Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У своїй позовній заяві позивач просила суд визначити додатковий строк [PERSON] для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у два місяця з дати набрання рішенням суду законної сили. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько Позивачки - [PERSON] . Після смерті батька Позивачки відкрилась спадщина - автомобіль Пежо 308 червоного кольору, державний номер [NUMBER] . Мати Позивачки - [PERSON] [INFO] фактично прийняла спадщину, враховуючи те, що проживала разом зі своїм чоловіком за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла мати Позивачки. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Позивачка виїхала з міста Києва, не маючи при собі документів щодо смерті її батьків, отже вона не мала можливості своєчасно подати документи для відкриття спадщини. 23 вересня 2022 року Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Акімової О.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері [PERSON] , але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.09.2022 р., у зв`язку з тим, що Позивачкою був пропущений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно з Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії спадкові справи до майна померлих [INFO] [PERSON] та [INFO] року [PERSON] не заводилися. На підставі викладеного позивачка звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року позовну заяву було передано за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 січня 2023 року матеріали позовної заяви було передано для розгляду судді Фроловій І.В. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач явку своїх представників у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [INFO] помер батько Позивачки - [PERSON] , [INFO] . Родинний зв`язок Позивачки з померлим підтверджується свідоцтвом про народження Позивачки від 29.07.1971 р. серії [NUMBER] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №00036928034 вбачається зміна прізвища Позивачки з [PERSON] на [PERSON] . Також відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №00036927752 вбачається зміна прізвища Позивачки з [PERSON] на [PERSON] . Батько Позивачки - [PERSON] [INFO] , місце народження м. Суми Україна, помер [INFO] у місті Донецьк, тобто на окупованій території. Після смерті батька Позивачки відкрилась спадщина - автомобіль Пежо 308 червоного кольору, державний номер [NUMBER] . Мати Позивачки - громадянка України [PERSON] [INFO] фактично прийняла спадщину, враховуючи те, що проживала разом зі своїм чоловіком за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить відмітка про реєстрацію місця проживання особи на арк. 11 паспортів [PERSON] та [PERSON] . За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку. Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування (встановлених частинами 2 - 4 ст. 1273 ЦК). Отже, все вищезазначене свідчить про прийняття спадщини [PERSON] після померлого чоловіка - [PERSON] . [INFO] померла мати Позивачки - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.11.2021 р. серії [NUMBER] . 23 вересня 2022 року Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Акімової О.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері [PERSON] , але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.09.2022 р., у зв`язку з тим, що Позивачкою був пропущений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. До того ж, приватним нотаріусом Акімовою О.В. зазначено, що « [PERSON] не надано документів, що підтверджують факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] та факт прийняття нею спадщини після померлих батьків.». Суд зазначає, що мати Позивачки - громадянка України [PERSON] [INFO] фактично прийняла спадщину за законом, враховуючи те, що проживала разом зі своїм чоловіком за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить відмітка про реєстрацію місця проживання особи на арк. 11 паспортів [PERSON] та [PERSON] . Згідно з Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії спадкові справи до майна померлих [INFO] [PERSON] та [INFO] року [PERSON] не заводилися. Згідно із нормами глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Як встановлено судом, позивачем встановлений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини після померлої було пропущено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та запровадженням в Україні військового стану згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, згідно ст. 1269 ЦК України. При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06.02.2013 року в справі № 6-167цс12. Згідно ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч. 3 ст. 1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із положень ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з позовної заяви позивачка пропустила встановлений строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та запровадженням в Україні військового стану згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022. Тому на велике переконання суду вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню. Що стосується додаткового строку, що може бути встановлений для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, то суд приходить до висновку про можливість встановлення строку в два місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved