Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Позов мотивований тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS] . Згідно записів в Домовій книзі для реєстрації громадян у будинку [ADDRESS] у будинку зареєстрований її рідний син [PERSON] , відповідач по справі. [PERSON] не проживає за місцем реєстрації протягом останніх 23 років, оскільки в 1999 році виїхав по роботі до Великої Британії та залишився там на постійне місце проживання, тому домовитися з сином про його добровільне зняття з реєстрації місця проживання у своєму будинку позивач немає жодної змоги. Протягом цього часу нею ніяких перешкод у проживанні відповідача в належному їй будинку не здійснювалось. Будь-яких домовленостей між ними щодо користування житловим будинком немає, особистих речей сина у будинку також немає. Комунальні платежі [PERSON] не сплачує, в утриманні житла участі не бере. 09.01.2023 року депутатом Гайворонської міської ради складено акт обстеження житлово-комунальних умов проживання сім`ї позивача, яким було підтверджено, що [PERSON] зареєстрований у будинку позивача, але фактично з 1999 року не проживає. Реєстрація відповідача в будинку створює позивачу перешкоди в користуванні житловою площею, оскільки вона здійснює плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації сина, повноцінно скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг та укласти відповідні договори з підприємствами, що надають комунальні послуги, також не має змоги, тому змушена звертатися до суду для захисту своїх порушених прав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить суд їх задовольнити, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Пояснила, що відповідач з 1999 року не проживає в належному їй будинку. Відповідач в судове засідання не з`явився, судову повістку не отримував, оскільки не проживає в зареєстрованому місці проживання, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву до суду не надіслав. Свідки [PERSON] та [PERSON] кожен окремо суду пояснили, що відповідач в будинку позивача не проживає з 1999 року. Вислухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 19.02.2016 року (а.с. 13) та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕКК № 021988 від 19.02.2016 року (а.с. 14) власником будинку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , що підтверджується копією домової книги (а.с. 7-12), проте відповідач фактично не проживає у будинку [ADDRESS] з 1999 року, тобто більше 23 років, що підтверджується актом обстеження житлово-комунальних умов проживання сім`ї [PERSON] від 09.01.2023 року (а.с. 15) та показами свідків [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільного вибору місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї, власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Судом встановлено з пояснень позивача, свідків, що відповідач у будинку [ADDRESS] не проживає більше 23 років, а лише зареєстрований. Виходячи з викладеного, він втратив право на користування зазначеним житлом. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Outcome: approved