Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

17.03.2023 року позивачка [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Сколівської міської ради Львівської області, в якій просить визнати за нею право приватної власності на гараж [ADDRESS] , загальною площею 30,5 м. кв., позначений у технічному паспорті літерою «А-1», розташований на земельній ділянці площею 0,0024 га, кадастровий номер 4624510100:01:008:0330. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 21.03.2023 року позовну заяву було прийнято, відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0024 га у [ADDRESS] , кадастровий номер 4624510100:01:008:0330, цільове призначення - для будівництва гаражу, посвідчений приватним нотаріусом Стрийського міського нотаріального округу Львівської області Батлюк О.І. за реєстровим № 1573, та відповідно зареєстровано дану земельну ділянку на праві приватної власності, що підтверджується витягом з ДРРПНМ № 314130487 від 03.11.2022 року. Вказує, що на цій земельній ділянці вона здійснила будівництво гаража загальною площею 30,5 м. кв., позначеного у технічному паспорті літерою А-1. Під час здійснення будівництва даного об`єкту нерухомого майна нею було дотримано державних будівельних норм та правил, а також протипожежних та санітарних вимог. Рішенням виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 497 від 28.11.2022 року даному об`єкту нерухомого майна було присвоєно адресний номер [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що відповідно до ст. ст. 328, 375, 376 ЦК України набула право власності на спірний гараж, оскільки побудувала його на належній їй земельній ділянці, відведеній для будівництва гаражу, не порушивши при цьому державні будівельні норми та законні права і інтереси інших осіб. В підготовче засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, але попередньо подала до суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без її участі, вказавши, що позовні вимог підтримує та просить такі задовольнити. 22.03.2023 року на адресу суду за вх. №1505 надійшло до суду клопотання голови Сколівської міської ради Львівської області М. Романишин, в якому просить проводити розгляд справи без участі сторони відповідача, зазначивши про визнання позовних вимог [PERSON] . На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідно до ч.3\~ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4\~ст.\~206\~ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, - немає. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши клопотання сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03.11.2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0024 га у [ADDRESS] , кадастровий номер 4624510100:01:008:0330, цільове призначення - для будівництва гаражу, посвідчений приватним нотаріусом Стрийського міського нотаріального округу Львівської області Батлюк О.І. за реєстровим № 1573, та відповідно зареєстровано дану земельну ділянку на праві приватної власності, що підтверджується витягом з ДРРПНМ № 314130487 від 03.11.2022 року. Факт належності позивачці земельної ділянки площею 0,0024 га, з кадастровим номером 4624510100:01:008:0330 також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованим 03.11.2022 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Батлюк О.І. за №314130487. Згідно рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 497 від 28.11.2022 року, спірному приміщенні гаражу було присвоєно номер [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим номером 4624510100:01:008:0330, що належить [PERSON] . Як вбачається з рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 536 від 05.01.2023 року, було внесено зміни в рішення виконавчого комітету від 28.11.2022 року № 497, а саме: в тексті рішення «вул. Стрийська» вважати «вул. Героя Олега Ушневича». Як встановлено судом, позивачкою на вказаній вище земельній ділянці було побудовано гараж загальною площею 30,5 м. кв., позначений у технічному паспорті літерою А-1. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Частинами 1, 5 статті 376 Цивільного кодексу України врегульовано, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. В абзаці 4 пункту 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону. Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 року встановлено, що власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (із змінами внесеними згідно із Законами № 2269-VIII від 18.01.2018 року, №2443-VIII від 22.05.2018 року, № 2475-VIII від 03.07.2018 року ) - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи те, що побудований позивачкою гараж загальною площею 30,5 м. кв., позначений у технічному паспорті літерою «А-1», розташований на земельній ділянці, належній їй на праві приватної власності, будівництво не порушує прав та інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved