Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: - здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме: - земельної ділянки, за кадастровим номером: 5123910100:02:001:0089, площею 0,0025 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , гараж -№ [NUMBER] (два); - гаражу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , гараж -№ [NUMBER] (два); - житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - земельної ділянки, за кадастровим номером: 5123910100:02:001:0087, площею 0,1044 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка за [ADDRESS] та визнати за нею 2/3 всього майна, судові витрати по справі стягнути з відповідача. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що у період з 16.06.2015 по 15.03.2021 р. вони з відповідачем перебували у шлюбі, за час шлюбу ними були придбані у спільну сумісну власність подружжя: земельна ділянка площею 0,0025 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , гараж -№ [NUMBER] ; гараж, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , гараж -№ [NUMBER] ; житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,1044 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Після розлучення сторони не дійшли згоди щодо розподілу спільного майна, у зв`язку з чим [PERSON] була змушена звернутися до суду, просить визначити за нею 2/3 частини всього майна, аргументуючи тим, що їх син [PERSON] після розірвання шлюбу мешкає з нею та знаходиться на її забезпеченні. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.10.2022 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22.11.2022 року підготовче судове засідання було відкладено та продовжено строк підготовчого провадження. 17 січня 2023 року ухвалою суду підготовче провадження по даній цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі та винесенняя по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, жодних заперечень або клопотань не надавав, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши представлені докази, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.06.2015 року, який 10 лютого 2021 року рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області було розірвано. (а.с. 7-8) За час перебування у шлюбі, сторони придбали: 1)25.03.2019 року земельну ділянку, за кадастровим номером: 5123910100:02:001:0089, площею 0,0025 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі - продажу №527 виданий 25.03.2019 року приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманською Л.М., а також інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформаційна довідка №322890728 від 15.02.2023 р. власником якого є [PERSON] ; 2) 25.03.2019 року гараж, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі - продажу №525 виданий 25.03.2019 року приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманською Л.М., а також інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформаційна довідка №322889720 від 15.02.2023 р. власником якого є [PERSON] ; 3)16.06.2020 року житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі - продажу №797 виданий 16.06.2020 року приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманською Л.М., а також інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформаційна довідка №322890389 від 15.02.2023 року, власником якого є [PERSON] ; 4)16.06.2020 року земельну ділянку, за кадастровим номером: 5123910100:02:001:0087, площею 0,1044 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі - продажу №798 виданий 16.06.2020 року приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманською Л.М., а також інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформаційна довідка №322890188 від 15.02.2023 року, власником якої є [PERSON] . Відповідно до довідки №35-6 в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . Згідно зі ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ст.60 СК України, майно набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається , що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Стаття 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені із цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Звертаючись до суду позивач [PERSON] просить визнати за нею 2/3 частини майна, обґрунтовуючи це тим, що їх з відповідачем неповнолітній син, [PERSON] , після розірвання шлюбу мешкає з нею та знаходиться на її забезпеченні. Але судом не встановлено підстав для відступлення від засад рівності часток сторін при поділі спірного майна подружжя та для визнання за позивачем права власності на 2/3 частини майна замість за ч. 3 ст. 70 СК України, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту проживання з нею дитини, а також доказів, що б підтверджували, що розмір аліментів, які вона одержує, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування сина, також судом не встановлено будь-якої домовленості між подружжям з вказаного питання або встановлених законом. З наведеного суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково , оскільки дійсно сторони придбали спірне майно під час перебування у шлюбі, а тому вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, частки в якому не визначались, а відтак є підстави вважати, що за [PERSON] в силу закону належить 1/2 частина вказаного майна, підстав відступлення від рівних часток судом не встановлено. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3721,50 грн., що документально підтверджені.

Outcome: partial