвласником по 1/5 ідеальній частці квартири. В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, дали пояснення, аналогічні мотивам, викладеним в позові. Просили позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, не заперечила щодо його задоволення. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку. За змістом ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.1,2\~ст.55 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч.1\~ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2\~ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру серії [NUMBER] , виданого 21 вересня 2005 року (а.с.24). Як вбачається з копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , загальна площа квартири 71 кв.м та підвал 2 кв.м (а.с.25-28). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №323308054 сформованої 18 лютого 2023 року власниками квартири є сторони у справі (а.с.29-31). Відомості у реєстрі щодо обтяжень на спірну квартиру відсутні. Встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 20 вересня 2021 року. Згідно ст.372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як встановлено\~судом,\~заперечення щодо\~рівності часток\~сторін у\~спільній власності\~відсутні,\~інших обставин,\~які б\~давали підставу\~для збільшення\~чи зменшення\~часток співвласників\~не встановлено,\~відтак,\~суд приходить\~до висновку,\~що \~необхідно визначити\~по 1/5\~ частці\~у праві\~спільної \~сумісної \~власності на\~квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вирішуючи питання\~розподілу судового\~збору,\~суд враховує\~положення ч.1 ст.142 ЦПК України, за якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Встановлено, що позивачем [PERSON] понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі\~1073 грн. 60 коп., а тому враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 536 грн. 80 коп., а решту судового збору в розмірі 536\~грн.\~80\~коп. відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] . На підставі ст.ст. 368, 372 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved