Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

Акціонерне товариство "Універсал Банк" звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, за змістом якого просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 04.02.2019 року у розмірі 93954,50 грн., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.02.2019 року відповідач [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 04.02.2019 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 50000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Позивач вказує, що АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Станом на 31.12.2020 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 31.12.2020 року направив відповідачу повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18, 5.19 кредит 28.04.2021 став у формі «на вимогу». На залишок простроченої заборгованості банк нараховував неустойку, передбачену Тарифами. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі). У зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 28.12.2021 року становить 93954,50 грн., та складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 88374,73 грн., заборгованість за порушення грошового зобов`язання 5579,77 грн. На даний час відповідач продовжує користуватись карткою monobank, ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав і інтересів АТ «Унверсал Банк». Посилаючись на приписи ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст. 598, 599, 610, ч.2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» у розмірі 93954,50 грн., та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено без виклику сторін. Представник позивача разом з позовною заявою подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. 22.02.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, строк подачі якого було пропущено. [PERSON] просить суд поновити процесуальний строк для надання відзиву на позов. У відповідності до положень ч. 1 ст. 127 ЦПК України Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними. Відповідно до положень п. 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд вважає, що надані у відзиві пояснення по суті справи необхідні для прийняття судом законного та обґрунтованого рішення у справі, у зв`язку з чим визнає причини пропуску строку на подання відзиву поважними та поновлює його. Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з посиланням на те, що позивач передчасно звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, окрім того зазначає, що відсутні його підписи про ознайомлення з умовами кредитування на які посилається позивач. Також зазначає, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем не є доказом заборгованості, оскільки не відповідає вимогам закону. Представником позивача надано відповідь на відзив в якому уточнює, що станом на 24.02.2023 заборгованість змінилась, а саме за несанкціоноване користування грошовими коштами Банку у загальній сумі 6030,74 грн., також Банком враховані поповнення карткового рахунку після подачі позову до суду на загальну суму 14518,56 грн., а відтак заборгованість складає 87947,68 грн.. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов наступних висновків. Як передбачено ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. Судом встановлено, що 04.02.2019 між АТ «Універсал Банк», в рамках проекту monobank та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг, який представляє собою Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Дана заява містить підписи представника Банку та [PERSON] .. В анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг зазначено, що [PERSON] просить відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму вказану в додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. З зазначеними документами він ознайомлений, отримав їх примірник у мобільному додатку, вони йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. Дана заява містить підписи представника банку та [PERSON] .. Згідно довідки Банку про наявність рахунку від 24.02.2023 року, [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] , тип рахунку - Чорна картка, який є активним до 04/24. Відповідно до довідки Банку про розмір встановленого кредитного ліміту від 24.02.2023 відповідачу було встановлено сума кредитного ліміту 29.10.2019 50 000,00 грн. Із наданої позивачем виписки з особового рахунку за період з 04.02.2019 по 19.01.2023 та руху коштів по картці від 24.02.2023 встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, здійснював часткове погашення. Отже, позивачем підтверджено відкриття поточного рахунку, встановлення кредитного ліміту та користування кредитними коштами. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Позивачем було надано до суду Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank), які містять у собі Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank), Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту, які, як зазначає позивач, викладені в редакції, чинній на момент укладення договору. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови надсилались на мобільний додаток відповідача для ознайомлення та узгодження, а також, що саме така редакція цих актів, діяла на час укладення кредитної угоди. Роздруківка із сайту позивача, як доказ, повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Тому такий доказ не може вважатись достатньою підставою для покладення на позичальника обов`язків, які передбачені цими документами (постанова Верховного Суду України від 11 березня 2015 року, провадження № 6-16цс15). Наведене вище свідчить про неможливість застосування до вказаних правовідносин правил ч. 1 ст. 634 ЦК. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність за порушення грошового зобов`язання, за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відтак враховуючи вищенаведене, підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за порушення грошового зобов`язання в розмірі 5579,77 грн., відсутні, а тому в цій частині позову слід відмовити. У той же час, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Згідно вимог ст. 526, ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за вказаним договором стосовно надання кредиту виконав, а [PERSON] в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього перед банком утворилася заборгованість. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, чим фактично визнавав факт отримання ним кредитних коштів. Однак погашення за кредитним договором останній здійснював не в повному обсязі, внаслідок чого закономірною є наявність заборгованості станом на 28.12.2021. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, станом на 28.12.2021 загальний залишок заборгованості за наданим [PERSON] кредитом становить 88374,73 грн і як зазначено банком це тіло кредиту. Однак, з наданої позивачем таблиці обчислення загальної вартості кредиту та розрахунку заборгованості видно, що на заборгованість за кредитом нараховується проценти за користування кредитом, яка у подальшому є складовою тіла кредиту та не розмежована банком у підсумку. За таких обставин, суд бере до уваги, що згідно матеріалів справи кредитний ліміт встановлено в розмірі 50000,00 грн, у зв`язку з чим з відповідача, відповідно до ст. ст. 526, 530, 1054 ЦК України належить стягнути на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість саме в межах кредитного ліміту, а відтак позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки задоволено 53,21 % позову (50000 грн. : 93954,50 грн. х 100%), а сплачено 2481 грн. судового збору, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 1320,14 грн. судових витрат (53,21 % х 2481 грн. : 100%).

Outcome: partial