Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів у якому просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.07.2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. З 2006 року позивач проходив службу в Голосіївському РУ ГУ МВС України у м. Києві та був забезпечений житловими умовами в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (наразі кімната 7/2), де було зареєстровано відповідне місце проживання позивача. Позивач зазначає, що за вказаною адресою зареєстровано місце проживання [PERSON] та її доньки від попереднього шлюбу - [PERSON] . 20.02.2018 року рішенням Голосіївського районного суду міста Києва у справі №752/20592/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Починаючи з лютого 2018 року відповідач та її донька не проживають у вказаному гуртожитку. Участі в утриманні кімнати гуртожитку не беруть, комунальні послуги не сплачують, житлом не користуються. Приміщення гуртожитку знаходиться на балансі Басейного управління водних ресурсів середнього Дніпра. Згідно довідки виданої Басейним управлінням водних ресурсів середнього Дніпра за №01-12/511 від 18.07.2022, у гуртожитку проживає [PERSON] . Відповідачі у гуртожитку не проживають. Позивач вказує, що оскільки відповідачі зареєстровані у кімнаті, позивач не має змоги зареєструвати місце проживання та поселити інших членів своєї родини, а також позбавляє можливості позивача здійснювати право користування приміщенням у повному обсязі. Ухвалою Голосіївського районного суд у м. Києва від 29.07.2022 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18.01.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Відповідачі не скористались своїм правом та не направили до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. Представником позивача подана заява про розгляд справи у його відсутність та ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про місце і час слухання справи повідомлялись судом належним чином за місцем проживання, відомості про яке зазначені в позовній заяві. Відповідно до ст.280 ЦПК України та на підставі заяви представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України [PERSON] , місце проживання останнього зареєстровано з 09.04.2008 року за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23.02.2018 року у справі №752/20592/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з резолютивної частини судового рішення місце реєстрації останньої - [ADDRESS] . Також, вищевказане місце реєстрації відповідача значиться у постанові від 12.07.2022 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні №54805332. В матеріалах справи наявний договір від 31.12.2021 року відповідно до якого Басейнове управління водних ресурсів середнього Дніпра, як балансоутримувач, надає для тимчасового проживання [PERSON] житлову площу в гуртожитку, яка знаходиться на його балансі, за адресою: [ADDRESS] . Термін дії договору до 31.12.2022 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань згідно умов даного договору. Відповідно до акту фактичного місця проживання особи в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , від 20.07.2022 року, складеного Державним агентством водних ресурсів України Басейнове управління водних ресурсів середнього Дніпра у кімнаті №7/2 проживає [PERSON] . Відповідно до довідки від 18.07.2022 року №01-12/511 Державного агентства водних ресурсів України Басейнове управління водних ресурсів середнього Дніпра, [PERSON] дійсно проживає в будівлі гуртожитку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] не проживають в даному гуртожитку. Кожна особа має право на житло. Це право закріплене статтею 47 Конституції України. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Реалізуючи своє право на житло людина може користуватись тільки тим житлом, право користування яким у неї виникло на підставі правочину, або на підставі закону. Таке право виникає у власника житла, членів його сім`ї, орендаря (наймача) житла та членів його сім`ї. Згідно з частинами четвертою, п?ятою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків (стаття 6 ЖК Української РСР). За змістом статей 71, 72 ЖК Української РСР наймач або члени його сім?ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім?ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом. Судом встановлено, що відповідачі з лютого 2018 року не проживають у спірному жилому приміщенні, не несуть витрат на його утримання, не цікавляться житлом. Будь-які докази, що відповідачам створювались перешкоди у користуванні жилим приміщенням матеріали справи не містять. Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved