Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

КП "Гайворонський комунальник" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з централізованого водопостачання, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуг з вивезення твердих побутових відходів. Позов мотивовано тим, що між Комунальним підприємством «Гайворонський комунальник» і [PERSON] було укладено договір на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації, особовий рахунок за договором № 1656, за умовами якого КП «Гайворонський комунальник» зобов`язалося надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання, а споживач зобов`язався своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування цими послугами на умовах даного договору. Даний договір є невід`ємною частиною до розрахункової книжки, яку отримує споживач безпосередньо при відкритті особового рахунку, тим самим автоматично погоджується з умовами договору. Відповідач не виконував зобов`язання відповідним чином і не здійснював оплату наданих йому житлово-комунальних послуг, а тому станом на 1 січня 2023р. утворилась заборгованість у розмірі 8960 грн. за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, про що свідчать витяги із особового рахунку №1656 відповідача від 26 січня 2023 року за період з 01.01.2020 року по 31.12.2022 року. Відповідач фактично проживає за адресою [ADDRESS] та споживав надані послуги, що надавались комунальним підприємством «Гайворонський комунальник», а саме послуги з управління багатоквартирного будинку. 20 січня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 107 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати послуги до 20-го числа місяця, що є наступним за місяцем, в якому надавалися відповідні послуги. Відповідач свої зобов`язання не виконував, а тому за ним утворилася заборгованість. Згідно витягу з особового рахунку [PERSON] від 27.01.2023 року, за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] , рахується заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у сумі 4992,22 грн. 20 січня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 5998 про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів. Відповідач за надані послуги з вивезення твердих побутових відходів вчасно не сплачував, чим спричинив накопичення заборгованості у сумі 2900 грн., станом на 1 січня 2023 року, про що свідчить витяг з особового рахунку [PERSON] за послуги з вивезення твердих побутових відходів за період з 01.01.2020 по 31.12.2022 року. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Гайворонський комунальник» суму заборгованості за оплату послуг з централізованого водопостачання у розмірі 8960 грн., суму заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 4992,22 грн., суму заборгованості за оплату послуг з вивезення твердих побутових відходів у розмірі 2900 грн. та судовий збір у розмірі 2684 грн. Представник позивача Князева М.І. в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує, щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не надіслав. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між Комунальним підприємством «Гайворонський комунальник» і [PERSON] було укладено договір на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації, особовий рахунок за договором № 1656, за умовами якого КП «Гайворонський комунальник» зобов`язалося надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання, а споживач зобов`язався своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування цими послугами на умовах даного договору, що не заперечується сторонами. Даний договір є невід`ємною частиною до розрахункової книжки, яку отримує споживач безпосередньо при відкритті особового рахунку, тим самим автоматично погоджується з умовами договору. Відповідно до п 4. Правил користування розрахунковою книжкою відповідач зобов`язаний оплачувати послуги по водопостачанню та водовідведенню за кожний поточний місяць не пізніше 25-го числа місяця з пред`явленням в касу банку розрахункової книжки. Згідно копії рішення Виконавчого комітету Гайворонської міської ради №102 від 26 вересня 2017 року тариф на водопостачання для населення з 11 жовтня 2017 року складав 14,43 грн. за 1 м3, водовідведення - 18,75 грн. за 1 м3 (а.с. 21-22). Згідно копії витягу з рішення Виконавчого комітету Гайворонської міської ради №159 від 10 грудня 2019 року тариф на водопостачання для населення з 01.01.2020 року по 31.05.2020 року складав 29,71 грн. за 1 м3, водовідведення - 30,82 грн. за 1 м3, з 01.06.2020 року водопостачання для населення 33,48 грн. за 1 м3, водовідведення - 34,94 грн. за 1 м3 (а.с. 23-24). Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Гайворонської міської ради №176 від 31 серпня 2021 року тариф на водопостачання для населення з 01 січня 2022 року складає 35 грн. за 1 м3, водовідведення - 36,50 грн. за 1 м3 (а.с. 25-26). Відповідач не виконував зобов`язання відповідним чином і не здійснював оплату наданих йому житлово-комунальних послуг, а тому станом на 1 січня 2023 р. утворилась заборгованість у розмірі 8960 грн. за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, про що свідчать копії витягів із особового рахунку №1656 відповідача від 26 січня 2023 року за період з 01.01.2020 року по 31.12.2022 року (а.с. 47-49). 20 січня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 107 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати послуги до 20-го числа місяця, що є наступним за місяцем, в якому надавалися відповідні послуги (а.с.42-45). Згідно копії рішення Гайворонської міської ради № 123 від 01 грудня 2017 року затверджено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються КП «Гайворонський комунальник» (а.с. 27). Відповідно до додатку №1 договору № 107 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вартість надання послуг становить 1.48 грн. за кв.м. (а.с. 46). Відповідач фактично проживає за адресою [ADDRESS] (а.с. 59-60), та споживав надані послуги, що надавались комунальним підприємством «Гайворонський комунальник», а саме послуги з управління багатоквартирного будинку, що не оспорюється сторонами. Відповідач свої зобов`язання не виконував, а тому за ним утворилася заборгованість. Згідно копії витягу з особового рахунку [PERSON] від 27.01.2023 року, за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] , рахується заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у сумі 4992,22 грн. (а.с. 37-39). 20 січня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 5998 про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів (а.с. 40-41). Згідно копії рішення Гайворонської міської ради №6 від 08 січня 2019 року затверджено тариф на послуги з вивезення твердих побутових відходів, вартість надання послуг для населення з одної особи становить 20 грн. (а.с. 33-34). Згідно п. 4.2.2 Договору № 5998, Відповідач зобов`язувався оплачувати в установлений договором термін надані йому послуги з вивезення побутових відходів. Відповідно до п. 3.2 платежі за послуги вносяться не пізніше 25 числа місяця, що настає за розрахунковим (а.с. 40). Відповідач за надані послуги з вивезення твердих побутових відходів вчасно не сплачував, чим спричинив накопичення заборгованості у сумі 2900 грн., станом на 1 січня 2023 року, про що свідчить копія витягу з особового рахунку [PERSON] за послуги з вивезення твердих побутових відходів за період з 01.01.2020 по 31.12.2022 року (а.с. 35-36). Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Плата за комунальні послуги має вноситись своєчасно. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово зазначалось у правових позиціях сформованих у постановах ВСУ від 26.04.2016 року у справі № 6-2951цс15 та у постанові ВС від 06.11.2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18). Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Таким чином, у зобов`язальних правовідносинах діє принцип презумпції винуватості боржника. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позивач виконав взяті на себе договірні зобов`язання перед відповідачем та здійснив надання житлово-комунальних послуг (послуги з водопостачання та водовідведення, послуги з вивезення твердих побутових відходів, утримання будинків та прибудинкової території), водночас відповідач своїх зобов`язань не виконав та не оплатив за надані послуги, чим порушив умови договору, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги. Дана сума заборгованості визначена на підставі наданих позивачем доказів нарахування вказаної суми заборгованості за договорами, які відповідачем не спростовано. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684 гривень. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved