Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги\~ обґрунтовує тим,\~ що 15 серпня 2020 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №80. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства і спільного бюджету з відповідачем припинено з лютого 2022 року. Зазначає, що подальші подружні відносини та спільне життя з відповідачем вважає неможливим, оскільки стали один для одного чужими людьми. Намірів врятувати сім`ю не має, оскільки втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що примирення сторін не можливе. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач згідно поданої письмової заяви просила про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю, в разі неявки відповідача заперечень щодо ухвалення заочного рішення не має. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за останнім відомим місцем проживання та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.\~2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 15 серпня 2020 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, актовий запис № 80, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 15 серпня 2020 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 4). Сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження (а.с. 5). З лютого 2022\~року шлюбні\~відносини між\~подружжям фактично\~припинені, між ними втрачено почуття любові\~ та поваги\~ один до\~ одного.\~Спільне господарство не ведеться.\~Сім`я\~розпалася остаточно\~та існує\~формально. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач відзив на позов не надав, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не відбулося, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, та суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved