Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

21.12.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина, у розмірі частки від заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно на період навчання, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі даної позовної заяви і до досягнення двадцяти трьох років. В обгрунтування наведених підстав посилається на наступне. Позивач є повнолітньою дитиною відповідача. На теперішній час він навчається у Українській інженерно-педагогічній академії на денній формі навчання з 21 вересня 2020 року по 30.06.2024 року, спеціальність комп`ютерні і інтегровані технології в виробництві та освіті. Для забезпечення його проживання, навчання, придбання навчально-методичних посібників, проїзду, продуктів харчування та предметів повсякденного вжитку, необхідно щомісячно витрачати значні кошти, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Зазначає, що в добровільному порядку домовитись з батьком про надання матеріальної допомоги на період навчання він не має можливості, що і стало підставою для звернення до суду. 21.12.2021 до суду надійшла вказана позовна заява, та розподілена судді Зубу Г.А. 24.12.2021 судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади міста Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано до суду\~24.12.2021. Ухвалою судді від 28.12.2021 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, повідомлений належним чином, до суду надійшло клопотання представника позивача, в якому просить розглядати справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявний поштовий конверт з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві, що свідчить про належне її повідомлення, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до пункту 3 частини 8\~статті 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч.2\~ст.191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. \~Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , повнолітній син [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24.06.2003). Відповідно до наданої довідки від 10.11.2021 № 150, позивач є студентом 2 курсу Української інженерно-педагогічної академії, факультету інноваційних технологій денної форми здобуття освіти за спеціальністю «Професійна освіта. Цифрові технології», та до суду надано копії квитанцій про сплату коштів за навчання [PERSON] , яка є матір`ю позивача. Згідно\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення права на навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів : досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`ята матеріальнестановище дитини; 2)стан здоров`ята матеріальнестановище платникааліментів; 3)наявність уплатника аліментівінших дітей,непрацездатних чоловіка,дружини,батьків,дочки,сина; 3-1)наявність направі власності,володіння та/абокористування уплатника аліментівмайна тамайнових прав,у томучислі рухомогота нерухомогомайна,грошових коштів,виключних правна результатиінтелектуальної діяльності,корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4)інші обставини,що маютьістотне значення. Розміраліментів маєбути необхіднимта достатнімдля забезпеченнягармонійного розвиткудитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом\~ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1\~ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд враховує, те, що відповідач, є здоровим, працездатним чоловіком, інших обставин, що мають істотне значення не встановлено, а тому за таких обставин, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з\~\~ [PERSON] , на користь [PERSON] , аліментів на його утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.12.2021 по 30.06.2024. Право на отримання припиняється у разі припинення навчання. Також необхідно враховувати, що денна форма навчання унеможливлює працевлаштування позивача з метою одержання доходу для самостійного матеріального забезпечення, без допомоги батьків. В іншій частині позову суд вважає відмовити, оскільки доводи на які посилались позивач та відповідач в судовому засіданні не підтверджуються жодними доказами. У відповідності зі\~ст.430 п.1 ч.1 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial