Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

13 грудня 2022 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський БКК» до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 11 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський БКК» (далі - позивач) та [PERSON] (далі-відповідач) було укладено договір про надання безвідсоткової фінансової допомоги № ПТ000000002 (далі-Договір), відповідно до умов якого відповідач отримала поворотну фінансову допомогу у розмірі 75 000 грн. 00 коп. та зобов`язалася повернути зазначену суму грошових коштів рівними частинами з березня 2022 року по грудень 2022 року. Станом на дату звернення з цим позовом відповідач отримані грошові кошти не повернула в повному обсязі, а саме перестала сплачувати щомісячні платежі починаючи з червня 2022 року. У зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 54 000 грн. 00 коп. У зв`язку з зазначеним позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський БКК» грошові кошти в розмірі 54 000 грн. 00 коп. 28 грудня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський БКК» до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.. Позивач в судове засіданні не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідачка до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялося у спосіб передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду разом з позовною заявою та додатками до неї, в подальшому шляхом направлення судової повістки про виклик сторони у судове засідання за адресою місцезнаходження відповідача. До суду повернувся не вручений конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Причин неявки суду відповідачка не повідомила. Відзиву на позовну заяву не направляла. Також не подавала клопотань про відкладення судового розгляду, у зв`язку з чим, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Слід вказати і на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З огляду на вищезазначені обставини, та з урахуванням того, що суд вчиняв всі передбачені ЦПК України дії по належному повідомленню відповідача, проте такий до суду так і не з`явився, враховуючи тривалість розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду. На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані письмові докази позивачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Пунктом 14.1.257 ст. 14 ПК України визначено, що фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Таким чином, укладений між сторонами договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № ПТ000000002 за своєю правовою природою є договором позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Вимогами ч.1 ст.1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. В свою чергу, приписами ч. 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 09.02.2022 року відповідачка [PERSON] звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський БКК» з заявою про надання позики у розмірі 75 000,00 грн. терміном до 31.12.2022 року у зв`язку з необхідністю термінового погашення кредитних зобов`язань. Просила утримувати зі заробітної плати починаючи з березня 2022 року по грудень 2022 року рівними частинами по 6 000,00 грн. суму позики. (а.с.11) 11.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський БКК» та [PERSON] в письмовій формі укладено Договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № ПТ000000002, сума позики становить - 75 000,00 грн., згідно з яким позивач передав грошові кошти, а відповідачка зобов`язувався їх повернути шляхом утримання із заробітної плати ( на підставі заяви) позичальника рівними частинами з березня 2022 року по грудень 2022 року (із заробітної плати за березень 2022 року по заробітну плату за грудень 2022 року). (а.с.5-6) Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору позикодавець надає позичальнику безвідсоткову поворотну фінансову допомогу (далі-Фінансова допомога), а позичальник зобов`язується повернути її у порядку та на умовах, передбачених цим договором. П.2.1. Договору фінансова допомога надається у національній валюті України в сумі 75,000 грн. 00 коп. Згідно п.2.3. Договору позика надається позикодавцем в повному обсязі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника протягом 10 календарних днів після підписання цього Договору. П.2.4 Договору позичальник повинен повернути грошові кошти у термін до 31 грудня 2022 року, шляхом утримання із заробітної плати (на підставі заяви) позичальника рівними частинами з березня 2022 року до грудня 2022 року (із заробітної плати за березень 2022 року по заробітну плату за грудень 2022 року). Згідно бухгалтерської довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський БКК» від 03.11.2022 року вбачається, що з заробітної плати [PERSON] проводились утримання із заробітної плати за березень 2022 року - 6 000,00 грн.; за квітень 2022 року - 7 500,00 грн.; за травень 2022 року - 7 500,00 грн., на підставі договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № ПТ000000002 від 11.02.2022 року та заяви [PERSON] про надання позики. Всього утримано із заробітної плати [PERSON] - 21 000,00 грн. Таким чином, під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що ним було надано у позику відповідачу грошові кошти у сумі 75 000,00 грн., згідно з яким позивач передав відповідачу визначену договором суму, а відповідач зобов`язався повернути позивачеві до 31 грудня 2022 р. у сумі 75 000,00 грн. Відповідачкою було погашено суму заборгованості частково на суму 21 000,00 грн. шляхом відрахувань із заробітної плати, доказів, що відповідач у встановлений строк виконав в повному обсязі свої зобов`язання за вказаним договором позики, матеріали справи не містять. В свою чергу, згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Як встановлено судом, з боку відповідача було допущено порушення умов виконання зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості, тому порушені права позивача підлягають поновленню в обраний в даному позові спосіб (ст. 16 ЦК). За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З часу отримання відповідачкою грошових коштів від позивача відповідачка з вимогою про визнання недійсним Договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 11.02.2022 чи про його розірвання не звертався, доказів повернення позивачу вказаних коштів в повному обсязі не надано. Відтак у суду немає сумнівів щодо дійсності вказаного договору та отримання відповідачкою коштів на виконання умов цього договору. Враховуючи те, що відповідачка не надала суду доказів виконання свого зобов`язання за договором та повернення грошових коштів позивачу, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський БКК» підлягають задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача суму грошових коштів за Договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 11.02.2022 в розмірі 54 000,00 грн. Окрім того, в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2481,00 грн, понесений позивачем при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved