Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

У жовтні 2022 [PERSON] звернулася до Біляївського районного суду Одеської області з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що вона з 08.10.2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24.04.2014 року розірваний. За час шлюбу, [INFO] , у них народився син - [PERSON] . Після розлучення, неповнолітній [PERSON] , 2012 року народження залишився проживати з матір`ю. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.08.2015 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку- до досягнення сином повноліття. Однак, [PERSON] зазначені аліменти не сплачує у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 31.07.2022 року у розмірі 106280,20грн. Також зазначила, що з моменту розлучення відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, що виражається, зокрема, у тому, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а саме: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з сином взагалі, що порушує його нормальне самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти тощо, у зв`язку з чим має бути позбавлений батьківських прав відносно свого малолітнього сина. Процесуальні дії по справі. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 06.12.2022 року матеріали цивільної справи передано за підсудністю до Роздільнянського районного суду Одеської області. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.01.2023 року прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Роздільнянського районного суду від 28.02.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Позиції сторін. Позивач - [PERSON] , в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, що відповідають змісту позовних вимог та просила суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, завірену приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шустовою Н.С., зареєстровану в реєстрі за № 152, в якій не заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та просив справу розглядати без його участі. ( а.с.38) Представник органу опіки та піклування Біляївської міської ради Одеської області, в судове засідання не з`явився,про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України, серії [NUMBER] , виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області від 03.09.2014 року. ( а.с.4) Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.10.2011 року, який рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24.04.2014 року розірваний. ( а.с.7) За час шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 14.03.2012 року виконавчим комітетом Буцинівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №6 в графі батько зазначено - [PERSON] , в графі мати - [PERSON] ( а.с. 6) Після розлучення, неповнолітній [PERSON] , 2012 року народження залишився проживати з матір`ю. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.08.2015 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку- до досягнення сином повноліття. Однак, [PERSON] зазначені аліменти не сплачує у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 31.07.2022 року у розмірі 106280,20грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах ( а.с.8). Позивач звертаючись до суду з позовом, посилалась на те, що з моменту розлучення відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, що виражається, зокрема, у тому, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а саме: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з сином взагалі, що порушує його нормальне самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти тощо, та усе це, на думку позивача, свідчить про умисне ухилення відповідача від виконання ним своїх обов`язків. Органом опіки та піклування Біляївської міської ради було проведено вивчення питання соціальної характеристики [PERSON] та було надано висновок № 2898 від 28.10.2022 року про доцільність позбавлення його батьківських прав, відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Даний висновок обґрунтований тим, що батько дитини не піклується про духовний і фізичний розвиток дитини, не забезпечує побутових умов, умов для навчання, харчування, медичного огляду, не спілкується з дитиною та не цікавиться його життям, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.(а .с. 11) Дані правовідносини регулюються наступними нормами права. За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 3, статті 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 02 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п.2,3 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною. Відповідно до п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, давши оцінку їх належності та допустимості, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час не виконує батьківські обов`язки відносно неповнолітнього сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, що свідчить про небажання відповідача приймати участь у забезпеченні дитині належних умов життя, навчання, відпочинку. При розгляді даної категорії справ держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дитини зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Однак реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Відповідач [PERSON] тривалий час життям сина не цікавиться, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Суд розцінює такі дії відповідача, як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачі можуть бути позбавлені батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини і в такому випадку судом на перше місце ставляться «як найкращі інтереси дитини». Тому суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved