Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить: 1) стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у сумі 10 000 грн. щомісячно з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття; 2) стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у сумі 10 000 грн. щомісячно з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття; 3) стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у сумі 5000 грн. щомісячно з дня подання позову та до 17.11.2023р. Позов мотивований тим, що сторони проживали у шлюбі та мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . З липня 2022 року сторони проживають окремо. Протягом кількох місяців позивач проживала разом з дітьми у будинку своїх батьків. Після припинення спільного проживання відповідач перестав надавати допомогу на утримання дітей, а міг тільки час від часу дати незначну суму коштів. На день подання позову відповідач взагалі перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та на пропозиції домовитись про його участь в утриманні дітей останній відмовляється. Відповідач не цікавиться життям дітей, не здійснює за ними догляд, не приймає участь у їх виховані. Позивач самостійно піклується про дітей, а тому не має можливості повноцінно працювати, щоб забезпечити їх та себе. При цьому, відповідач має стабільний високий дохід, так як працює в ПП ПСП ''Вершинокам`янське'', власником якого є його рідний дядько, та у ФГ '' Дімітрієв '', власником якого є його батько. Офіційно відповідач отримує мінімальну заробітну плату 6700 грн., але ''неофіційна'' його заробітна плата, а також витрати, які здійснює відповідач, в десятки разів перевищує вказану суму. Під час спільного проживання сторони побудували двоповерховий будинок, систематично відпочивали закордоном, відповідач набув у власність транспортні засоби орієнтовно на суму 50 000 доларів США, та земельну ділянку, одяг для себе та дітей купували лише у фірмових магазинах витрачаючи не менше 30 000 - 40 000 грн. кожної пори року, що свідчить про те, що доходи відповідача є набагато більшими ніж мінімальна заробітна плата. Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 14.12.2022р. розірвано шлюб між сторонами. Ухвалою суду від 04.01.2023р. відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с.16). 30.01.2023р. представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив, в якому просить позовні вимоги задовольнити частково та: 1) стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх заробітків (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; 2) стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) до 08.11.2023р.; 3) стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Відзив мотивований тим, що сторони проживали у шлюбі та мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . В липні 2022 року шлюбні відносини у сторін були фактично припинені, а в подальшому рішенням суду шлюб розірвано. Після припинення шлюбних відносин діти проживають з позивачем. Протягом останніх двох років відповідач працював на двох підприємствах та отримував дві заробітні плати, а також відповідачу надавали кошти його батьки, так як батько є власником сільськогосподарського підприємства. Грошові кошти, які надавали батьки відповідачу, він витрачав на потреби сім`ї - відпочинок з сім`єю закордоном, одяг, мобільні телефони. Кошти, які надавали батьки відповідачу не являються доходами, з яких нараховуються аліменти. Сторони проживали у будинку, який належить батькам відповідача і за власні кошти ніякого будівництва не робили. Починаючи з 2022р. і до дати звернення з позовом до суду позивач проживала у квартирі, яку для неї та дітей оплачував відповідач. Відповідач неодноразово надавав кошти позивачу на утримання дітей. Крім того, відповідач пропонував позивачу добровільно сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) та 1/6 частину від його заробітку (доходу) на утримання позивача, але остання відмовилась від такої пропозиції. Розмір аліментів, які просить стягнути позивач у фіксованій сумі, перевищує доходи відповідача. Відповідач вже тривалий час не отримує грошової допомоги від батьків і живе на власні кошти, з яких допомагає позивачу на утримання дітей. Щомісячний дохід відповідача сукупно складає близько 24 000 грн., а тому він має можливість забезпечувати неповнолітніх дітей і колишню дружину відповідно до сум та обсягів, визначених законодавством (а.с.21-25). Позивач та її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали доводи позовної заяви та просили суду задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив суд позовні вимоги задовольнити частково з урахування доводів, які викладені у відзиві на позовну заяву. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона з позивачем перебуває у дружніх відносинах. Їй відомо, що коли сторони проживали у шлюбі, то вони були у всьому забезпеченні. У відповідача був автомобіль ''Toyota Prado'', а позивачу він подарував автомобіль ''Toyota Camry'', у них були дорогі брендові речі, золоті прикраси, двічі на рік вони відпочивали закордоном, у 2017р. сторони почали будівництво двохповерхового будинку. Вона знає, що все це було придбано за кошти відповідача, але де саме він брав ці кошти не знає. На думку свідка ці кошти є зарплатою відповідача, так як він працював у фермерському господарстві своїх батьків. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , свідка, дослідивши матеріали справи, з`ясував наступне. Згідно ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991p. № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч.8-10 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 ''Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів'' за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. 19.11.2016р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №806, прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка[PERSON] , дружини - [PERSON] , місце державної реєстрації шлюбу Кропивницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.11.2016р. (а.с.7). [INFO] народився [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , що згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 25.05.2018р. Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.8). [INFO] народився [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , що згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 17.11.2020р. Новгородківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.9). Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 14.12.2022р. розірвано шлюб між сторонами. Згідно ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що відповідач має постійне місце роботи та регулярний заробіток, так як офіційно працює трактористом у фермерському господарстві '' Дімітрієв '' та ПП ''ПСП Вершинокам`янське'', що підтверджується копіями довідок про доходи від 23.01.2023р. та від 25.01.2023р. (а.с.26, 27). Так, у копії довідки про доходи від 23.01.2023р. зазначено, що [PERSON] , який займає посаду тракториста у фермерському господарстві '' Дімітрієв '' нараховано дохід з 01.01.2022р. по 31.12.2022р. в сумі 164520 грн. (а.с.26). З копії довідки від 25.01.2023р. слідує, що [PERSON] , який працює у ПП ''ПСП Вершинокам`янське'', нараховано дохід з 01.01.2022р. по 31.12.2022р. в сумі 145022,64 грн. (а.с.27). Суд відзначає, що з відомостей, які зазначенні у вказаних довідках про доходи, вбачається, що відповідач має середньомісячну заробітну плату 25795,22 грн. без вирахування податків. З інформації даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС, яку надано Головним сервісним центром МВС в Кіровоградській області 14.02.2023р. на виконання ухвали суду про витребування доказів від 02.02.2023р. (а.с.51-53), слідує, що за [PERSON] : з 14.07.2021р. по 27.09.2022р. було зареєстровано транспортний засіб MAN TGX 18.440, 2012 року випуску, номерний знак [NUMBER] , вартість транспортного засобу на момент реєстрації 170230 грн., а на момент перереєстрації на іншого власника 5500 грн.; з 13.06.2020р. по 27.06.2022р. було зареєстровано транспортний засіб Volkswagen Crafter, 2015 року випуску, номерний знак [NUMBER] , вартість транспортного засобу на момент реєстрації 6000 грн., а на момент перереєстрації на іншого власника 5000 грн.; з 27.08.2016р. по 27.06.2022р. було зареєстровано транспортний засіб Камаз 53212, 1988 року випуску, номерний знак [NUMBER] , вартість транспортного засобу на момент реєстрації 50000 грн., а на момент перереєстрації на іншого власника 4500 грн. (а.с.58). Відповідно до ч.ч.1-2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ст.7 Закону України ''Про Державний бюджет України на 2023 рік'' з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на місяць для дітей віком до 6 років - 2272 грн. З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи матеріальний стан платника та одержувача аліментів, інтереси дітей, а також забезпечення стабільних та гармонійних умов їхнього життя, повного та всебічного розвитку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та вважає за необхідне - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 4300 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення сином [PERSON] повноліття, та на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 4300 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення сином [PERSON] повноліття. Суд вважає, що визначений судом розмір аліментів на неповнолітніх дітей відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дітей, так як батьки мають рівні обов`язки утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, для призначення судом аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. При цьому наявність у матері дитини, з якою остання проживає, будь-якого доходу, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки незалежно від свого доходу, вона отримує право на утриманні від батька дитини, якщо він має можливість надавати таку допомогу. Як зазначено вище за час проживання у шлюбі у сторін народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем, а тому позивач не має можливості повноцінно працювати, щоб забезпечити дітей та себе. Відповідач працює та має регулярний дохід, що підтверджується довідками про доходи з місця його роботи. Враховуючи те, що діти проживають разом з позивачем, а також те, що діти потребують догляду, суд погоджується з доводами позивача, що у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача на своє утримання до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає, що відповідач може надавати дружині матеріальну допомогу, так як він працює, має регулярний заробіток, інших осіб, окрім спільних дітей сторін, на утриманні не має. Проте, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд також враховує, що даний вид аліментних зобов`язань є недовготривалим, і призначається лише до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд вважає, аліменти на дружину повинні стягуватися у твердій грошовій сумі 4300 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] , починаючи з дня подання позовної заяви. Вказаний розмір аліментів на дружину буде справедливим, розумним, достатнім та співмірним з матеріальними можливостями відповідача. Тому, позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи позивача про те, що відповідач має дохід, який в десятки раз перевищує його заробітну плату є безпідставними, оскільки не підтверджені належними доказами. Щодо доводів позивача про те, що проживаючи в шлюбі вона та відповідач систематично за кошти останнього відпочивали закордоном і купували одяг для себе та дітей у фірмових магазинах витрачаючи не менше 30 000 - 40 000 грн. кожної пори року, то у наданому до суду відзиві відповідач зазначив, що кошти на потреби сім`ї - відпочинок з сім`єю закордоном, одяг та інше, надавали його батьки. Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона знає, що сторони купували дорогі брендові речі, золоті прикраси, відпочивали закордоном за кошти відповідача, але де саме він брав ці кошти свідок не знає. В свою чергу, представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що вказані кошти, які витрачав відповідач на потреби сім`ї, надавалися його батьками, що не є свідченням високих доходів відповідача. Щодо доводів позивача про те, що проживаючи у шлюбі відповідач набув у власність транспортні засоби орієнтовно на суму 50 000 доларів США, та земельну ділянку, то суд зазначає, що це не є предметом розгляду даної справи і позивач має право звернутися до суду з позовом про поділ майна подружжя. Аналізуючи вищезазначені норми права та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору та враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1024,16 грн. (сума задоволених вимог 12 900 х 1984,20 судовий збір / 25000 ціна позову). Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Представник відповідача [PERSON] просить суд стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати - витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 10 000 грн. На підтвердження надання відповідачу правничої допомоги представник відповідача Заболотній П.Л. надав копію договору про надання правової допомоги від 15.01.2023р., в якому у п.3 зазначено, що гонорар адвоката складає 10 000 грн., оплата проводиться після вступу рішення у справі в законну силу (а.с.30). Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно п.9 ч.1 ст.1 Закону України ''Про адвокатуру та адвокатську діяльність'' представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Суд відзначає, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми не змінюється в залежності від обсягу наданої допомоги та витраченого адвокатом часу. Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем правничої допомоги адвоката та понесення ним витрат, а саме - представником відповідача [PERSON] складено та підписано відзив на позовну заяву. Крім того, представник відповідача [PERSON] приймав безпосередню участь в судових засіданнях - 06.03.2023р., 29.03.2023р. Враховуючи вищевикладене та те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то суд вважає, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню в розмірі 5160 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (сума задоволених вимог 12 900 х 10 000 сума правничої допомоги / 25000 ціна позову). Також судом враховується, що згідно вимог ч.5 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, Великої Палат Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц). Суд відзначає, що позивач не заявляла про необхідність зменшення розміру відшкодування судових витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу. У позовній заяві позивач з посиланням на абз.2 ч.8 ст.141 ЦПК України зазначає, що докази на підтвердження витрат на правничу допомогу будуть надані до суду протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення (а.с.3). Відповідно до вимог ч.2 ст.246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Outcome: partial