Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований між нею та [PERSON] 10.12.2016 Горішньоплавнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції, актовий запис № 297, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з нею, та залишити за нею понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 10.12.2016 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час спільного сімейного життя у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Спочатку сімейні відносини складалися добре, але згодом вони погіршились. На даний час вони жодних подружніх відносин не підтримують та не ведуть спільне господарство. Шлюб носить формальний характер, а тому його збереження суперечитиме їхнім інтересам. В підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, шлюб розірвати, дитину [PERSON] залишити проживати з нею, прізвище [PERSON] не змінювати та не стягувати з відповідача понесені нею витрати. Просила підготовче судове засідання проводити за її відсутності, прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив підготовче судове засідання проводити за його відсутності, позов визнав, не заперечив проти його задоволення та винесення рішення у підготовчому судовому засіданні. Визнання позову не суперечить його інтересам. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 28.02.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. 20 березня 2023 року позивачка подала заяву, в якій просила позов задовольнити та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні, прийнявши визнання позову відповідачем. Цього ж дня відповідач через канцелярію суду подав заяву про визнання позову. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 10.12.2016, який зареєстрований Горішньоплавнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції, актовий запис № 297, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 21.02.2023 (а.с. 8). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.09.2018, [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається зі змісту акта обстеження від 24.02.2023, депутат міської ради зі слів обстежуваної встановив, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Фактично рік проживає у Полтавській області в [ADDRESS] . Не проживають разом, не ведуть спільного господарства, матеріально сім`ю не забезпечує (а.с. 9). Сторони вживали заходів для збереження сім`ї, однак такі не дали бажаного результату, більше року вони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: беручи до уваги позицію позивачки та визнання позову відповідачем, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування у шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що між сторонами припинилися будь-які шлюбні та сімейні відносини, їхній шлюб носить формальний характер. Сторони не бажають зберегти сім`ю, наполягають на розірванні шлюбу, вважають примирення між ними неможливим, про що подали власноруч написані заяви. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Заперечень щодо визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю, позивачкою по справі, не поступало. Позивачка просить також після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] їй не змінювати, що, відповідно д ост. 113 СК України, є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, малолітню дитину залишити проживати з матір`ю, якій прізвище чоловіка після розірвання шлюбу залишити без змін. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що понесені судові витрати позивачка просить залишити за нею (а.с. 21). На підставі\~ викладеного,\~ ст.\~ 24, \~56, \~104, \~105,\~ 110,\~ 112,\~ 113,\~ 114\~ СК України, \~

Outcome: approved