Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

13 грудня 2021 року позивач звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за Договором безпроцентної поворотної позики грошових коштів від 09 липня 2020 року у сумі 29864,74 грн., 3% річних - 1245,81 грн., інфляційні нарахування у сумі 3482,39 грн., а також судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що між ним та відповідачем 09 липня 2020 року був укладений Договір безпроцентної поворотної позики грошових коштів (далі - Договір), згідно з яким він передав [PERSON] у борг 29864,74 грн. Відповідно до Договору, відповідач зобов`язалася повернути борг у повному обсязі в строк до 13 липня 2020 року. Договір є безвідсотковий, але передбачає відповідальність за прострочення повернення позики. Договір підписаний сторонами, тобто узгоджені всі умови. Факт отримання відповідачем грошових коштів у сумі 29864,74 грн. підтверджується Розпискою від 09 липня 2020 року, наданою [PERSON] . Водночас [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконала, на сьогодні борг не повернуто, тим самим ухиляється від виконання своїх зобов`язань. Починаючи з 14 липня 2020 року грошове зобов`язання вважається простроченим. Через неналежне виконання зобов`язань, позивач просить стягнути 3% річних у сумі 1245,81 грн., та інфляційні нарахування - 3482,39 грн. станом на 03 грудня 2021 року. Оскільки відповідачем у добровільному порядку борг не повернутий, позивач просить стягнути його в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час проведення судового засідання повідомлена за останнім відомим місцем реєстрації, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження про що постановлена відповідна ухвала 10 лютого 2022 року. 24 січня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено, наступне. 09 липня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір безпроцентної поворотної позики грошових коштів, відповідно до умов якого відповідач взяла у борг у позивача 29864,74 грн., про що було складено відповідну розписку. З огляду на її зміст, [PERSON] отримала в борг 29864,74 грн. Строк дії договору до 13 липня 2020 року. Умови договору між сторонами були узгоджені, про що свідчить їх підпис. У вказаний у розписці строк відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання. На сьогодні борг не повернутий. Справа розглядається за поданими позивачем доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не подавались. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник - зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною 2 статті 1047 УК України на підтвердження укладання договору позики та його умови може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 527, 1049 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610 ЦК України). У статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Грошове зобов`язання - це зобов`язання по сплаті певної грошової суми, яке повинно припинятися шляхом його належного виконання. Пунктом 9 Договору встановлено, що у разі прострочення виконання зобов`язання Позичальником за даним договором Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцеві суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок 3% проведено за формулою: проценти = Сума боргу х процентна ставка % / 100% х кількість днів / кількість днів у році. 29864,74 грн. х 3% /100 % х 508 днів / 366 днів = 1245,81 грн. Інфляційні нарахування розраховуються за формулою: (Інфляційні нарахування) = (Сума боргу) ? (Сукупний індекс інфляції) / 100% - (Сума боргу) 29864,74 грн. х 112,554% / 100% - 29864,74 грн. = 3482,39 грн. Отже, оскільки суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення боргу, то, відповідно до положення статей 625, 1049 ЦК України, позов підлягає задоволенню у повному обсязі на суму 31114,03 грн. з яких: 29864,74 грн. - сума позики; 1245,81 грн. - 3% річних; 3482,39 грн. - інфляційні нарахування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved