Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

17 серпня 2022 року [PERSON] пред`явив в Шевченківський районний суд м. Львова позов до [PERSON] , третьої особи - органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування своїх вимог зазначив про те, що він перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Від даного шлюбу, що був зареєстрований 25 червня 2005 року міським відділом РАЦСу №2 Харківського обласного управління юстиції у них народився син [PERSON] , [INFO] . 14 червня 2018 року шлюб між ними розірвано. У 2018 році відповідачка залишила сина і виїхала до росії в м. санкт-петербург. Син залишився проживати з ним у Харкові. У 2018 році відповідачка рідко, але приїжджала до України і син бачився з нею, але з часом до сина вона приїжджати перестала, а після початку повномасштабного вторгнення росії взагалі перестала цікавитись долею сина. Вони з сином переїхали до Львова, в Харкові їх житло зруйноване. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 29 червня 2022 року встановлено, що син з 2018 року проживає разом з ним. Вважає, що оскільки відповідачка тривалий час не цікавиться сином, є законні підстави позбавити її батьківських прав. З огляду на такі обставини, враховуючи положення ст. ст. 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, просить ухвалити рішення, яким позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 18 серпня 2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третьої особи - органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав. Ухвалою підготовчого судового засідання Шевченківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2022 року підготовче провадження в даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Чопорова Н.П. позов підтримали, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Миргород В.В. в судовому засіданні пояснив, що до матеріалів справи долучено висновок органу опіки і піклування від 25 жовтня 2022 року №260001-вих-90081, згідно якого Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради вважає за недоцільне позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . В судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 15 березня 2023 року о 15.30 год., позивач [PERSON] , його представник - адвокат Чопорова Н.П. та представник Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Миргород В.В. не з`явились та подали до суду відповідно заяву і клопотання, з яких убачається, що вони просять проводити подальший розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву до суду не подала та в підготовче і судові засідання жодного разу не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялась в установленому порядку та подала заяву, з якої вбачається, що вона не заперечує проти задоволення позову про позбавлення її батьківських прав щодо їх сина [PERSON] . Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних в ній доказів. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 15 березня 2023 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , його представника - адвоката Чопорової Н.П. та представника Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Миргорода В.В., з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є колишнім подружжям, яке перебувало в зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2005 року. Під час спільного проживання в них народився син [PERSON] , [INFO] . З 2018 року відповідач [PERSON] виїхала на постійне місце проживання до росії, з того ж часу сторони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства та стали проживати окремо. У січні 2018 року відповідач [PERSON] звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та рішенням цього від 14 червня 2018 року у справі №643/566/18, яке сторонами не оскаржувалось і набрало законної сини, позов було задоволено. Вказані вище обставини підтверджуються поясненнями в судовому засіданні позивача [PERSON] , його представника - адвоката Чопорової Н.П., долученими до справи копіями свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] , рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 червня 2018 року у справі №643/566/18 та ці обставини ніким з учасників процесу не оспорювались. З пояснень позивача [PERSON] в судовому засіданні убачається, що він є внутрішньо переміщеною особою через збройну агресію росії проти України. Відповідачка у 2018 році залишила сина на поїхала проживати у санкт-петербург росія. З цього часу син [PERSON] , [INFO] , проживає з ним, позивачем, та перебуває на його повному утриманні. З пояснень позивача [PERSON] також видно, що відповідач [PERSON] жодним чином не приймає участі в вихованні сина [PERSON] , не підтримує його матеріально, не цікавиться його станом здоров`я. З початком повномасштабного вторгнення росії в Україну вона взагалі перестала цікавитись долею сина. В Харкові їх житло повністю зруйноване, тому він та син переїхали жити до м.Львова. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] дав пояснення про те, що у 2018 році його мати поїхала до росії та ним не цікавиться, його повністю утримує батько. Зазначив, що від матері йому нічого не потрібно, в тому числі аліментів. З долученого до справи висновку органу опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 15 жовтня 2022 року №260001-вих-90081, який підтримав в судовому засіданні представник [PERSON] , вбачається, що Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, яка орган опіки, вважає за недоцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] з тих підстав, що документи, які подані [PERSON] на підтвердження своїх позовних вимог є недостатніми, необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження того, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, а тому звернення до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав є передчасним. Однак, із заяви відповідачки [PERSON] , яка надійшла на електронну адресу суду 24 жовтня 2022 року, вбачається, що [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] про позбавлення її батьківських прав щодо її сина [PERSON] . Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також зобов`язані поважати дитину. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положеннями п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. За змістом ст. 165 цього Кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] позову про позбавлення її батьківських прав не суперечить закону та не порушує чиїх-небудь прав чи охоронюваних законом інтересів. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved