Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

[PERSON] , діючи через свого представника адвоката Курганської Олени Вікторівни, звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій зазначила, що [INFO] помер батько заявника - [PERSON] . На випадок своєї смерті батько залишив заповіт від 12.08:2013 року р. № 1152, за яким належну йому квартиру (частку квартири) [ADDRESS] дивізії заповідав заявнику Заявник як спадкоємець майна батька за заповітом звернувся в установлений строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Квартира [ADDRESS] , частка у якій спадкується, належить на праві спільної сумісної власності спадкодавцю - [PERSON] та його дружині [PERSON] на підставі Біржового контракту купівлі-продажу нерухомості від 09.07.1999 р., зареєстрованого на Рівненській обласній товарній біржі за реєстраційним 01/0799/142. Однак, приватний нотаріус Онищук Ігор Миколайович листом від 30.01.2023 р. № 10/01-16 повідомив заявника про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну батькові частку у квартирі через помилку у правовстановлюючому документі - Біржовому контракті купівлі-продажу нерухомості, у кому номер будинку та квартири вказані навпаки, тобто фактично батькові заявника належить частка у квартирі [ADDRESS] , в той час як у біржовому контракті вказано будинок [ADDRESS] , що унеможливлює встановлення належності спадкового майна спадкодавцю. У зв`язку із наведеним, заявнику необхідно в судовому порядку встановити факт належності батькові квартири [ADDRESS] , тому нотаріус рекомендував йому звернутися в суд. Таким чином, факт належності батькові заявника квартири (частку квартирі) [ADDRESS] може бути предметом розгляду судом, оскільки виправити помилку у Біржовому контракті немає можливості через смерть батька заявника, який був стороною цього контракту. Тобто іншим чином встановити факт належності спадкодавцю, ніж в судовому порядку немає. Так, про допущення помилки у Біржовому контракті купівлі-продажу нерухомості від 09.07.1999 року свідчить те, що в матеріалах інвентарної справи Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» на підставі вказаного Біржового контракту за батьками заявника - [PERSON] та [PERSON] зареєстрована на праві власності саме квартири [ADDRESS] , а не квартира [ADDRESS] . як зазначено у документі; також у цій квартирі батьки заявника проживали та були зареєстрованими, що стверджується Довідкою про склад зареєстрованих осіб у житловому будинку від 28.03.2022 р. № 11659; саме на квартиру (частку у квартирі) « [ADDRESS] батьком заявника складено заповіт. До того ж, будинку із номером [ADDRESS] не існує. Також внести зміни у біржовий контракт у іншому позасудовому порядку неможливо. Заявник та її представник у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про підтримання заявлених вимог, просили справу розглянути у їх відсутності. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Приватний нотаріус Онищук І.М. у судове засідання не з`явився, подав до суду пояснення, в яких вважає, що заява [PERSON] підлягає до задоволення та просив справу розглянути у його відсутність. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер батько заявника - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до заповіта від 12.08.2013 року р. № 1152, [PERSON] заповів квартиру (частку квартири) [ADDRESS] заявнику [PERSON] . Заявник як спадкоємець майна батька за заповітом звернувся в установлений строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Квартира [ADDRESS] , частка у якій спадкується, належить на праві спільної сумісної власності спадкодавцю - [PERSON] та його дружині [PERSON] на підставі Біржового контракту купівлі-продажу нерухомості від 09.07.1999 р., зареєстрованого на Рівненській обласній товарній біржі за реєстраційним 01/0799/142. Однак, приватний нотаріус Онищук Ігор Миколайович листом від 30.01.2023 р. № 10/01-16 повідомив заявника про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну батькові частку у квартирі через помилку у правовстановлюючому документі - Біржовому контракті купівлі-продажу нерухомості, у якому номер будинку та квартири вказані навпаки, тобто фактично батькові заявника належить частка у квартирі [ADDRESS] , в той час як у біржовому контракті вказано будинок [ADDRESS] , що унеможливлює встановлення належності спадкового майна спадкодавцю. Так, про допущення помилки у Біржовому контракті купівлі-продажу нерухомості від 09.07.1999 року свідчить те, що в матеріалах інвентарної справи Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» на підставі вказаного Біржового контракту за батьками заявника - [PERSON] та [PERSON] зареєстрована на праві власності, саме квартира [ADDRESS] , а не квартира [ADDRESS] , як зазначено у документі; також у цій квартирі батьки заявника проживали та були зареєстрованими, що стверджується Довідкою про склад зареєстрованих осіб у житловому будинку від 28.03.2022 р. № 11659; саме на квартиру (частку у квартирі) « [ADDRESS] батьком заявника складено заповіт. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. У суду немає підстав ставити під сумніви письмові докази надані заявником. Встановлення юридичного факту необхідно заявнику для приведення правовстановлюючих документів у належну відповідність і іншим шляхом встановити цей юридичний факт немає неможливості. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, що передбачено ч.1 ст. 315, 318 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved