Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обгрунтування позову позивач зазначає, що 16.09.2020 року за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 57 на припаркований транспортний засіб ТОYОТА YARIS р.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві приватної власності впала гілка з дерева. В результаті зазначеної події транспортний засіб gозивачки зазнав наступних механічних пошкоджень: пошкодження криши в п`яти місцях, ліве переднє крило бампера відірвано, лобове переднє крило розбито, відірвано бока з дзеркала лівого боку, пошкоджено двері водія з лівого боку, що було зафіксовано (здійснено фотофіксацію) чоловіком [PERSON] та викликано працівників поліції. За результатом звернення до поліції було складено Протокол № 45586 прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 16.09.2020 року. В ході проведення подальшої перевірки працівниками Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області було надіслано довідку в якій рекомендовано заявнику з метою відшкодування завданих матеріальних збитків звернутись до страхової компанії та до суду в справах цивільного судочинства України. Відповідно до Звіту № 1111 - 2623 про визначення вартості відновного ремонту та вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ ТОYОТА YARIS р.н. [NUMBER] 2007 р.в., пошкодженого в результаті падіння дерева вартість відновного ремонту транспортного засобу gозивачки складає 39 834,57 грн. За виконання вказаного звіту [PERSON] було сплачено 1 500,00 грн., що підтверджується актом наданих послуг від 11.11.2020 року. Таким чином, бездіяльність відповідача спричинила завдання позивачці матеріальних збитків у сумі вищезазначеної вартості відновлювального ремонту її автомобіля в результаті падіння на нього гілки з дерева. Крім того, у [PERSON] немає у користуванні іншого транспортного засобу, а у зв`язку з його пошкодженням в результаті падіння гілки дерева, їй була завдана моральна шкода, яка полягала у її переживаннях, пов`язаних з порушенням її права користування, неможливість використання цього ТЗ за призначенням, що в свою чергу створило незручності у вирішенні побутових питань, змінило зручний та звичайний спосіб її пересування, а також швидкість вирішення щоденних та поточних проблем. Позивачка оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2021 року провадження по справі відкрито. 11 листопада 2021 року від Виконавчого комітету Одеської міської ради до суду надійшли письмові пояснення Виконавчого комітету Одеської міської ради стосовно позовних вимог. Відповідно до наданих письмових пояснень відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. 29 листопада 2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2022 року до участі у справі у якості співвідповідачів залучено: - Департамент міського господарства Одеської міської ради( місто Одеса, вул.Косовська, будинок 2-Д) та - Департамент з благоустрою міста Одеської міської ради (місто Одеса, вул.Преображенська, будинок 66). 19 серпня 2022 року від Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, вважають позов безпідставним та необґрунтованим. 19 вересня 2022 року від Департаменту міського господарства Одеської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просять суд відмовити в задоволенні позову. 24 жовтня 2022 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив. 07 грудня 2022 року від позивача до суду надійшла Заява про уточнення позовних вимог. Відповідно до вказаної заяви. 15 грудня 2022 року від Департаменту міського господарства надійшло клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи КП «Міськзелентрест». У судовому засіданні від 26.12.2022 року суд радячись на місті ухвалив прийняти до спільного розгляду уточнену позовну заяву та залучити до справи у якості третьої особи КП «Міськзелентрест». 14 березня 2023 року від КП «Міськзелентрест» до суду надійшли пояснення щодо позовної заяви. У судове засідання призначене на 14 березня 2023 року з`явився представник позивача Пейчева С.Д., представник відповідача Старостін О.С., представник відповідача Вейко А.В. (Департамент з благоустрою) та представник третьої особи Беліков Д.Л. ( КП «Міськзелентрест»). Під час судового засідання представник позивача наполягав на задоволенні позову з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідачі позов не визнали, послалися на заперечення, що визначені у письмових поясненнях. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, а також заслухавши їх пояснення, прийшов до наступних висновків. Із матеріалів справи судом встановлено, що 16.09.2020 року за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 57 на припаркований транспортний засіб ТОYОТА YARIS р.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві приватної власності впала гілка з дерева, що підтверджується Протоколом поліції № 45586 про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 16.09.2020 року. В ході проведення подальшої перевірки працівниками Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області було надіслано довідку в якій рекомендовано заявнику з метою відшкодування завданих матеріальних збитків звернутись до страхової компанії та до суду в справах цивільного судочинства України. В результаті зазначеної події транспортний засіб Позивачки зазнав наступних механічних пошкоджень: пошкодження криши в п`яти місцях, ліве переднє крило бампера відірвано, лобове переднє крило розбито, відірвано бока з дзеркала лівого боку, пошкоджено двері водія з лівого боку, що підтверджується Звітом № 1111 - 2623 про визначення вартості відновного ремонту та вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ ТОYОТА YARIS р.н. [NUMBER] 2007 р.в., пошкодженого в результаті падіння дерева вартість відновного ремонту транспортного засобу Позивачки складає 39834,57 грн. За виконання вказаного звіту [PERSON] було сплачено 1 500,00 грн., що підтверджується актом наданих послуг від 11.11.2020 року.. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Згідно з п.9 ст.10 закону «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, їх озелененням, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. У відповідності до ст.12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни. Пунктом 4 ч.1 ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. Згідно з ч.2 ст.15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних основах залучати для цього інші підприємства. У ст.25, ч.1 ст.28 закону «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір про утримання та благоустрій прибудинкової території. Підпунктами 1, 2 пункту 4.14. Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року №1631-VI, передбачено, що відповідальність за збереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень на вулицях перед будівлями до проїжджої частини, всередині квартальних насаджень та насаджень районів міста покладається на балансоутримувачів, власників, користувачів жилих, громадських, промислових будівель та споруд, а також на балансоутримувачів, власників, користувачів будівель підприємств побуту, торгівлі, закладів освіти, охорони здоров`я, розташованих на території житлової забудови, а на територіях підприємств, а також прилеглих до них ділянках і санітарно-захисних зонах на дані підприємства. Згідно з п.п.10, 11 п.7.2 Правил благоустрою території міста Одеси, на територіях, які належить прибирати, необхідно проводити весь комплекс робіт, спрямований на наведення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень, а саме: регулярно знищувати бур`яни, скошувати траву заввишки більше 10 см, видаляти сухостійні дерева та чагарники, видаляти сухе та поламане гілля та забезпечувати їх вивезення. Видалення сухостійних дерев та чагарників провадиться на підставі рішення Компетентного органу; проводити заходи, що забезпечують збереження насаджень, квітників, газонів, а також заходи по боротьбі зі шкідниками та хворобами зелених насаджень шляхом укладання відповідних договорів із спеціалізованими підприємствами. Утримання зелених насаджень у населених пунктах здійснюється у відповідності з Правилами утримання зелених насаджень у населених пунктах України (надалі - «Правила»), затвердженими Наказом міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України за № 105 від 10.04.2006 року. Відповідно до п. 2.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, зелені насадження - деревна, чагарникова, квіткова та трав`яна рослинність природного і штучного походження на визначеній території населеного пункту. З огляду на пункт 3.2 даних Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі, снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Відповідно до п.5.5. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Розділом 9 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України встановлено, що виробничий процес утримання об`єктів зеленого господарства включає: догляд за деревами і чагарниками, живоплотами, виткими рослинами, квітниками, газонами, садовими доріжками та майданчиками, малими архітектурними формами; захист зелених насаджень від шкідників і хвороб, садіння квітів, створення газонів, видаленням окремих дерев, садіння окремих дерев, видалення аварійних дерев, санітарне очищення території об`єкта благоустрою. Пунктом 9.1.11.3 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України передбачено, що під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева. Згідно з п.9.1.12. вказаних Правил, аварійним вважається дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі. Крім того, відповідно до розділу 12 Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти. Таким чином, відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі зелених насаджень, уповноважені органами місцевого самоврядування підприємства, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень. Правилами визначено, що балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства. Враховуючи вищевикладене, суд вбачає, що відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля позивача в наслідок падіння дерева повинно здійснюватися особою у власності або на балансі якої перебуває земельна ділянка, на якій розташоване дерево, гілка якого впала та пошкодила автомобіль. Відповідно до пп.7 п. «а» ч.1 ст.30 закону «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах із цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Тобто організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачам майнової та моральної шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень за адресою: [ADDRESS] . При вирішенні аналогічного спору Верховний Суд у постанові від 04 квітня 2018 року у справі №2-1474/11, дійшов такого ж висновку, а саме, «організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради, а тому обов`язок відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева не може бути покладено на Дніпровську міську раду як орган місцевого самоврядування». Згідно Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.02.2008 року № 102., зелені насадження за адресою: м. Одеса вул. Єврейська, 57 у переліку зелених насаджень, що знаходяться на утриманні КП «Міськзелентрест» відсутні. Зелені насадження, розташовані за адресою: м. Одеса вул. Єврейська, 57, не знаходяться на балансі та не утримуються КП «Міськзелентрест». КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» на виконання вимог ухвали від 07.12.2021 року надав Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 18.06.2019 року та Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 57 із додатками № 1, №2 та №3, з яких вбачається що багатоквартирний будинок, що розміщений за адресою: [ADDRESS] перебуває в обслуговуванні КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський», на баланс КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» прилеглу до вказаного будинку територію та зелені насадження, розміщені на ній, не приймало. Отже, у матеріалах справи відсутні докази того, що це дерево було передано на баланс будь-якому підприємству, та щодо наявності відповідного факту стороною відповідача не було надано належних та допустимих доказів. Підсумовуючи усе вищенаведене вбачається, що до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а у разі не визначення виконавчим органом балансоутримувачів, які мають належним чином доглядати за зеленими насадженнями у тому числі і деревами та вживати усі необхідні заходи для безпечного знаходження громадян, а також їх майна на території, яка підвідомча таким балансоутримувачам, відповідальність несе виконавчий орган місцевої ради. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.04.2018 року (провадження № 61-6202 св 18) та в постанові від 04.09.2019 року у справі №200/22129/16-ц, провадження №61-43478св18. Судом встановлено, що Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить зокрема, визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою. За приписами ч.ч.1,2 ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Відповідно до п.1.1 Положення про департамент міського господарства Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 5451-VII (в редакції на момент заподіяння шкоди Позивачу) Департамент міського господарства Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради. Так, п.2.2. вищезазначеного Положення визначено функції Департаменту, серед яких: - п.2.2.6. здійснення контролю за дотриманням вимог чинного законодавства України у сфері благоустрою території міста; - п.2.2.7. проведення перевірок території міста на предмет дотримання всіма суб`єктами вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правил благоустрою території міста Одеси, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері благоустрою та контроль за санітарним станом населених пунктів; - п. 2.2.11 проведення конкурсів з визначення підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою. - п. 2.2.22. участь в організації та здійсненні благоустрою міста, озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, забезпечення зовнішнього освітлення міста. Таким чином, створені Одеською міською радою департаменти для здійснення відповідних виконавчих повноважень разом із її виконавчим комітетом діють як її виконавчі органи. З поміж них саме Департамент міського господарства Одеської міської ради є тим виконавчим органом місцевого самоврядування, який згідно статей 15,20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст. 10, ЗО Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» здійснював організацію благоустрою території населеного пункту, зокрема шляхом визначення у встановленому порядку балансоутримувачів цих об`єктів, під час завдання шкоди автомобілю позивача Також звертаємо увагу суду, що згідно підпункту 2.2.12 Положення саме на Департамент МГ ОМР було покладено функції з координації дій виконавчих органів ОМР (до кола яких входить також Виконавчий комітет ОМР) та створених нею комунальних підприємств, установ та організацій у сфері благоустрою території міста. Аналогічні висновки викладені у постанові Одеського апеляційного суду від 10.11.2021 року по справі № 522/3323/20. Однак, з матеріалів справи та відзиву вбачається, що рішень стосовно визначення балансоутримувача зелених насаджень, розташованих за місцем заподіяння шкоди автомобілю позивачки, МГ ОМР не приймалось. Виходячи з вищевикладеного, ВК ОМР та Департамент міського господарства Одеської міської ради несуть відповідальність перед позивачами за відшкодування заподіяної їм майнової та моральної шкоди внаслідок спільної бездіяльності, а саме: не здійснення відповідної організації благоустрою населеного пункту, не визначення балансоутримувача території, на якій відбулася подія та самоврядного контролю за дотриманням законодавства у сфері благоустрою на території за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 57. Відповідно до ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Згідно з ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. У ч.2 ст.1166 ЦК передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Тобто в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України). У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Тобто в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина 2 статті 1192 ЦК України). Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві. На думку суду, позивачем доведено факт завдання йому шкоди в результаті падіння дерева на автомобіль, протиправну бездіяльність відповідачів, яка виразилась у невизначені балансоутримувача території, на якій розташовувалося дерево (не проведенні конкурсу з визначення підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою) та причинний зв`язок між ними. Розмір заподіяної шкоди підтверджується матеріалами справи. В свою чергу, відповідачами відповідно до вимог статей 10-13, 49, 81, 89 ЦПК України року вказані факти не спростовано та не доведено відсутність вини та підстав для відшкодування шкоди. Враховуючи довідку Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів від 01.07.2021 р. № 434/-10.1, небезпечні метеорологічні явища протягом доби 16.09.2020 року у м. Одесі відсутні. Отже, виходячи із викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень представника ВК ОМР та представника Департаменту міського господарства ОМР з приводу того, що виконком Одеської міської ради та Департаменту міського господарства ОМР є неналежними відповідачами у справі. Враховуючи те, що на виконавчий комітет Одеської міської ради покладено обов`язок забезпечити їх належне та безпечне функціонування та експлуатацію у спосіб, що унеможливить її негативний вплив на мешканців міста та пошкодження їх майна, а на Департаменту міського господарства ОМР - провести конкурс з визначення підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою, суд дійшов висновку, що обов`язок з відшкодування заподіяної позивачам майнової та моральної шкоди внаслідок падіння дерева у даному випадку повинно бути покладено на виконавчий комітет Одеської міської ради та Департаменту міського господарства ОМР в солідарному порядку. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Представник позивачів просив суд стягнути з відповідачів кошти, сплачені позивачем за проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1500,00 грн. Так, витрати, здійснені позивачем пов`язані з розглядом справи, оскільки саме на підставі висновку експерта встановлено розмір матеріальної шкоди, нанесеної позивачу. А тому, зазначені витрати повинні бути відшкодовані відповідачами. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідачів коштів на відшкодування майнової шкоди в розмірі 19917,28 грн. з кожного та коштів, за проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1500,00 грн. Щодо стягнення моральної шкоди на користь [PERSON] . Згідно з ч.1,2 ст.281 ЦК України, фізична особа має невід`ємне право на життя. Фізична особа не може бути позбавлена життя. Фізична особа має право захищати своє життя та здоров`я, а також життя та здоров`я іншої фізичної особи від протиправних посягань будь-якими засобами, не забороненими законом. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч.1 ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України). Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В результаті падіння дерева на автомобіль він був значно пошкоджений, був єдиним засобом пересування родини. Суд погоджується з доводами позивачів, що в результаті падіння дерева, вони зазнали переживань, пов`язаних з порушенням його права користування автомобілем, що вочевидь вимагає непередбачуваних витрат на відновлювальний ремонт цього транспортного засобу, неможливість використання його за призначенням до теперішнього часу, що, в свою чергу, створює незручності родині, це змінило звичайний та зручний спосіб їх пересування, а також швидкість вирішення щоденних та поточних проблем. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач обґрунтовано посилається на спричинення йому моральної шкоди. Між тим, ураховуючи вищевказані негативні наслідки і перенесенні моральні страждання та виходячи з принципів справедливості, розумності та достатності, характеру та обсягу заподіяних потерпілому фізичних та душевних страждань, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд вважає, що достатньою компенсацією моральної шкоди у розмірі 3000,00 гривень. Отже, в цій частині позов суд задовольняє частково. Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд вказує, що незважаючи на зазначення Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради у якості відповідача, вимог до вказаного Департаменту позивачем не заявлено. Відповідно до ч. 1ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на задоволення вимог. з відповідачів підлягають стягненню понесені нею судові витрати у рівних частках понесені судові витрати по 1204,00 грн. з кожного (судовий збір у розмірі 908,00 грн., та витрати на проведення експертизи у розмірі 1500,00 грн.).. На підставі викладеного та

Outcome: partial