Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила встановити факт\~спільного проживання\~ [PERSON] ,\~померлої [INFO] з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~на час\~відкриття спадщини,\~а саме\~ [INFO] за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~А також,\~просила визнати\~за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що неможливо встановити факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме шляхом розміщення оголошення на офіційному\~веб-сайті\~судової влади\~та шляхом\~сповіщення за\~останнім відомим\~місцем проживання,\~проте конверт із судовою повісткою повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи за його відсутності на адресу суду не направляв. Представник відповідача Ізмаїльської міської\~ради Одеської\~області в\~судове засідання\~не з`явився,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлявся належним\~чином,\~надав суду\~клопотання про\~розгляд справи\~за його\~відсутності.\~ Допитана в судовому засіданні, яке призначалось на 25.10.2022 року в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивача [PERSON] знає добре з дитинства. Батько позивача жив зі спадкодавцем [PERSON] та донькою [PERSON] з 2005 року за адресою: [ADDRESS] та на час смерті спадкодавця [PERSON] позивач [PERSON] проживала разом з нею. Підтвердила факт спільного проживання [PERSON] , померлої [INFO] з [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини, а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Проживали однією родиною, вели спільне господарство. Допитана в судовому засіданні, яке призначалось на 25.10.2022 року в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] в 2000 році переїхала разом із батьком жити за адресою: [ADDRESS] . Підтвердила факт спільного проживання [PERSON] , померлої [INFO] з [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини, а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Проживали однією родиною, вели спільне господарство. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточненні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайлонного суду Одеської області від 13.09.2022 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Ізмаїльської міської ради Одеської області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку від 19.08.1957 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори в реєстрі за № 3/1545, зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 54-111 від 03.11.1987 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.01.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, \~які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були \~зачаті за життя спадкодавця і народжені \~живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 02.11.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 5363, [PERSON] , належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] \~заповів [PERSON] \~і [PERSON] \~в рівних\~частках кожному.\~ Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, осіб, які мають обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався та разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав. В свою чергу, [PERSON] будучи спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] проживала разом із спадкодавцем, що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно актового запису про смерть № 1877 від 29.12.2020 року, складеного Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно, яке вона прийняла після смерті [PERSON] ,\~але юридично\~не встигла\~оформи своїх\~спадкових прав.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №70003615 від 13.09.2022 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265\~ цього Кодексу. Спадкоємців за законом першої, другої, третьої черги відповідно до ст. 1261 - 1263 ЦК України\~ після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину немає. Згідно ст. 1264 ЦК України, у\~ четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.\~ Спадкоємцем за законом четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України\~ після смерті [PERSON] є її падчерка [PERSON] . Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Факт спільного проживання [PERSON] , померлої [INFO] з [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини, а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS] був підтверджений поясненями свідків [PERSON] та [PERSON] допитаними в судовому засіданні, згідно пояснень, яких [PERSON] разом із своїм батьком [PERSON] та [PERSON] проживали однією родиною, вели спільне господарство та в них був спільний побут. Таким чином, позивач [PERSON] вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення\~факту та\~визнання права\~власності на\~спадкове майнота право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved