Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

18.11.2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про оспорення батьківства. Просив суд ухвалити рішення, яким виключити відомості про його батьківство з актового запису №273 від 08.12.2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області про народження [PERSON] , [INFO] . Представник позивача в судовому засіданні вимоги [PERSON] підтримав з підстав викладених у позовній заяві і просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, ствердивши, що позивач [PERSON] є батьком їх спільної дитини [PERSON] . Пояснила, що у зв`язку з призначенням судом по даній справі судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, вона разом із дитиною готова була прибути до Київського НДЕКЦ МВС України, що знаходиться в м.Київ по вул.Сім`ї Хохлових, 5 для відібрання біологічних зразків, однак позивач повідомив її, що він не прибуде на визначену експертною установою дату так як в Україні введено воєнний стан. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що позивачем не доведено свої позовні вимоги в ході розгляду справи, зокрема саме через його неявку до експертної установи з метою відібрання біологічних зразків для подальшого проведення зазначеної експертизи щодо підтвердження чи спростування його батьківства відносно їхньої дитини [PERSON] , а тому просила в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи та за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Частиною четвертою ст.263 ЦПК України\~встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В судовому засіданні встановлено, що\~12.11.2010 року між сторонами укладений шлюб (актовий запис №236), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.11.2010 року (а.с.5). [INFO] у сторін народилась дитина [PERSON] , про що свідчать свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 08.12.2010 (а.с.6) та копія Актового запису про народження №273 від 08.12.2010 року (а.с.41). Згідно ч.1 ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. З вказаного Актового запису про народження [PERSON] вбачається, що відомості про батька записані на підставі актового запису про укладення шлюбу №236 від 12.11.2010 року, тобто за правилами визначеними у ч.1 ст.122 СК України. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.12.2020 року у справі №348/413/19, визнаного та допущеного до примусового виконання на території РФ ухвалою Красноярського крайового суду від 09.11.2021 року (а.с.23-27), з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Згідно повідомлення Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 05.07.2022 року №СЕ-19/111-22/8278-БД про неможливість проведення експертизи, для відбору біологічних зразків до експертної установи позивач та відповідач з дитиною не прибули. При цьому в матеріалах справи наявна заява позивача від 20.05.2022 року у якій він повідомляє, що не зможе прибути до експертної установи для відбору біологічних зразків у зв`язку з воєнним станом в Україні. Статтею 51 Конституції Україні, частинами другою - третьою статті 5\~СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України). Відповідно до\~статті 136 СК України\~особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз, при цьому для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини першої\~статті 108 ЦПК України, експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи. Як роз`яснено у пункті 9\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень\~ЦПК України, згідно із якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення, у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до\~вимог ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із\~статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації №3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Відповідно до\~статті 109 ЦПК України\~у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була\~призначена, або відмовити у його визнанні. ЄСПЛ зазначав зазначив у справі «Йевремович проти Сербії», що відповідно до статті 8 Конвенції під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява №3150/05, § 09, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року). Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також вимогу ухвалювати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII). Отже, вирішуючи справу про оспорювання батьківства, суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін справи. У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд дійшов висновку, що звернувшись з позовом про оспорення батьківства саме позивач як ініціатор справи має докласти усіх зусиль для отримання та надання суду переконливих доказів з метою доведення відсутності його спорідненості з дитиною, в іншому ж випадку будуть порушені інтереси дитини. За клопотанням представника позивача ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.02.2022 року у справі призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу. Проте в подальшому, позивачем подано заяву від 20.05.2022 року, якою він повідомив про неможливість прибути до експертної установи на призначену дату - 13.06.2022 року через воєнний стан в Україні. Аналіз повідомлення про неможливість проведення експертизи експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Наливайко М. від 05.07.2022 року за №СЕ-19/111-22/8278-БД, свідчить про те, що експертиза, призначена на 13.06.2022 року проведена не була, оскільки для відбору біологічних зразків до експертної установи позивач та відповідач з дитиною не прибули. Суд звертає увагу, що позивач, вказуючи причиною неможливості явки до експертної установи воєнний стан, введений в Україні, не навів обґрунтування та не надав доказів фактичної неможливості в`їзду в Україну для прибуття до експертної установи. Також позивач ні суду, ні експертній установі не вказав про можливість прибути в інші дату та час. Отже, суд дійшов висновку, що воєнний стан в Україні не є беззаперечною перешкодою для позивача прибути до експертної установи для відібрання біологічних зразків у випадку коли він звернувся з позовом про оспорення батьківства. Подальше клопотання\~позивача про\~призначення експертизи\~з використанням\~біологічного матеріалу\~матері позивача\~суд ухвалою\~від 01.12.2022\~року відхилив. Слід зазначити, що предметом даного спору є саме спорідненість позивача та [PERSON] як батька і дочки, а не спорідненість дитини з її бабою [PERSON] . В матеріалах справи наявне свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 03.01.1989 року згідно якого [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Проте, матеріали справи не містять доказів кровного споріднення позивача з [PERSON] , а отже не доведено, що спорідненість дитини з бабою свідчитиме про спорідненість з позивачем. Оцінюючи факт неприбуття до експертної установи відповідачки з дитиною через призму положень ст.109 ЦПК України, суд дійшов висновку, що ця обставина не є визначальною з огляду на те, що і позивач, без біологічних зразків якого неможливо провести експертизу, попередньо повідомив про своє неприбуття до експерта. Інших доказів відсутності кровного споріднення між ним та [PERSON] позивач суду не надав. Таким чином, в порушення вимог ст.ст.76, 81\~ЦПК України,\~позивачем не доведено належними і допустимими доказами підстав поданого позову - відсутності кровного споріднення між ним та [PERSON] , а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про оспорення батьківства, слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed