Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Адвокат Петричка О.Є., який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся у суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування уточнюючих позовних вимог вказав, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно: житловий будинок [ADDRESS] . Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали крім позивачки, мати [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] та [PERSON] , а отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку та господарських будівель за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем за заповітом померлої стала позивачка по справі, яка подала заяву на прийняття спадщини . Відповідачі по справі не претендують на свої частки у належному їм майні колишнього «колгоспного двору» та відмовляються від своєї частки на користь позивачки. Однак в зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на будиноковолодіння, державним нотаріусом Бесчасній Н.Г. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок №3 , 1966 року побудови (літера за планом земельної ділянки "А"), з господарськими будівлями та спорудами (літери за планом земельної ділянки "Б, В, Г, Д, Е, Є, З, [ADDRESS] . Представник позивачки подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задоволити, а справу розглядати за його і позивачки відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги визнали, проти позову не заперечили. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого на [PERSON] , [INFO] , слідує, що батьками останньої записано [PERSON] та [PERSON] . Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] . З свідоцтва про смерть виданого на [PERSON] , слідує, що остання померла [INFO] . Згідно заповіту, який посвідчений 22.05.2002р. секретарем Підвисоцької сільської ради Данильчик П.П. все своє майно заповіла [PERSON] . Згідно Виписки з інвентаризаційних матеріалів, виданої 24.02.2020р. слідує, що право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , згідно архівних даних станом на 31.12.2012р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстраційних книгах не зареєстровано. У технічному паспорті виданого 26.02.2020 року міститься характеристика будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, а саме: житлового будинку, рік спорудження 1966 року та житлового будинку незавершеного будівництва, рік спорудження 2020 року по [ADDRESS] . З довідки від 22.12.2022 р. №1289, виданої виконавчим комітетом Снятинської міської ради слідує, що на день смерті [PERSON] , остання була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] із наступним складом: син [PERSON] , 1970 р.н., донька [PERSON] , 1972 р.н., зять [PERSON] , 1973 р.н., онук [PERSON] , 1994 р.н., онука [PERSON] , 1997 р.н. З довідки від 22.12.2022 р. №1290, виданої виконавчим комітетом Снятинської міської ради слідує, що станом на 15.04.1991 р. в господарстві [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , яка померла [INFO] , син [PERSON] , 1970 р.н., донька [PERSON] , 1972 р.н. та син [PERSON] , 1974 р.н. З довідки від 22.02.2022 р. №360/02-14 виданої державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Коломийського району, вбачається, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] заведена спадкова справа за №233/2018 на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом №505 від 15.06.2018р. доньки померлої [PERSON] , 1972 р.н., жительки с. Підвисоке Коломийського району. Заяв від інших спадкоємців не надходило. Постановою державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори Коломийського району від 22.01.2022 р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ "Про власність" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Враховуючи все вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що оскільки спірний житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , належав колгоспному двору, в якому станом 15.04.1991 р. були зареєстровані та проживали: [PERSON] , яка померла [INFO] , позивачка [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] а, отже, кожному з них, зокрема, належало по 1/4 частині спірного будинку, однак частки в колгоспному дворі не визначені. Спадкоємцем частки [PERSON] згідно заповіту стала позивачка [PERSON] , яка прийняла спадщину, а отже відсутність правовстановлюючого документу не є підставою відмови у захисті права позивачки та, беручи до уваги визнання позову відповідачами та їх відмову від заперечень проти позову, суд дійшов висновку про те, що є підстави для визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину домоволодіння, що знаходяться по [ADDRESS] . В іншій частині позову слід відмовити, оскільки заявлені вимоги не є предметом судового захисту. На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: partial