Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

В листопаді 2022 р. представник позивачки [PERSON] - адвокат Н.М. Кузьменюк-Волошина звернулася в Рівненській районний суд Рівненської області із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] пеню в розмірі 22 369 грн. 35 коп. за несвоєчасну сплату аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що позивачка з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 09.10.2015 р. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі №570/5270/18 від 11.06.2019 р. позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено. 13.05.2019 р. Рівненський районний суд Рівненської області у справі №570/4488/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини вирішив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частки від усіх видів заробітку, (доходу), починаючи з 19.09.2018 р. і до повноліття дитини. 19.06.2019 р. Рівненським районним судом Рівненської області було видано виконавчий лист №570/4488/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розміні частки від усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 19.09.2018 р. і до повноліття дитини. 04.07.2019 р. державним виконавцем Рівненського районного ВД ВС ГТУЮ у Рівненській області Козярчук О.В. було відкрито виконавче провадження №59450114. Однак [PERSON] не здійснює належного виконання рішення суду та не сплачує аліменти вчасно та у розмірі, який визначений йому Рівненським районним судом Рівненської області у справі №570/4488/18 від 13.05.2019 р. Неналежне виконання відповідачем обов`язку зі сплати аліментів на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , підтверджується довідками-рахунками державного виконавця, що свідчить про наявність заборгованості зі сплати аліментів. Відповідно до розрахунку заборгованість по аліментах [PERSON] станом на 01.11.2022 р. становить 29 894,65 грн. Малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю. [PERSON] відмовляється вчасно та у повному обсязі не лише сплачувати аліменти, а й не бере жодної участі у додаткових витратах на дитину, не бере своєї посильної участі як батько у вихованні сина, у допомозі їй в організації його дозвілля, розвитку, благополуччя та елементарних побутових потреб дитини. З квітня 2022 р. відповідач абсолютно не платить аліменти, тому період нарахування пені вказує з 01.04.2022 р. по 11.11.2022 р. - день звернення до суду з вказаним позовом, розмір якої складає 22 369,35 грн. Наводить положення ст. 196 СК України. Ухвалою суду від 01.12.2022 р. відкрито спрощене позовне провадження. 28.02.2023 р. відповідач [PERSON] подав до суду письмові пояснення вх.3260, в яких просить відмовити у задоволенні позову, та не заперечує, що заборгованість зі сплати почалася накопичуватися з квітня 2022 р. Відповідач тривалий час офіційно ніде не працює. Його основним доходом є заробіток від тимчасових робіт, які носять непостійний характер. Через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, ринок праці значно звузився, він втратив роботу. Виїхати за кордон з метою працевлаштування він не може. Наявність постанови державного виконавця, якою його обмежено у праві керування транспортним засобом, він позбавлений можливості працювати водієм, чим заробляти собі на життя та безпосередньо на сплату аліментів. В період виникнення заборгованості, суттєво погіршився його стан здоров`я, він був змушений звернутися до лікарів, проходити тривале лікування, що унеможливило його реалізовувати своє право на працю. Йому рекомендовано хірургічне оперування пахової грижі, однак через тяжке матеріальне становище, така операція відкладається. Також в нього діагностовано хронічний бронхіт. Відповідач не відмовляється від сплати аліментів у розмірі, визначеному рішенням суду, однак на даний час вважає, що в його діях відсутня вина та умисел, який полягає у несплаті аліментів. За першої можливості і наявності коштів, він перераховує аліменти на свою дитину. Вважає, що обставини, незалежні він нього: погіршення стану його здоров`я, війна росії на території України вплинули на його платоспроможність і неможливість у повній мірі виконувати рішення суду. Крім того, вказує, що рішенням виконавчого комітету Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 15.04.2021 р. №52 «Про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею» відповідачу були визначені дні та години спілкування з дитиною. Зобов`язано позивачку не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною. Вищевказане рішення позивачкою не виконується. Близько року позивачка позбавляє його можливості спілкуватися з дитиною, забрала сина і вивезла за межі країни у невідомому напрямку, на власний розсуд прийняла таке рішення, попри вимоги ч.2 ст. 155 СК України. Про що ним були подані заяви до правоохоронних органів та органу опіки та піклування Зорняської сільської ради. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Кузьменюк-Волошина Н.М. підтримала вимоги позову та просила їх задоволити. Крім того, вказує, що відповідач за професією є зварювальником та фактично працює, однак приховує свої доходи. Він дійсно проходив медичне обстеження, але не за наявними у нього скаргами на здоров`я, а за направленням ВЛК. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, згодом у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. З учасниками справи у судовому засіданні було узгоджено дату, час проведення судового засідання 14.03.2023 р. Клопотань до суду відповідач не подав і про причини поважності своєї неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення учасників справи у судовому засіданні, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Установлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною засвідченою представником позивачки копією Свідоцтва про народження. Як убачається із засвідченої відповідачем копії трудової книжки, він згідно наказу від 30.06.2017 р. звільнений з роботи. Рішенням Рівненського районного суду у справі №570/5270/18 від 11.06.2019 р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Рівненського районного суду від 13.05.2019 р. у справі № 570/4488/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 19.09.2018 р. і до повноліття дитини. Постановою державного виконавця Рівненського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області Козярчук О.В. від 04.07.2019 р. відкрито виконавче провадження ВП №59450114 за виконавчим листом №570/4488/18, виданим 19.06.2019 р. Рівненським районним судом про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини: сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 19.09.2018 р. і до повноліття дитини. Рішенням виконавчого комітету Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №52 від 15.04.2021 р. «Про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею» за заявою відповідача, вирішено безперешкодно бачитися з дитиною без участі будь-яких інших осіб із суботи на неділю з 12 год. До 12., не частіше 2-х разів на місяць; за попередньою домовленістю з матір`ю бачитися з сином із 16.00 год. до 20.00 год. у четвер кожного тижня; безперешкодно брати участь у спільному святкуванні дня народження сина (з можливою участю інших осіб) - кожного року 07 травня; за попередньою домовленістю з матір`ю, спільно із сином брати участь у святкуванні державних свят України; необмежено спілкуватися з сином за допомогою засобів телефонного та відеотелефонного зв`язку; зобов`язати позивачку не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною щодо вищевказаних пунктів. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Зорянської сільської ради «Про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] » визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , із матір`ю [PERSON] , який 17.02.2022 р. затверджений виконавчим комітетом Зорянської сільської ради №29. 14.10.2022 р. відповідачу видано направлення №1804 начальником Рівненського РТЦК СП в РОКЛ хірург. 17.10.2022 р. відповідачем обрано лікаря, який надає первинну медичну допомогу, про що свідчить подана відповідачем засвідчена копія декларації. Згідно Акту №9801 від 25.10.2022 р. дослідження стану здоров`я призовника [PERSON] , [INFO]., який перебував за направленням військового комісаріату (ВЛК) від 19.10.2022 р. на амбулаторному обстеженні, встановлений відповідний діагноз. Також згідно Акту №10264 від 07.11.2022 р. дослідження стану здоров`я призовника [PERSON] , [INFO]., який перебував за направленням військового комісаріату (ВЛК) від 19.10.2022 р. на амбулаторному обстеженні, встановлений відповідний діагноз. Також згідно Акту №10424 від 10.11.2022 р. дослідження стану здоров`я [PERSON] , [INFO]., який знаходився за направленням військового комісаріату (ВЛК) на амбулаторному обстеженні, встановлений відповідний діагноз. Згідно наданого Рівненським відділом державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 07.11.2022 р. за №65949 розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП №59450114, [PERSON] станом на 01.11.2022 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 29894,65 грн. 06.02.2023 р. відповідачем подано до ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області А.Карпюку заяву про прийняття мір до позивачки, яка перешкоджає бачитися зі спільною дитиною. 14.02.2023 внесено до ЄРДР відомості за заявою [PERSON] щодо несплати аліментів колишнім чоловіком [PERSON] , правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.164 КК України. Як убачається з відповіді начальника Рівненського РТЦК СП В. Козачука №01/378 від 22.02.2023 р. на адвокатський запит №44 від 22.02.2023 р., [PERSON] до [INFO] ще не викликався. Направлення на медичну комісію, відповідно теж, не видавалося; направлення на медичну комісію він отримав у [INFO] , але комісію не завершив (як вбачається з копій доданих документів); висновків щодо його придатності чи непридатності, звільнення від призову по мобілізації за станом здоров`я, не виносилося у зв`язку з незакінченням проходження ним ВЛК. Згідно наданого Рівненським відділом державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 01.03.2023 р. за №16771 розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП №59450114, [PERSON] станом на 01.03.2023 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 37305,65 грн. У лютому 2023 р. сплачено 5000 грн. аліментів. Як убачається з відповіді заступника директора О.Калюх Рівненської філії Рівненського ОЦЗ №19/02-141 від 13.03.2023 р. на адвокатський запит , [PERSON] [INFO]., дійсно перебував на обліку в службі зайнятості як безробітний з 06.02.2012 р. по 29.11.2012 р.; станом на 13.03.2023 р. [PERSON] не зареєстрований як безробітний у службі зайнятості, за послугами не звертався. Спірні відносини виникли у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем покладених на нього рішенням суду обов`язку щодо сплати аліментів на утримання спільної з позивачкою дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів). За положеннями ст.183 СК, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч.1 ст.192 СК встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст стст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заборгованості працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Згідно з статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Оскільки Сімейним кодексом України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається, застосуванню підлягають норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670св19. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Предметом доказування в справі (ст.77 ч.2 ЦПК України) є власне сам факт виникнення відповідної заборгованості з вини платника аліментів і, як наслідок, виникнення в отримувача аліментів права на пред`явлення відповідної вимоги, та відповідні параметри для нарахування відповідно до закону неустойки за прострочення сплати аліментів: база нарахування, період нарахування, помісячна розбивка нарахувань, платежів, заборгованості, результат обрахунку неустойки (пені), вина платника аліментів у заборгованості. Тобто, предметом доказування є підстави позову та обставини, якими позивач обґрунтовує необхідність стягнення неустойки. З матеріалів справи вбачається, що за період квітень 2022 року по листопад 2022 року [PERSON] не виконував належним чином рішення суду про стягнення аліментів і не надавав [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини, внаслідок чого станом на 01.11.2022 року виникла заборгованість по аліментах в розмірі 22369,35 грн. У даній справі відповідач знав про розмір аліментів, які мають сплачуватися ним на користь його сина, за рішенням суду від 13.05.2019 р. про стягнення аліментів, однак попри це допустив прострочення сплати аліментів. При цьому відповідач [PERSON] не довів існування обставин, які б слугували підставою для висновку про відсутність його вини щодо виникнення боргу по аліментах, тобто свідчили б про виникнення такої заборгованості не внаслідок дій чи бездіяльності платника аліментів. Доводи відповідача про те, що у нього погіршився стан здоров`я у період утворення заборгованості по аліментах, не заслуговують на увагу. Тим паче, що доказів про його перебування на лікуванні не подано. Відсутність у позивача офіційного місця роботи з 2017 р., не звільняє його від обов`язку утримувати свого малолітнього сина на рівні з матір`ю. Отже, суд доходить висновку про те, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти, виникла заборгованість по аліментах, заявлена позивачкою сума пені не перевищує суму 100% суми заборгованості по аліментах. Відповідно до положення ч. 1 ст.196СК України розмір пені не може бути більше 100% заборгованості по аліментам. Норма частини 3 ст. 195 СК України вказує, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Частиною 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Оскільки матеріали справи не містять інформації щодо оскарження і спростування цього розрахунку в суді в межах встановленого законом спору або ж з приводу розгляду певного питання органом державної виконавчої служби, за наслідками якого було б здійснено перерахунок чи внесено уточнення, виправлення тощо, тому цей документ підлягає безумовному врахуванню судом. Щодо пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, то до позовної заяви надано відповідний розрахунок, відповідно до якого її розмір за період з квітня 2022 р. по листопад 2022 р. становить 22 369,35 грн. Наведений позивачкою спосіб обчислення неустойки (пені) узгоджується повністю з висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), тому береться й судом до уваги. Тим паче, відповідач свого розрахунку проти заявлених вимог не здійснив і не заперечував проти правильності поданого позивачкою розрахунку. Ураховуючи викладене, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі, заявленому позивачкою 22 369,35 грн. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 992,40 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. Відповідачем до суду не подано доказів щодо звільнення його від сплати судового збору.

Outcome: approved