Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

19.01.2023 позивач [PERSON] звернувся через адвоката Кушнеренка Є.Ю. до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] , в якому просить: - визнати об`єктом спільної сумісної власності квартиру, загальною площею 48,9 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною вартістю 137 813,00 гривень; - в порядку розподілу майна подружжя визнати право власності, виділивши у власність [PERSON] 1/2 частину квартири, площею 48,9 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю 68 906, 50 гривень; - в порядку розподілу майна подружжя визнати право власності, виділивши у власність [PERSON] 1/2 частину квартири, площею 31,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю 68 906,50 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебував з відповідачем у шлюбі, який було розірвано 25.01.2023. За час шлюбу за спільні сімейні кошти було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована за відповідачем. Після розірвання шлюбу сторони не дійшли згоди щодо розподілу спірної квартири. Ухвалою судді від 26.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14.02.2023. 14.02.2023 підготовче засідання відкладено до 07.03.2023 у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 07.03.2023 підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду на 21.03.2023. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщалися у встановленому законом порядку; сторони про причини неявки суду не повідомили; представник позивача просив справу розглядати без його участі, дав згоду на заочний розгляд справи. За письмовою згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 27.06.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 807. Рішенням Деснянського\~районного суду\~м.\~Чернігова від\~25.01.2023\~шлюб між\~ [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 5). У період перебування у шлюбі, а саме 30.05.2018, [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, була придбана квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу сторони не дійшли згоди щодо розподілу спільного майна, в тому числі і спірної квартири. Відповідно до вимог частини третьої статті 368 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною другою\~статті 372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою статті 61 СК України\~встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою\~статті 69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами першою, другою\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Частинами першою\~та другою\~статті 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на те, що набута сторонами в період шлюбу спірна квартира за адресою: [ADDRESS] , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд вважає за можливе розподілити її виходячи з правил рівності часток, задовольнивши позовні вимоги. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved