Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

В лютому 2023 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання сина [PERSON] , 2016 року народження, та стягнути з нього аліменти на її користь в твердій грошовій сумі у розмірі 4 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона та відповідач є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.10.2018 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією. Але позивач вважає, що цієї суми замало. Зараз їх спільний син продовжує проживати з нею, повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання зі сплати аліментів, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 24 412,38 станом на 01.01.2023. Позивач зазначає, що її доходів не завжди вистачає для забезпечення дитини всім необхідним для навчання та повноцінного розвитку. Крім того посилалась на те, що на протязі останніх трьох років син дуже часто хворіє, внаслідок чого позивач несе значні додаткові витрати на лікування, аналізи та ін. Також зазначала, що життя в умовах воєнного стану значно погіршилось та дуже зросло в ціні. Крім того посилалась на те, що невдовзі її син піде до школи, що призведе до зростання витрат на його утримання. Відповідач є фізично здоровим, працездатним, аліменти більше нікому не сплачує, непрацездатних батьків не має. Саме тому [PERSON] вважає, що призначені до виплати платежі мають бути зазначені у твердій грошовій сумі, та збільшені до розміру 4 500,00 грн. щомісячно. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.02.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивач [PERSON] а її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про розгляд справи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі, посилаючись не необґрунтованість позовних вимог через відсутність змін у майновому та фізичному стані сторін, та ту обставину, що доводи про витрачання значних коштів на лікування дитини сторін та коштів на придбання одягу, іграшок, підручників можуть бути підставою для ухвалення судом рішення про стягнення додаткових витрат на дитину за умови подання такого позову та доведеності підстав такого позову, а не є підставою для збільшення розміру аліментів. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, актовий запис №\~871, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.\~13). Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.10.2018по справі №\~489/5418/18 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з подальшою індексацією, починаючи з 03 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-12). Зі змісту позовної заяви вбачається та не заперечується сторонами, що син сторін проживає разом з позивачем. Згідно Довідки Інгульського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 27.01.2023 за вих.. № 10672станом на 01.01.2023 у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 24\~412,38 грн. (а.с. 14). Відповідно до консультативного висновку спеціаліста Медичного центру «Авіцена Медікал» від 10.02.2023 [PERSON] встановлено діагноз аденоїдит ЧДХ (а.с. 17). До матеріалів справи позивачем долучено призначення лікаря, висновки лабораторних досліджень та копії квитанцій про придбання лікарських препаратів (а.с. 25 - 46). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із вимогами ч. 1\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована\~Постановою Верховної\~Ради України\~N\~789-XII\~від 27.02.1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частин 1, 2 статті 181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для справи. У частині першій статті 192\~СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Із аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Згідно з частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із змісту заявленого позову про збільшення розміру аліментів, жодних підстав, передбачених статтею 192\~СК України для збільшення розміру присуджених аліментів, позивач не наводить. Зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у відповідному розмірі. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Крім того, позивачем не було надано належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 76-80\~ЦПК України того, що у неї та/або відповідача відбулись зміни, які обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, що стягуються із нього на утримання неповнолітнього сина. Наявність в матеріалах справи консультативного висновку спеціаліста про встановлення неповнолітньому діагнозу аденоїдит не може бути єдиною підставою, яка свідчить про необхідність збільшення розміру аліментів, але може бути підставою для звернення до суду із позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування дитини. Крім того, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту поліпшення матеріального стану відповідача з моменту стягнення аліментів. Також не надано належних та допустимих доказів про спроможність відповідача сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Разом з тим, відсутні будь-які докази, які б свідчили про відсутність доходів, та суттєве погіршення матеріального стану позивача на день звернення до суду з позовом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що позивач повинна надати докази, що підтверджують наявність юридичних складових - певних умов, які дають підстави для збільшення розміру аліментних зобов`язань. Проте, доказів, які б свідчили про наявність інших обставин, які передбачені ст.\~182 СК України, що дають підстави збільшити розмір аліментів, позивачем також не надано. Доводи [PERSON] щодо збільшення цін в умовах воєнного стану та що невдовзі дитина піде до школи, суд відхиляє, оскільки самі по собі ці обставини без доведення підстав, передбачених статтею 192 СК України, не є підставою для збільшення розміру аліментів. Крім того, суд звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального стану однієї зі сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них, а також позивач має право звернутись із позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Враховуючи вищезазначені положення діючого законодавства, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та в їх задоволенні необхідно відмовити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати за розгляд даної справи відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed