Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

30 січня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Обгрунтовано позов тим, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS] . Окрім позивача в даній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач є колишньою дружиною позивача, вона не проживає у вказаному житловому приміщенні з 2003 року, участі в утриманні житла не бере, комунальні послуги не сплачує, квартирою та її станом не цікавиться. Також, особистих речей відповідача в квартирі немає. При цьому, перешкод у користуванні житловим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили і не чинять, заходи для вселення вона не здійснювала та не здійснює, у зв`язку з чим є підстави для визнання її такою, що втратила право на користування цим житловим приміщенням. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подала. У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 03 серпня 2012 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 11). Позивач є наймачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору № 20 найму житлового приміщення від 20 січня 2022 року (а.с. 7, 8). У вказаній квартирі, крім позивача, зареєстровані також: [PERSON] (колишня дружина) з 1995 року, [PERSON] (дочка) з 1995 року, [PERSON] (син) з 1997 року, про що свідчить копія довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18 листопада 2022 року № 6798, виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради та копія довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення № 56 від 18 листопада 2022 року (а.с. 9, 10). Позивач зазначив, що відповідач з 2003 року не проживає за місцем реєстрації, при цьому,\~перешкоди для\~користування житлом\~їй не\~створювалися. Також, позивач вказав, що речей відповідача у квартирі немає, вона участі у витратах на утримання житла не приймає, комунальні послуги не сплачує, житлом та його станом не цікавиться. Так, з акту від 19 січня 2023 року, затвердженого керуючим Об`єднання житлово-будівельних кооперативів та підписаного мешканцями будинку [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за місцем реєстрації не проживає з 2003 року (а.с. 12). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до\~статті 47\~Конституції України\~кожен має\~право на\~житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Глава 2 Житлового кодексу України передбачає норми, які регулюють користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~61\~Житлового кодексу\~України користування\~жилим приміщенням\~у будинках\~державного і\~громадського житлового\~фонду здійснюється\~відповідно до\~договору найму\~жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Нормами частини першої статті 63 Житлового кодексу України встановлено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до частин першої, другої статті 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно із частиною першою статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу\~України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи норми законодавства, а також те, що відповідач більше шести місяців за місцем реєстрації не проживає, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, беручи до уваги, що поважних причин відсутності відповідача за адресою її реєстрації при розгляді справи не було встановлено, а тому відповідно до статей 71, 72 Житлового кодексу України наявні підстави для визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved