Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Представник позивачів звернувся до суду з позовом до відповідача, який уточнив (а.с. 119-120) про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій [PERSON] , керуючи автобусом марки «Mercedes», р.н. [NUMBER] (маршрут «Кишинів-Чорноморськ»), по 28 км + 900 а/д Одеса-Рені, рухаючись у напрямку м. Одеса, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих травм загинув на місці пригоди. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди [INFO] були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021160000001460 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія автобуса марки «MERCEDES», р.н. [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за Договором міжнародного страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів згідно «Зеленої картки» №MD/15/YL02970832. Зважаючи на те, що батьки загиблого [PERSON] та [PERSON] досягли пенсійного віку та перебували на утриманні у свого сина [PERSON] , тому володіють правом на відшкодування утримання у зв`язку із втратою годувальника. Грошова сума, в межах якої страхова компанія (МТСБУ) зобов`язана здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов такого договору, називається обов`язковим лімітом відповідальності страховика (МТСБУ). Окремо встановлено розмір обов`язкового ліміту відповідальності страховика (МТСБУ) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну його життю та здоров`ю, а також за шкоду, заподіяну майну. Транспортний засіб - автобус марки «Mercedes», р.н. [NUMBER] , зареєстрований у Республіці Молдова. 30.12.2021 року на адресу МТСБУ було направлено заяву про виплату страхового відшкодування для: батька загиблого - [PERSON] , матері загиблого - [PERSON] , та доньки загиблого - [PERSON] . Загальна сума страхового відшкодування складає 563 305,00 грн., з яких: 78 000,00 грн. (по 26 000,00 грн. для кожного позивача) - моральна шкода; 468 000,00 грн. (по 234 000,00 грн. для позивача 1 та позивача 2) - відшкодування на утримання у зв`язку із втратою годувальника; та 17 305,00 грн. (для позивача 3) - витрати на поховання. Листом від 06.04.2022 року МТСБУ повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання належним чином завіреної копії документу (вироку суду, постанови слідчого про закриття кримінального провадження), що підтверджує настання відповідальності іншого учасника за скоєння ДТП. З рішенням відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування через зупинення строків розгляду справи і прийнятої рішення про виплату страхового відшкодування позивачі не погоджуються та вважають його безпідставним, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 25.08.2022 року позовна заява була залишена без руху та позивачам наданий строк для усунення недоліків. 05.09.2022 року до канцелярії суду від представника позивачів надійшла заява про виконання ухвали суду щодо усунення недоліків. Ухвалою суду від 07.09.2022 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 16.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачів до судового засідання не з`явився, але надав до суду заяву, згідно якої просив проводити розгляд справи без його участі та участі позивачів, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки подав до суду відзив на позовну заяву. Згідно наданого відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що [INFO] під час керування водієм [PERSON] колісного транспортного засобу марки «Mercedes Sprinter», р.н. [NUMBER] , на 28 км автошляху Одеса-Рені відбувся наїзд на пішохода [PERSON] . Від отриманих травм останній помер на місці пригоди. 20.12.2021 розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 12021160000001460 за ч. 2 ст. 286 КК України. На теперішній час досудове розслідування даного кримінального провадження триває, остаточне рішення не прийнято. Як з`ясовано, на дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія колісного транспортного засобу марки «Mercedes Sprinter», р.н. [NUMBER] була забезпечена іноземним страховим сертифікатом «Зелена карта». Станом на дату ДТП розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих становила 260 000,00 грн. на одного потерпілого. Відповідно до обставин справи та в розумінні Закону потерпілою особою внаслідок даної ДТП є [PERSON] . Шляхом складання усіх позовних вимог майнового характеру значно перевищує грошову суму у розмірі 260 000,00 грн., у межах якої МТСБУ, при наявності законних підстав, зобов`язане здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У даному випадку не доведено, що позивачі ( [PERSON] та [PERSON] ) були на повному утриманні померлого, одержувала від померлого допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобу до існування. Згідно наявних в матеріалах справи даних, місячний розмір пенсійного забезпечення [PERSON] складає 1 934,00 грн. Місячний розмір пенсійного забезпечення [PERSON] складає 2 793,39 грн. Відомості про дохід загиблого за останній календарний рік до ДТП відсутні. За таких обставин, [PERSON] та [PERSON] не були на утриманні [PERSON] . Останній не являвся годувальником. У вчиненні вказаної ДТП вина жодної особи не встановлена. Вказані у позові витрати, пов`язані із спорудженням надгробного пам`ятника, є вищою, ніж гранична вартість таких витрат, визначених у постанові правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» № 45 від 03.10.2008 року. Відповідно до вказаної Постанови, для Одеської області гранична вартість складає 7 226,00 грн. Згідно положень Закону у даному випадку на даний час в МТСБУ відсутні законні підстави на здійснення регламентної виплати з фонду захисту потерпілих на користь позивачів. За таких обставин є безпідставними і позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних, інфляційні витрати, оскільки МТСБУ не відмовлено у здійсненні регламентної виплати, а на законних підставах призупинено розгляд заяв позивачів до отримання відомостей щодо прийнятого остаточного рішення у кримінальному провадженні чи то слідчим органом чи судом, тому просив відмовити повністю у задоволені позовних вимог (а.с. 130-134). У відповідь на відзив, 01.11.2022 року представник позивачів надав до суду письмові пояснення, відповідно до яких зазначає, що з рішенням МТСБУ про відмову у виплаті страхового відшкодування через зупинення строків розгляду справи позивачі не погоджуються, тому що вважають його безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула третя особа - пішохід [PERSON] , цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу - автобуса марки «Mercedes», р.н. [NUMBER] , який застрахував цивільно-правову відповідальність згідно Договору міжнародного страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (іноземний страховий сертифікат «Зелена картка» №MD/15/YL02970832), в силу вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини. Рішення про зупинення відповідачем строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку суду є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому факт завдання шкоди позивачу є встановленим та не підлягає доказуванню. Щодо перевищення страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого. У листі відповідача від 06.04.2022 року зазначено, що МТСБУ має можливість здійснити регламентну виплату, що перевищує розмір страхової суми, лише за наявності відповідного дозволу страхової компанії, якою виданий сертифікат «Зелена картка». З урахуванням наведеного позивачі вважають, що МТСБУ має направити відповідний запит у страхову компанію, якою виданий сертифікат «Зелена картка» та отримати такий дозвіл, оскільки встановленні чинним законодавством розміри страхових сум не забезпечать вимоги потерпілих у повному обсязі, а законодавством іноземної держави, якою було видано сертифікат «Зелена картка», ліміти у виплаті страхового відшкодування потерпілим у ДТП не передбачені. Доказів відсутності такого дозволу страхової компанії, якою видано сертифікат «Зелена картка», на проведення регламентної виплати з перевищенням ліміту, передбаченим українським законодавством, відповідачем не надано. Щодо наявності доказів перебування батьків на утриманні у загиблого. Заявою від 22.07.2022 року до матеріалів страхової справи додатково було долучено: довідку про розмір пенсії [PERSON] за період з січня по грудень 2021 року; довідку про розмір пенсії [PERSON] за період з січня по грудень 2021 року; довідку про склад сім`ї [PERSON] та про перебування матері [PERSON] та батька [PERSON] на утриманні у сина [PERSON] . Крім того, вказаною заявою також було повідомлено МТСБУ, що загиблий [PERSON] останній календарний рік до дати ДТП працював не офіційно, тому надати довідку про доходи останнього позивачі не мають можливості. У зв`язку із наведеним, просили провести розрахунок страхового відшкодування (регламентної виплати) на утримання батьків загиблого виходячи із розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому законом на день настання страхового випадку. При цьому представник позивача зазначає, що той факт, що загиблий працював не офіційно, не може позбавити права позивачів на отримання виплати страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника. Щодо перевищення граничної вартості витрат на встановлення пам`ятника. Позивачами не заявлялася вимога про відшкодування витрат, пов`язаних із спорудженням надгробного пам`ятника, а заявлялась щодо відшкодування витрат на поховання. Крім того, посилання на підзаконний нормативно-правовий акт 2008 року не є актуальним, оскільки рівень цін з 2008 року в Україні суттєво змінився, а правовідносини з даного питання регулюється ст. 27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який має вищу юридичну силу, та яким передбачений ліміт у 12 мінімальних заробітних плат на день настання страхового випадку (12*6 500 грн. = 78 000 грн.). Враховуючи вищевикладене представник позивачів просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 139-141). Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій [PERSON] , керуючи автобусом марки «Mercedes», р.н. [NUMBER] (маршрут «Кишинів-Чорноморськ»), по 28 км + 900 а/д Одеса-Рені, рухаючись у напрямку м. Одеса, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих травм загинув на місці пригоди, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 5490 від 21.12.2021 року та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.12.2021 року (а.с. 30-31). 30.12.2021 року на адресу МТСБУ було направлено заяву про виплату страхового відшкодування для: батька загиблого - [PERSON] , матері загиблого - [PERSON] та доньки загиблого - [PERSON] (а.с. 14-15). Згідно відповіді МТСБУ від 06.04.2022 року, зазначено, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання належним чином завіреної копії документу (вироку суду, постанови слідчого про закриття кримінального провадження), що підтверджує настання відповідальності іншого учасника за скоєння ДТП (а.с. 38). За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 20 грудня 2021 року були внесені відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021160000001460 та розпочато досудове розслідування за знаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 36). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.02.1982 року (а.с. 24), [PERSON] , [PERSON] , вказано батьками [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.10.2002 року, [PERSON] - батько [PERSON] (а.с. 28). Крім того, до матеріалів справи додано довідки про розмір пенсії [PERSON] , [PERSON] за період з січня по грудень 2021 року, довідку про склад сім`ї [PERSON] та довідку про склад сім`ї (а.с. 54-56). Відповідно до ч. 3 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Частиною 2 статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пп. а п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі. Відповідно до ст. 40.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ э гарантом відшкодування шкоди на території України, заподіяної водіями - нерезидентами, на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за інших обставин, визначених чинним законодавством про цивільно-правову відповідальність. За приписами пп. «в» ст. 41.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка". Відповідно до п. 27.2. Закону Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. На підставі ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. У зв`язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] досягли пенсійного віку, та перебували на утриманні у свого сина [PERSON] , тому мають право на відшкодування шкоди. Грошова сума, в межах якої страхова компанія (МТСБУ) зобов`язана здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов такого договору, називається обов`язковим лімітом відповідальності страховика (МТСБУ). Окремо встановлено розмір обов`язкового ліміту відповідальності страховика (МТСБУ) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну його життю та здоров`ю, а також за шкоду, заподіяну майну. Транспортний засіб - автобус марки «MERCEDES», р.н. [NUMBER] , зареєстрований у республіці Молдова. Відтак, враховуючи норми ст.27.2 Закону та ст. 1200 ЦК України, що встановлюють нижню межу відшкодування шкоди внаслідок втрати годувальника та така прирівнюється до 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому законом на день страхового випадку. Вказана позиція зазначена у Постанові Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №446/2163/17, а також у Постанові Верховного суду від 09 грудня 2021 року у справі №455/1255/20. Як зазначено у п.27.3 Закону Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «і» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону «Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його». Щодо посилання представника відповідача у відзиві про те, що позивачами не надано до суду доказів на підтвердження наявності винного діяння, оскільки не встановлена вина особи, та відсутність судового рішення про встановлення вини особи винної у дорожньо-транспортної пригоди. З вказаного приводу суд погоджується з викладеною позицією представника позивачів у наданих письмових поясненнях. Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювана, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі №6- 208св10 під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі. Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому факт завдання шкоди позивачу є встановленим та не підлягає доказуванню. Верховний Суд України 03.12.2014 року при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Щодо позиції представника відповідача викладеної у відзиві на позовну заяву, суд зазначає, що відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача та не підтверджено матеріалами справи. В даному випадку суд погоджується із доводами представника позивача викладеними у позовній заяві та письмових поясненнях наданих до суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо позовної вимоги про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Судом досліджено договори про надання правничої допомоги від 23.12.2021 року, ордер адвоката Ільків М.М., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, також надано детальний описи наданих послуг, та квитанції до прибуткового касового ордеру №23/23, 25/23, 24/23 на підставі договору про надання правової допомоги від 23.12.2021 року у розмір по 6500 грн. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судом враховується, що від представника відповідача, в порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України, не надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, та/або їх необґрунтованості, які підлягають розподілу між сторонами, також характер справи, її значення для позивача, обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку, що понесені позивачем витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги слід покласти на відповідача у розмірі 6500 гривень. Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, наданих учасниками справи, які були досліджені судом, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved