Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Відповідно до ч.6 ст.259 та ч.6 ст.268 ЦПК України 30.03.2023 було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 10.04.2023 року. Позивач [PERSON] , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В., Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 30.08.2021 року вказана позовна заява залишена без руху із зазначенням недоліків позовної заяви. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 12.10.2021 у справі відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 березня 2022 року та від 24 травня 2022 року, 14 червня 2022 року, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.02.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер рідний брат позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого (повторно) відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Родинні відносини позивача та [PERSON] підтверджуються копіями свідоцтва про народження їх спільної матері [PERSON] , [PERSON] , копіями витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища та з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, копії яких надаються до позовної заяви. Позивач [PERSON] та померлий [PERSON] мали спільну матір та різних батьків. Як вказано у позовній заяві, про смерть [PERSON] позивач дізнався у день його поховання від особи, яку бачив вперше, оскільки [PERSON] наприкінці 2019 року покинув квартиру, в якій проживав разом з родиною позивача. Особа, яка повідомила позивача про смерть брата, наголосила на тому, що [PERSON] , незадовго до своєї смерті, а саме: 28.01.2021 уклав договір купівлі-продажу № 131, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В., з [PERSON] . На підставі вказаного договору [PERSON] зареєструвала за собою право власності на квартиру [ADDRESS] (далі - спірна квартира). Позивач зазначає, що вказана спірна квартира відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням від 27.01.1995 № 13 належала на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] (матері позивача) та [PERSON] (рідному брату позивача) по частині кожному. Після смерті [PERSON] , спадкоємцями першої черги, належної їй частини квартири виступили в рівних частинах її сини: [PERSON] та позивач [PERSON] , які на момент смерті матері проживали та були зареєстровані разом з [PERSON] , а відтак, згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вони не заявили про відмову від неї. У позовній заяві вказано на те, що позивач, як і його рідний брат [PERSON] проживав та був зареєстрований на момент смерті [PERSON] разом з нею, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб на день смерті одного з них від 20.08.2021 № 5079/18-21, вони обоє є спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом, отже вони обоє прийняли спадщину за померлою [PERSON] . Заяву про відмову від прийняття спадщини за померлою [PERSON] позивач не подавав. Однак, [PERSON] оформив за собою право власності як на свою частину спадкового майна так і на частину спадкового майна, належного позивачу. Тобто набув право власності на частину квартири по [ADDRESS] , позбавивши при цьому [PERSON] права на спадкове майно. З метою отримання інформації щодо прийняття спадщини за матір`ю позивача, до складу якої входила частини спірної квартири, представником позивача адвокатом Гаєвою Г.С. був надісланий запит до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори. Станом на день подання позову, строк подання якого згідно з ч. 4 ст. 152 ЦПК України обмежений десяти днями з моменту постановлення ухвали про забезпечення позову, відповідь на запит ще не надано, відтак, оскільки позивач позбавлений можливості самостійно надати докази то відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України він вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Позивач зазначає, що [PERSON] зареєструвавши в цілому за собою право власності на спадкове майно, позбавив позивача права на належну йому частину у спадковому майні. Після цього, [PERSON] відчужив квартиру на користь [PERSON] , розпорядившись при цьому і частиною майна, належного позивачу. У позові вказано на те, що у спірній квартирі позивач, його дружина та троє їх дітей були зареєстровані з 12.06.2003 року, протягом всього цього часу постійно проживали в ній. Саме позивач весь цей час здійснював сплату комунальних платежів, підтримував квартиру у належному стані. Натомість [PERSON] ніколи не працював, жодних коштів не мав, участі в утриманні квартири не приймав. Договір купівлі-продажу відповідно до якого [PERSON] розпорядився (відчужив) частиною належного позивачу майна, відчуживши в цілому квартиру [ADDRESS] , тобто використав свідоцтво про право на спадщину. При цьому позивач вказує на те, що [PERSON] з дитинства хворів на хронічне, прогредієнтне психічне захворювання, що мало безперервний перебіг, призводило до психічних розладів, своєрідних змін особистості у вигляді дезінтегрованості психіки, аутизму, емоційного збідніння і зниження активності тощо. [PERSON] навчався у спеціалізованих навчальних закладах, був звільнений від призову на строкову військову службу, протягом всього життя періодично проходив обстеження та лікування. Крім того, на думку позивача стан [PERSON] дедалі тільки посилювався та погіршувався, оскільки останній постійно зловживав спиртними напоями, майже щодня перебував у стані алкогольного сп`яніння, не реагував на зауваження брата та його родини, разом з якими проживав протягом всього життя. За життя [PERSON] , особи, яким законом надано право бути заявниками у справах, зокрема, про визнання фізичної особи недієздатною, не зверталися до суду з відповідною заявою, відтак, [PERSON] за життя у встановленому законом порядку не був визнаний недієздатним. За твердженням позивача, про укладення [PERSON] договору купівлі-продажу квартири в цілому, в тому числі і належної позивачу частки, позивачу відомо не було. [PERSON] ніколи не повідомляв про намір відчужити житло. Позивач ніколи не бачив покупця квартири чи інших осіб, які б були зацікавлені у її придбанні. [PERSON] ніколи не цікавився жодними побутовими питаннями, не приймав ніякої участі в утриманні квартири, не займався її благоустроєм. [PERSON] протягом життя не укладав жодних угод, договорів, більше того, він був неписьменним, ніколи не цікавився ніякою інформацією, не вмів читати та писати. Відтак, розуміти значення на наслідки договору купівлі-продажу не міг. При цьому у позовній заяві вказано на те, що внаслідок наявного психічного захворювання та постійного зловживання спиртними напоями [PERSON] протягом життя не працював, у шлюбі не перебував, дітей не мав. Його утриманням, забезпеченням всім необхідним, протягом всього його життя займався позивач. Згідно позовної заяви, позивачу про те, що квартира продана сторонній особі, стало відомо вже після смерті [PERSON] . Останній з середини 2019 року без будь-яких пояснень покинув спірну квартиру, уникав контактів, зустрічей. На вмовляння повернутися додому реагував агресивно та категорично відмовлявся. Разом з тим, [PERSON] навіть після того як покинув спірну квартиру, постійно мав ключі від неї, у нього завжди був вільний доступ до помешкання. Про смерть [PERSON] позивач дізнався вже тільки у день його поховання від [PERSON] , який надав позивачу інформаційну довідку № 267494603, в якій зазначалося, що власником спірного майна на підставі договору купівлі-продажу № 131 є [PERSON] , у зв`язку з чим вимагав, щоб позивач та його родина звільнили квартиру та знялися з реєстрації. Позивач звертає увагу суду на те, що з моменту укладення договору купівлі-продажу і до дня поховання [PERSON] позивачу не було відомо про наявність цього договору, позивач жодного разу не бачив особу, яка набула право власності на спірне майно. Позивач та його родина після укладення оскаржуваного договору і надалі проживали у спірній квартирі, здійснювали оплату комунальних послуг тощо. Крім того, позивач зазначає, що спірна квартира є єдиним місцем проживання позивача, його дружини [PERSON] , їхніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також сина останньої [PERSON] , [INFO] . Ця квартира є єдиним майном вказаних осіб, що підтверджується наданими до позовної заяви інформаційними довідками. Згідно позовної заяви, позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] 11.08.2021 в установленому законом порядку звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Балаж М.В., було заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 68129194 При цьому позивач вказує на те, що він реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого він не є, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин. На цьому наголосила Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду при розгляді справи № 910/12787/17. Позивач вказує на те, власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша законна реалізація заінтересованою особою її прав, із посиланням на правові позиції ВС. У позовній заяві вказано на те, що у зв`язку із заявленою вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу, доцільним є скасування рішення державного реєстратора, що є похідною вимогою. Способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. А також, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Позивач зазначає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 56360301 від 28.01.2021, приватного нотаріуса Ужгородського міського нотарального округу Кішкіна Д.В., як державного реєстратора, підлягає скасуванню, оскільки підставою для державної реєстрації був оскаржуваний договір купівлі-продажу. Окрім того, згідно позовної заяви, [PERSON] користуючись правом на подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, звернувся з такою заявою до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Ухвалою цього суду від 16 серпня 2021 року заяву [PERSON] було задоволено, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Заборонено [PERSON] відчужувати вказану квартиру. Згідно прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд: «Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за померлою [PERSON] (реквізити будуть надані після ознайомлення із спадковою справою). Визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер 131 від 28.01.2021, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В. та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 56360301 від 28.01.2021, приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Д.В. Стягнути з відповідачів на користь позивача, понесені ним судові витрати.» 01.12.2021 року від представника відповідачів по справі, адвоката Бойко Б.Б., до суду надійшла заява про часткове визнання позовних вимог. в якій адвокат зазначає, що ознайомившись з позовною заявою та зазначеними в ній доводами є очевидним що частки квартири [ADDRESS] мала б бути успадкованою позивачем після смерті своєї матері [PERSON] . Враховуючи наведене,

Outcome: partial