Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

18 січня 2023 року позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 169632,84 грн., а також 2684 грн. судового збору. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 02.10.2019 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», котре згодом змінило найменування на Акціонерне товариство «Ідея Банк», та відповідачем було укладено кредитний договір №C-604-007493-19-980. Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 122530 грн. зі сплатою 24% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені графіком щомісячних платежів. Позивач повність виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами. Проте, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані інші платежі за кредитним договором. Останній платіж відповідачем здійснено 29.04.2022р. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 22.12.2022 становить 169632,84 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 22.12.2022 р. Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 03 листопада 2022 року. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги Банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 20 січня 2023 року позовну заяву Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання. /а.с.33/ 07 лютого 2022 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк», в якій просить: Визнати недійсними з моменту укладення положення угоди № С-604-007493-19-980 від 02.10.2019 року про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4%, які містяться в п. 1.2.1 Тарифів на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб-тювжх клієнтів банку; Визнати недійсним пункт 9.8.2. пункту 9.8 Розділу 9. «Умов споживчого кредитування без забезпечення» Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості; Зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея банк» здійснити перерахунок здійснених з часу укладення угоди № С-604-007493-19-980 від 02.10.2019 року про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки платежів позивача, зарахувавши сплачені суми в рахунок погашення заборгованості за плату за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення основного боргу по кредитному договору. В обгрунтування поданої зустрічної позовної заяви покликається на те, що 02.10.2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (Далі - Відповідач) та [PERSON] (Далі - Позивач) було укладено угоду № С-604- 007493-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування. Згідно з п. 1 даної угоди Банк відкриває клієнту (позивачу) в рамках банківського продукту Card Blanche Blue ID INS Cross поточний рахунок та випускає йому платіжну картку MasterCard. Пунктом 3 Угоди визначено, що банк надає Клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку. При цьому процентна ставка за користування коштами становить 24% річних. Повернення заборгованості та сплата відсотків за користування Кредитною лінією та/або інших платежів за Угодою та Договором комплексного банківського обслуговування, в т.ч. черговість погашення вимог банку, здійснюється згідно умов ДКБО, а також відповідно до тарифів, які розміщені на сайті Банку за адресою www.ideabank.ua. Як вбачається\~з п.\~1.2.1\~Тарифів на\~видачу та\~обслуговування кредитних\~карток для\~фізичних осіб\~-\~нових клієнтів\~банку щодо\~послуги «Card\~Blanche\~Blue\~ID\~INS\~Cross»,\~що є\~додатком №\~7\~до Протоколу\~засідання Правління\~№ 04/11-01\~від 11.04.2017\~року зі\~змінами та\~доповненнями згідно\~КУАПІТ №\~159.7\~від 12.12.2017\~року, банком встановлюється\~плата за\~обслуговування кредитної\~заборгованості (від\~залишку заборгованості\~станом на\~останній банківський\~день місяця)\~у розмірі\~4%. При цьому така плата здійснюється щомісячно, разом з обов`язковим мінімальним платежем, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття рахунку. Водночас, у даному документі, відсутні відомості про те, за які послуги справляється така плата, у чому вони полягають. Позивач зазначає, що відповідно до пункту 9.8.2. пункту 9.8 Розділу 9. «Умов споживчого кредитування без забезпечення» Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджений протоколом засідання Правління №08/28-07 від 28.08.2019 p., що діяв з 30.09.2019 року по 15.11.2019 року (в період укладення Кредитного договору), плата за обслуговування кредитної заборгованості, що сплачується Позичальником за користування кредитом, щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком за Договором кредиту, включає в себе: -надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення CMC- повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; -надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; -опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Однак, відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит, кредитодавець (Відповідач) кожного місяця, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, так чи інакше, безоплатно повинен повідомляти Позивача з приводу інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надавати виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Тобто Банк фактично встановив позивачу за кожен місяць додаткову плату за можливе інформування останнього про сплачені ним платежі та про суму майбутніх платежів по кредиту. Разом з цим, відповідач не надав суду паспорту споживчого кредиту з відповідним підписом позичальника, який би підтверджував, що позичальник ознайомлений з усіма умовами кредитної угоди, в тому числі з фактом обізнаності останнього з такою його складовою як плата за обслуговування кредитної заборгованості, а отже кредитодавець в особі відповідача не може бути визнаний таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит. Паспорт споживчого кредиту, повинен надаватись згідно статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Вказані вимоги Закону відповідачем були не виконані. Такі дії розглядаються як нечесна підприємницька практика в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу, не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Крім того, згідно пунктів 9.15.1., 9.15.4. пункту 9.15. Договору позичальник має право: одержувати від Банку інформацію про заборгованість за Договором кредиту; не частіше одного разу на місяць отримати у Банку надання безоплатної інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої Банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися Позичальнику за законом. Згідно п.9.17.2. Договорів КБОФО Банк зобов`язався надавати Позичальнику консультації з питань виконання Договору кредиту. Отже, на думку відповідача за первісним позовом, має місце встановлення у спірних положеннях кредитного договору оплатності послуг про надання інформації з приводу виконання кредитного договору, що прямо суперечить вищенаведеним нормам Закону України «Про споживче кредитування» та є підставою для визнання відповідних частин договору недійсними. Згідно Виписки Банку за період з 02.10.2019 по 22.12.2022 року відповідачем неодноразово було сплачено платежі по кредиту, які банк зарахував в рахунок погашення плати за обслуговування кредиту. Тому, як наслідок визнання недійсним умов кредитного договору в частині визначення плати за обслуговування кредитної заборгованості належить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок здійснених з часу укладення вказаного договору платежів та зарахувати сплачену позивачем суму в рахунок погашення основного боргу по кредитному договору, що буде повністю відповідати нормам чинного законодавства. /а.с.46-59/ Ухвалою суду від 15 лютого 2023 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживача, - прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. У справі призначено підготовче судове засідання. /а.с.63-64/ 07 березня 2023 року від представника позивача за первісним позовом [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви. /а.с.78-81, 82-84/ Ухвалою суду від 09 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначити справу за первісним позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та за зустрічним позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживача, до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, з викликом учасників справи.\~\~/а.с.90-91/ У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] первісні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у ньому. Просив суд позов задоволити повністю. Щодо зустрічної позовної заяви представник позивача заперечив, з підстав викладених у відзиві, просив суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не з`явився, оскільки 27 березня 2023 року через «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Первісні позовні вимоги заперечує, просить суд у їх задоволенні відмовити, а зустрічну позовну заяву задоволити. Заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом [PERSON] , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням наведених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст.12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відповідно до положень ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст.629, 638 ЦК України). Суд встановив, що 02.10.2019, згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі Договір) текст якого розміщено на Інтернет-сторінці Банку за посиланням: https://ideabank.ua/sites/default/files/2019-11/%D0%9F%D1%83%D0%B1%D0%BB%D1%96%D1%87%D0%BD%D0%B0%20%D1%83%D0%B3%D0%BE%D0%B4%D0%B0%2030.09.19-15.11.19.pdf, між Банком та [PERSON] (надалі Відповідач) було укладено Угоду №C-604-007493-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки (надалі Кредитний договір). Також, укладаючи Кредитний договір сторони погодились, що клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний (п. 4). Згідно Кредитного договору відповідач за первісним позовом отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого Кредитним договором ліміту Кредитної лінії, доступного відповідачу. Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24% річних. Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 (двісті тисяч) грн. Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 49500 грн. Враховуючи, що зобов`язання Банку щодо встановлення ліміту Кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми Кредитної лінії, що може бути доступна Клієнту, протягом строку дії відновлювальної Кредитної лінії, здійснюється Банком в межах встановленого Угодою максимального ліміту Кредитної лінії без будь-яких обмежень. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується випискою по Поточному рахунку Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України). Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач за первісним позовом АТ «Ідея Банк» виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується випискою по Поточному рахунку. Окрім цього, учасниками справи не оспорюється укладення Угоди №C-604-007493-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № [NUMBER] , із встановленою процентною ставкою за користування коштами Кредитної лінії становить 24% річних, із максимальним лімітом Кредитної лінії у розмірі 200000,00 (двісті тисяч) грн. Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 49500 грн. Згідно із ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Разом з тим, відповідач за первісним позовом не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та інші платежі за кредитним договором. У зв`язку із невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, утворилась заборгованість за кредитним договором, яка згідно із довідкою\~розрахунком заборгованості за кредитним договором №С-604-007493-19-980 від 02.10.2019, становить 169632,84 грн, з яких: основний борг 104878,34 грн., прострочений борг 17650,70 грн., строкові проценти 80,56 грн., прострочені проценти 47023,24 грн., /а.с.23/ У зв`язку із невиконанням умов Кредитного договору, на адресу відповідача Банком надіслано вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 03 листопада 2022 року. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення вище вказаної вимоги виконати зобов`язання по Кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нараховану по день повного погашення заборгованості та інші платежі за Кредитним договором. Також Відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за Кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги АТ «Ідея Банк» будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із Відповідача заборгованості за Кредитним договором на власний вибір Банку (належним чином засвідчена копія вимоги, разом із доказами її відправлення Відповідачу, додається). /а.с.24/ Вказана вимога залишилась невиконаною відповідачем за первісним позовом [PERSON] . Що ж стосується зустрічної позовної заяви, суд звертає увагу на наступне. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] посилається на умови пунктів розділу 9 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі ДКБО, Договір), тобто визнає умови такого Договору, проте зазначає, що має місце встановлення у спірних положеннях кредитного договору оплатності послуг про надання інформації з приводу виконання кредитного договору, що прямо суперечить нормам Закону України «Про споживче кредитування» та є підставою для визнання відповідних частин договору недійсними. Тому, як наслідок визнанням недійсним умов кредитного договору в частині визначення плати за обслуговування кредитної заборгованості належить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок здійснених з часу укладення вказаного договору платежів та зарахувати сплачену позивачем суму в рахунок погашення основного боргу по кредитному договору, що буде відповідати нормам чинного законодавства. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Так, 02.10.2019, згідно з умовами ДКБО текст якого розміщено на Інтернет-сторінці Банку за посиланням: https://ideabank.ua/sites/default/files/2019-11/%D0%9F%D1%83%D0%B1%D0%BB%D1%96%D1%87%D0%BD%D0%B0%20%D1%83%D0%B3%D0%BE%D0%B4%D0%B0%2030.09.19-15.11.19.pdf, і визнається сторонами по справі, між Банком та гр. [PERSON] було укладено Угоду №C-604-007493-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Також, укладаючи Кредитний договір сторони погодились, що клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний (п. 4 Кредитного договору). Що також узгоджується із тим, що [PERSON] просить визнати недійсним деякі пункти ДКБО, і оперує умовами цього Договору, Тарифами в обґрунтування позовних вимог. Так, згідно Кредитного договору відповідач отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого Кредитним договором ліміту Кредитної лінії, доступного Відповідачу. Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24% річних. Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 (двісті тисяч) грн. Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 49500 грн. Враховуючи, що зобов`язання Банку щодо встановлення ліміту Кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми Кредитної лінії, що може бути доступна Клієнту, протягом строку дії відновлювальної Кредитної лінії, здійснюється Банком в межах встановленого Угодою максимального ліміту Кредитної лінії без будь-яких обмежень. Також, відповідно до пунктів 4.2, 4.10, 5 Кредитного договору [PERSON] погодилась зокрема з тим, що ДКБО, Тарифи є невід`ємними складовими цього Договору (Кредитного договору) та зобов`язується виконувати їх умови (п. 4.2), що також узгоджується із зазначеним нею в зустрічній позовній заяві. Також Банк перед укладенням Угоди повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомлений з тарифами Банку і згоден з ними; належний йому примірник оригіналу даної Угоди йому вручено Банком при підписанні даної Угоди; умови даної Угоди та ДКБО він вважає справедливим і такими, що відповідають його інтересам, послуги Банку пов`язані з отриманням кредиту отримав у повному обсязі та задоволений погоджується з ними (4.10.). Всі відносини між Позичальником та Банком, що не врегульовані Договором (Кредитним договором), регулюються ДКБО, який визначає всі інші істотні умови надання та користуванням Кредитом, додатково до тих, що вказані в Договорі, і є невід`ємною частиною Договору та чинна редакція якого розміщена на сайті Банку: www.ideabank.ua (п. 5). Відтак, як вбачається із ДКБО, зокрема розділу 9, цей розділ регулює умови споживчого кредитування без забезпечення, тобто не регулює спірні відносини, оскільки між Позивачем та Відповідачем укладено Угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Натомість, спірні правовідносини у цій справі регулює розділ 10 ДКБО, який встановлює умови та порядок надання банківських послуг з відкриття та обслуговування поточних рахунків клієнтів Банку фізичних осіб, операції за якими здійснюються за допомогою електронних платіжних засобів із встановленням за такими рахунками Кредитної лінії (п. 10.1). Відкриття БПР (банківського поточного рахунку) і отримання кредиту в вигляді Кредитної лінії здійснюється на підставі Договору, а також укладеної між Сторонами Угоди. Угода між Клієнтом та Банком укладається в порядку, передбаченому цим Договором. Інформація про суму кредиту, строк надання кредиту, розмір процентів, що встановлюються за користування коштами Кредитної лінії, комісійних винагород (у випадку їх наявності), а також інші умови, погоджені Сторонами, зазначається в Угоді, Тарифах, Паспорті споживчого кредиту/ Довідці-повідомленні (п. 10.8). Згідно із п. 10.4.2 ДКБО клієнт має право один раз на місяць безоплатно отримувати в Банку інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої Банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися Клієнту за законом. Також, відповідно до п. 10.10.3 ДКБО розмір процентної ставки за користування коштами Кредитної лінії зазначений в Угоді, що укладається на підставі цього Договору та Тарифах. Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії є фіксованою. Розмір інших платежів та комісій передбачені Тарифами, чинними у Банку, і які, як вбачається із зустрічної позовної заяви [PERSON] їй не відомі. Так, згідно Тарифів, якій [PERSON] відомі умовою встановлення кредитного ліміту є сплата щомісячно 4 % від залишку заборгованості станом на розрахункову дату (обслуговування кредитної заборгованості), разом з обов`язковим мінімальним платежем, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття рахунку. Тобто, сплата 4% (обслуговування кредитної заборгованості) згідно Тарифів, була та є обов`язковою у випадку наявності залишку заборгованості станом на розрахункову дату. Відтак, враховуючи зазначене, [PERSON] зобов`язана сплачувати згідно Тарифів 4% (обслуговування кредитної заборгованості) у випадку наявності залишку заборгованості станом на розрахункову дату, а не за послуги зазначені у п. 9.8.3 ДКБО, як стверджує [PERSON] . Відповідно сплата вказаних 4%, та їх наявності, залежала виключно від дій [PERSON] , та стану заборгованості за Кредитним договором. Тому враховуючи зазначене, відсутні правові підстави для визнання дійсним умов положень Кредитного договору в частині сплати 4% від залишку заборгованості станом на розрахункову дату (обслуговування кредитної заборгованості) (п. 1.2.1 Тарифів), та підпункту 9.8.2. пункту 9.8 Розділу 9 Умов споживчого кредитування без забезпечення ДКБО в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості. Щодо покликань відповідача за первісним позовом [PERSON] про зобов`язання банку здійснити перерахунок по кредиту договору, то підстави визнання недійсними деяких положень Кредитного договору відсутні, а відповідно відсутні підстави здійснення перерахунку по Кредитному договору. Крім цього, відповідно до п. 10.22.1 ДКБО, при внесенні Клієнтом коштів на БПР повернення заборгованості за кредитом, сплати процентів за його користування та/чи інших платежів за Договором здійснюється згідно з черговістю, що визначена п.10.23. даного Розділу. Так, відповідно до п. 10.23 ДКБО повернення заборгованості за Договором здійснюється згідно з черговістю, передбаченою цим пунктом: - сплата простроченої до повернення суми ліміту Кредитної лінії, в т.ч. простроченої Несанкціонованої кредитної заборгованості за Кредитною лінією, прострочених Обов`язкових мінімальних платежів, враховуючи проценти; - сплата суми Обов`язкового мінімального платежу, включаючи проценти, за схемою погашення мінімальними платежами (ОМП). При цьому в частині заборгованості по тілу кредиту спочатку відбувається сплата частини поточної заборгованості за Кредитною лінією, яка використана як розрахунки 32 з використанням БПК за товари/послуги, та виставлена до сплати в ОМП, далі відбувається сплата поточної заборгованості за Кредитною лінією, яка використана для інших ліцей та виставлена до сплати в ОМП; - сплата неустойки (штрафів і пені) за користування простроченою сумою Несанкціонованої та Санкціонованої заборгованості за Кредитною лінією, за прострочення Обов`язкових мінімальних платежів, враховуючи проценти та за вчинення інших порушень, передбачених цим Договором та Угодою; - сплата поточної заборгованості за Кредитною лінією, яка використана як розрахунки з використанням БПК за товари/послуги; - сплата поточної заборгованості за Кредитною лінією, яка використана для інших цілей та комісій, зазначених в Тарифах, які є невід`ємною частиною даного Договору. Тобто, зарахування сплачених 4 % від залишку заборгованості станом на розрахункову дату (обслуговування кредитної заборгованості), виключно в погашення основного боргу по Кредитному договору суперечитиме умовам такого договору, а відповідно не відповідатиме вимогам чинного законодавства. Згідно з положеннями\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до\~ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Проте, судом під час розгляду справи не встановлено підстав для визнання недійсним умов положень Кредитного договору в частині сплати 4% від залишку заборгованості станом на розрахункову дату (обслуговування кредитної заборгованості) (п. 1.2.1 Тарифів), та підпункту 9.8.2. пункту 9.8 Розділу 9 Умов споживчого кредитування без забезпечення ДКБО в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що первісний позов АТ «Ідея Банк» підлягає до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку. Згідно із ч. ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь АТ «Ідея\~Банк»судовий збір. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач за зустрічним позовом [PERSON] звільнена від сплати судового збору, а у задоволенні її позову відмовлено, судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed