Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

У грудні 2022 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в розмірі 4,81 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Брониківської сільської ради Звягельського (колишня назва Новоград-Волинського) району Житомирської області (далі за текстом Земельний пай), в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що є спадкоємицею померлої за законом, яка, в свою чергу, успадкувала [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] , однак за життя майно оформлене не було. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Також, позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити; представник відповідача визнав позов, не заперечив щодо його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що [INFO] в м. Новоград-ВолинськийЖитомирської області померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. 07.07.2022 приватним нотаріусом була заведена спадкова справа №113/2022 до майна [PERSON] , спадкоємцями якої є: онук [PERSON] за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] ; онука [PERSON] за заповітом на земельні ділянки згідно державних актів ЯА №123341, ЯА №122767; та донька [PERSON] , позивачка по справі, за законом на [PERSON] . Ще один спадкоємець [PERSON] , ІІІ особа у даній справі та син померлої, від прийняття спадщини відмовився, про що подав відповідну заяву 11.07.2022. З повідомлень виконавчого комітету Брониківської сільської ради Звягельського району Житомирської області від 01.06.2022, Управління надання\~адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 30.09.2022 слідує, що відповідно до запису №91 книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ на ім`я [PERSON] від 21.05.1997 був зареєстрований та виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії ЖТ №0091646, яка перебувала у колективній власності КСП «Поляна» с. Поліянівка Новоград-Волинського (теперішня назва Звягельського) району, в розмірі 4,81 умовних кадастрових гектарах. Оригінал сертифікату у позивачки відсутній. [PERSON] [INFO] помер, спадщину після нього фактично прийняла його дружина [PERSON] . Родинні стосунки між позивачкою та померлою, як доньки та матері, підтверджені матеріалами справи. У зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, нотаріусом 14.11.2022 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на [PERSON] після смерті матері, яка, в свою чергу, прийняла спадщину після смерті чоловіка, але не оформила своїх спадкових прав. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців. Для вирішення цієї справи підлягають застосуванню норми ЦК України (спадкодавиця матір померла у 2022 році). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до ст.1217 ЦК України є спадкування майна, в тому числі за законом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина (чоловік) і батьки померлого (ст.1261 ЦК України). Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ст.1215 ЦК України). Виходячи із положень ст.25 ЗК України, земельний пай це земельна частка, виділена при приватизації державних та комунальних сільськогосподарських підприємств (всім відомих колгоспів), а також при приватизації інших комунальних закладів, в т.ч. освіти та культури.\~ Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на земельну частку (пай), є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 (далі за текстом Закон) визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до статті 2 Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі за текстом Порядок). У цьому разі необхідно враховувати, що згідно з п.17 Перехідних положень\~Земельного кодексу\~України 2001\~року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Право на земельну частку (пай) згідно з п.2 Порядку паювання земель мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, у тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За приписами ст.ст.5, 22 Земельного кодексу України 1990 року (далі за текстом ЗК 1990) кожний член КСП у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), право власності на яку виникає після одержання документа, що посвідчує це право. Отже, право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю. У постанові №7 Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи слідує, що [PERSON] за життя правомірно набув право власності на Земельний пай, отримавши відповідний сертифікат, у зв`язку із чим його можна вважати спадковим майном померлого, яке фактично успадкувала його дружина. Остання за життя не встигла оформити свої спадкові права на землю, відповідно право на спадкування за законом перейшло до доньки, позивачки у даній справі. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачкою своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на Земельний пай, який залишився після смерті батька та в подальшому матері. Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved