Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно померлого за спадкодавцями. В обґрунтування позову вказують, що [INFO] помер їх батько [PERSON] , який постійно проживав в [ADDRESS] . За життя батько разом зі своєю дружиною побудували вказане будинковолодіння. До будинковолодіння входять житловий будинок з цокольним поверхом, погріб з шийкою, веранда з терасою, господарські будівлі зблоковані, гараж, огорожа, ворота. Після смерті батька відкрилась спадщина, яка складається з вказаного житлового будинку. За життя батько зробив розпорядження стосовного свого майна, склавши 11 листопада 1992 року заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповів їм в рівних частинах. В установлений законом строк, позивачі звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Однак в отриманні свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено в зв`язку з тим, що власником вказаного будинковолодіння є [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.05.2007 року, виданого на підставі рішення Крупецької сільської ради №67 від 17.04.2007 року. За таких обставин, позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права, тому просять визнати за ними право власності на спадкове майно в розмірі по 1/6 частини будинковолодіння за кожним. 13 червня 2018 року ухвалою судді Радивилівського районного суду Мельник Д.В. справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26 липня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями року справу передано для розгляду судді Радивилівського районного суду Панчук М.В. Ухвалою від 24 вересня 2018 року справа прийнята до провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та повторно призначено підготовче судове засідання. 17 жовтня 2018 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнає, вказавши, що спірне домоволодіння було побудоване її батьками та на час укладення шлюбу з [PERSON] будівництво було завершене. Під час перебування у шлюбі з [PERSON] було лише зареєстровано право власності на вказане домоволодіння. 06 листопада 2018 року позивачами було подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої було збільшено позовні вимоги, а саме позивачі просили скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , видане Крупецькою сільською радою на підставі рішення виконавчого комітету №67 від 17.04.2007 року на [PERSON] та яке зареєстроване в КП «Радивидівське РБТІ 21.05.2007 року. Ухвалою суду 06 листопада 2018 року відмовлено в прийнятті позовної заяви (із змінами та доповненнями) та повернуто її позивачам. Ухвалою суду від 06 листопада 2018 року витребувано у державного нотаріуса Забожної Л.Л. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На виконання ухвали суду 18.01.2019 року надано суду копію спадкової справи №132 за 2016 рік. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями року справу передано для розгляду судді Радивилівського районного суду Троцюк В.О. Ухвалою від 12 лютого 2021 року справа прийнята до провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 10 лютого 2022 року в зв`язку з смертю відповідача [PERSON] провадження у справі зупинено до вступу у справу правонаступників. На запит суду приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Гордійчук В.І. повідомив, що після смерті [PERSON] заведено спадку справу та із заявами про прийняття спадщини звернулись спадкоємці заповітом [PERSON] та [PERSON] . Також надано копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 05 січня 2023 року поновлено провадження у справі та до участі у справі залучено правонаступників відповідача [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Сацик І.Т. позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених в позовній \~ \~ \~ \~ заяві. Позивач додатково пояснив, що спірний житловий будинок був побудований його батьком в шлюбі з [PERSON] , а тому є спільним майном подружжя. Звернувшись із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до нотаріальної контори, він дізнався, що отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька він немає можливості з огляду на те, що право власності на вказане домоволодіння зареєстроване за [PERSON] . Просить визнати на ним право власності на 1/6 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що спірний житловий будинок будувався і період з 1985-1988 роках, тобто в той час як його батько [PERSON] перебував в шлюбі з [PERSON] , а отже є спільною власністю подружжя. Оскільки право власності на вказаний будинок зареєстровано на [PERSON] він просить суд скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок. Вважає, що [PERSON] після смерті батька не набула права власності на частину спадкового майна, а тому правонаступники, які вступили до участі у справі після її смерті, не мають права на спірне домоволодіння. За таких обставин, йому та брату [PERSON] належить по 1/4 частини домоволодіння, виходячи в того, що вони є єдиними спадкоємцями після смерті батька. Просить визнати на ним право власності на 1/4 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом Правонаступники відповідача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] та їх представник адвокат Бірук Т.Б. позовні вимоги не визнали та просять в їх задоволенні відмовити. Пояснили суду, що домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] було побудовано батьками [PERSON] . Будівництво було розпочато в кінці 60 років та до 1980 року будинок вже був побудований. З невідомих причин в погосподарській книзі вказано рік побудови домоволодіння 1988. За час перебування [PERSON] в шлюбі з [PERSON] проводились поточні роботи в будинку та був побудований гараж. Представник третьої особи Крупецької сільської ради Хомяк Р.І. при розгляді вказаного спору покладається на розсуд суду. Пояснила, що на її думку, позивачі не мають права на вказане спадкове майно, з тих міркувань, вона працюючи в сільській раді, була добре знайома з покійним [PERSON] . Він сам займався питанням реєстрації права власності на спірне домоволодіння за [PERSON] , при цьому неодноразово наголошував, що вказаний будинок належить тільки дружині та він не претендує на нього. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд приходить до наступного висновку. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія [NUMBER] ), актовий запис №28 від 01 липня 2016 року (а.с.12). [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 1985 року з [PERSON] , що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного громадян про державну реєстрацію актів цивільного стану №00017440421 від 14.12.2016 року. (а.с.13) До своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з дружиною [PERSON] [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №1027 від 31.08.2016 року виданою Крупецькою сільською радою Радивилівського району Рівненської області (а.с.108) КП «Радивилівськие БТІ надало інформацію, що домоволодіння в [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.05.2007 року, виданого Крупецькою сільською радою на підставі рішення виконавчого комітету №67 від 17.04.2007 року та зареєстроване 21.05.2007 року в КП Радивильському РБТІ за №18927777, належить [PERSON] . (а.с.16) Домоволодіння в [ADDRESS] належить [PERSON] , на праві приватної власності, на підставі рішення виконавчого комітету Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області №67 від 14.04.2007 року, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно. (а.с.69) З оглянутої в судовому засідання інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS] , вбачається, що рік побудови вказаного домоволодіння 1988. Час побудови спірного домоволодіння підтверджується також випискою з погосподарської книги Крупецької сільської ради №4 за 1991-1995 роки, відповідно до якої станом на 01 січня 1990 року власником господарства в [ADDRESS] є [PERSON] , та згідно із записами рік побудови вказаного житлового будинку вказано 1988. (а.с.70) За таких обставин, судом встановлено, що спірне домоволодіння в [ADDRESS] побудовано у 1988 році, тобто під час перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, а тому відповідно до вимог закону прямо передбачається, що це майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Будь-яких доказів на спростування презумпції спільної права власності подружжя відповідачем надано не було, матеріали справи не містять, а судом не було здобуто. Надані відповідачем [PERSON] документи (прибуткові ордери, квитанції, накладні) (а.с.47-68), що підтверджують купівлю будівельних матеріалів за період до укладення шлюбу з [PERSON] , не спростовують того факту, що спірне домоволодіння було побудоване у 1988 році та не дають підстави стверджувати, що вказане домоволодіння є особистою власністю відповідача. За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України). Тлумачення статті 61 СК України доводить, що об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, що підлягають поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] та після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшла 1/2 частина домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] . За життя [PERSON] зробив розпорядження стосовно належного йому майна склавши 11.11.1992 року заповів. який посвідчений в Радивилівській державній нотаріальній конторі, відповідно до якого все належне йому майно заповів в рівних частках синам [PERSON] та [PERSON] . (а.с.15,14) В свідоцтвах про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьком вказано [PERSON] . (а.с.8, 11) Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 Цивільного кодексу України, громадянин може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.5\~ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , із заявами про прийняття спадщини звернулись: дружина [PERSON] та син [PERSON] , що підтверджується заявами, які містяться в наданій суду копії спадкової справи заведеної державним нотаріусом Радивилівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Забожною Л.Л. (а.с.101, 112) Відповідно до ст.1273 ЦК України спадкоємець за законом або за заповітом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст..1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] , 27.12.2016 року подав заяву про відмову від прийняття спадщини, відповідно до якої відмовився від прийняття належної йому спадщини після смерті батька [PERSON] на користь свого брата [PERSON] . Вказана заява міститься в матеріалах спадкової справи №132/2016 заведеної після смерті [PERSON] (а.с.113) Інформація щодо відкликання вказаної заяви [PERSON] відсутня. Статтею 1217 ЦК України\~визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають той з подружжя, який пережив, або діти спадкодавця. За вказаних обставин, спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] (спадкоємець за законом) та діти [PERSON] та [PERSON] (спадкоємці за заповітом). Тобто частка у спадковому майні кожного з них становить по 1/3 частині спадкового майна, або по 1/6 частині від цілого домоволодіння. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія [NUMBER] ). (а.с.173) Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Гордійчук В.І. заведено спадкову справу. Із заявами про прийняття спадщини після її смерті звернулись сестра [PERSON] , [PERSON] (а.с.187 зворот та а.с.194 зворот) За життя [PERSON] розпорядилася щодо належного їй майна, склавши заповіт, який посвідчений 29.01.2018 року секретарем Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області Хомяк Р.І., відповідно до якого все належне їй майно заповіла в рівних частинах сестрі [PERSON] та [PERSON] . (а.с.191 зворот) Згідно зі\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч.1\~ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до абз. 3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Оцінюючи в сукупності здобуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , подавши до нотаріальної контори, за місцем відкриття спадщини, відповідну заяву. Відомостей щодо відкликання вказаної заяви судом не встановлено. [PERSON] , звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] , враховуючи наявність заповіту померлого, мала право на обов`язкову частку у спадщині. [PERSON] та [PERSON] просили суд визнати за ними право власності на спадкове майно після смерті батька по 1/6 частині будинковолодіння за кожним. З огляду на викладене та враховуючи, що право власності на домоволодіння по [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] , що позбавляє позивача [PERSON] можливості оформити свої спадкові права після смерті батька [PERSON] , а тому є всі правові підстави для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог. Щодо позовних вимог [PERSON] , то з огляду на те, що він відмовився від прийняття спадщини після смерті батька, позовні вимоги про визнання за ним права власності на частику у спадковому майні не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed