Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. \~ \~ \~ \~ 16.01.2023 року [PERSON] звернулася із позовною заявою, яку мотивує тим, що 26.08.2006 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 18.11.2010 року шлюб між ними розірвано. Від спільного життя мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З вересня 2016 року діти з батьком, бабою та дідом не проживали, спільного часу не проводили. За судовим рішенням стягуються аліменти з батька дітей на її користь. Зазначає, що між сторонами виникали спори різноманітного характеру, однак вона ніколи не забороняла дітям спілкуватися з батьком, дідом та бабою. З початком широкомасштабного вторгнення російської федерації на територію України, для забезпечення безпечних умов життя дітей, 17.03.2022 року [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми виїхали в Республіку Польща. Заперечень щодо виїзду дітей за кордон зі сторони батька дітей не надходило. Просить визначити спосіб участі діда [PERSON] , баби [PERSON] та рідного батька [PERSON] в період воєнного стану, та на час перебування за межами України [PERSON] з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] у спосіб необмеженого і безперешкодного щоденного спілкування з неповнолітніми дітьми особисто кожним, почергово або разом (за узгодженням між собою дідом, бабою, рідним батьком) за допомогою телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку (відеозв`язку) через мережу інтернет за допомогою будь яких з технічних мобільних систем «Skype», «Viber», «Telegram», «WhatsApp», «Мessenger», «Signal», за номерами мобільного та інтернет зв`язку [NUMBER] та [NUMBER] (абонент [PERSON] ), [NUMBER] (абонент [PERSON] ) та [NUMBER] (абонент [PERSON] ) з урахуванням здоров`я, волевиявлення та збереження звичного режиму дня кожної неповнолітньої дитини індивідуально, та за умови, що такі сеанси зв`язку не порушують режиму дитини, процесу здобування освіти, позашкільних занять чи інших важливих процесів життєдіяльності дітей. Процесуальні дії в справі та аргументи сторін. 22.02.2022 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у зустрічах, спілкуванні та вихованні дітей. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.02.2022 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. У зв`язку із уведенням в Україні\~Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року\~воєнного стану та неможливістю здійснення правосуддя з об`єктивних причин під час воєнного стану розгляд справи не проводився. Розпорядженням Голови\~Верховного Суду\~від 25.03.2022 № 14/0/9-22\~змінено територіальну підсудність судових справ Охтирського \~міськрайонного \~суду \~Сумської області на\~Шишацький районний\~суд Полтавської\~області . З 24.10.2022 року розпорядженням Голови Верховного Суду від 18.10.2022 року № 60 відновлено територіальну підсудність судових справ Охтирського міськрайонного суду Сумської області. 16.01.2023 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про встановлення порядку та способу участі діда, баби та батька у вихованні дітей. 07.03.2023 року від [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надійшла заява про залишення первісного позову без розгляду. 21.03.2023 року від представника [PERSON] адвоката Цуркана В.І. надійшла заява про залишення позовних вимог без розгляду в частині вимог щодо встановлення способу участі у вихованні дітей після повернення [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] до держави постійного місця проживання дітей - України (після закінчення воєнного стану). Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.03.2023 року позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення\~перешкод у\~зустрічах,\~спілкуванні та\~вихованні дітей залишено без розгляду, частину позовних вимог [PERSON] залишено без розгляду, закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Позивачка [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку, від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд у їх відсутність. Представник третьої особи, будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув. Суд, проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що з 26.08.2006 року [PERSON] з відповідачкою [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.08.2006 року (а.с. 113). Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 18.11.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.112 ). Однак, сторони продовжували фактичні шлюбні відносини, так як від спільного життя [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 110,111 ). За судовим наказом від 23.01.2018 року з [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.127). Згідно ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 3 ЦК України\~передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та законом. Відповідно ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як визначено ч.1 та ч.2\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Одним із проявів принципу диспозитивності у цивільному судочинстві є те, що сторони вільно розпоряджаються наданими їм процесуальними правами, за допомогою яких вони можуть впливати на хід процесу. Зокрема, відповідно до ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. ч. 2, 8, 9\~ст.7 СК України\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно\~ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення її прав, свобод чи законних інтересів з боку відповідачів. Крім того, в своїй заяві відповідачі зазначили про відсутність спору в даному випадку. Згідно\~ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої\~ст.\~78\~ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На позивачку покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що вона уповноважена звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивачка повинна була довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, в чому полягає порушення її прав, свобод чи інтересів. Однак таких доказів вона не надала. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивачка не довела тих обставин, на які вона посилається в своїй позовній заяві - позов не підлягає задоволенню. З огляду\~на наведене, відсутні підстави вважати порушеним, невизнаним чи оспорюваним право позивачки, яке підлягає судовому захисту. Судом не встановлено порушення прав позивачки, які підлягають захисту. Зверненню до суду з позовом про визначення \~способу \~участі у\~вихованні та\~спілкуванні з\~дітьми має передувати спір між сторонами. Натомість, як вбачається з матеріалів справи первісний позов [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми залишено без розгляду. Суд вважає, що позов ініційований по надуманим підставам матір`ю дітей, належних доказів у підтвердження свого позову позивачкою про порушення прав відповідачами суду не надано. Фактично [PERSON] було заявлено зустрічний позов, який за змістом є по суті запереченням чи відзивом на первісний позов, який судом залишено без розгляду за заявою позивачів. Сама ж [PERSON] в своєму позові вказує про безперешкодне спілкування засобами мобільного зв`язку дітей з дідом, бабою та батьком. Будь-яких порушень прав позивачки судом не встановлено, дід, баба, батько на даний час не ініціювали таких питань щодо спілкування з дітьми. Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга\~статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Ретельно дослідивши та перевіривши обставини справи, суд встановив про відсутність спору між сторонами на час перебування дітей за кордоном, позов заявлений з надуманих підстав, порушень прав позивачки, які б підлягали захисту в судовому порядку не встановлено. Висновок органу опіки та піклування\~\~ Охтирської районної державної адміністрації від 14.02.2023 року за № 01-12/278 щодо встановлення способу спілкування з дітьми, суд оцінює критично, він не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість\~статті 19 СК України), вказаний висновок суд не може прийняти до уваги, оскільки він носить формальний характер, не враховані фактичні обставини справи. Як зазначає в позові сама позивачка, на даний час вона разом з дітьми перебуває за кордоном, заявлений нею позов до відповідачів, яким вона хотіла б установити відповідачам участь їх у спілкуванні з дітьми, є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Суд оцінивши\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~їх дослідженні,\~надавши їм\~оцінку в\~цілому так\~і кожному\~окремо,\~дійшов висновку\~щодо відсутності\~підстав для\~задоволення позову. Зважаючи на відсутність порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивачки, які підлягають захисту в судовому порядку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Висновок суду. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, судом не встановлено порушень прав позивачки, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні її позовних вимог з вищевикладених підстав. 27.03.2023 року представник [PERSON] адвокат Цуркан В.І. звернувся до суду із заявою про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, до якого додав розрахункову квитанцію на суму 4500 грн., акт приймання-передачі (звіт) виконаних робіт від 25.03.2023 року, договір про правничу допомогу від 12.01.2023 року, ордер (а.с.163-173). Вирішуючи питання про стягнення вищезазначених витрат суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Аналіз наведених норм частини 4статті 137 ЦПК України, а також норм статті 141 цього Кодексу, дає підстави для висновку що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову; значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 07.08.2018 року у справі № 916/1283/17 та від 06 березня 2019 року у справі №910/15357/17. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу, суд враховує, що до складу таких витрат серед іншого віднесено, зокрема, ознайомлення з позовом, оформлення договору на правничу допомогу, формування електронного ордеру, оформлення заяви про проведення підготовчого засідання, заяви на представництво інтересів сторони та підключення до електронного суду, підготовка зустрічної позовної заяви, в задоволенні якої відмовлено, оформлення заяви про залишення позову без розгляду, підготовка заяви про відвід судді, у задоволенні якої судом відмовлено, підготовка безпідставної скарги щодо порушення норм процесуального права, зокрема в якій адвокат Цуркан В.І. допускав образливі надумані ним висловлювання на адресу суду. Суд зазначає, що в судових засіданнях адвокат Цуркан В.І. участі не брав, інших дій, пов`язаних з розглядом справи адвокатом не\~було здійснено,\~всі документи\~ним направлялися\~на адресу\~суду через\~електронний суд,\~ опис\~виду та\~змісту правничої\~допомоги,\~зазначений в\~акті приймання-передачі\~(звіту)\~виконаних робіт\~носить виключно\~формальний характер, в суді не будо доведено належними, допустимими та переконливими доказами підтвердження понесення таких витрат. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для стягнення витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed