Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, вказуючи, що [INFO] помер їх батько [PERSON] , який з 03 липня 1986 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . В період шлюбу [PERSON] набула у власність будинковолодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме: на 1/2 частину будинковолодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 січня 1993 року та на іншу 1/2 частину будинковолодіння на підставі договору дарування від 06 грудня 1995 року. Стверджують, що під час спільного проживання їх батька [PERSON] з [PERSON] вартість будинковолодіння істотно збільшилася внаслідок спільних трудових та грошових затрат, у зв`язку з капітальним ремонтом будинку, добудовою нових господарських будівель, перебудовою існуючих господарських будівель, зокрема, до будинку добудовано прибудову розміром 4,5 х 3,5 м, в якій розміщено котельню розміром 8,9 м?, вбиральню розміром 2,2 м?, також добудовано вхідний ганок з навісом. У зв`язку з цим було піднято дах і замінено шифер, встановлено нові водовідводи. У будинку зроблено перепланування: розібрано піч та груби, перероблено простінки. Крім того, частково замінено підлогу, по-новому зроблено стяжку та поштукатурено, поклеєні шпалери, замінено електричну проводку, електровимикачі, розетки, освітлювальні прилади. У будинку зроблено газове опалення, водопровід та каналізацію, перероблено газову мережу. Будинок обкладено плиткою. Навколо будинку зроблено вимощення, у дворі зроблено бетонні доріжки, встановлено ліхтарі зовнішнього освітлення. Також збудовано цегляний гараж площею 35 м? і баню площею 9,3 м?, в бані зроблена кам`яна піч. Літня кухня та всі господарські будівлі були обкладені силікатною цеглою, яку надав [PERSON] . Вважають, що будинковолодіння [ADDRESS] в зв`язку з істотним збільшенням його вартості є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , тому їх батько має право на 1/2 частину вказаного будинковолодіння відповідно до ст.ст.62, 70 СК України, ст.370 ЦК України. Після смерті їх батька [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на майно, в тому числі і на 1/2 частину вказаного будинковолодіння, спадкоємцями якого за законом першої черги є вони як діти спадкодавця та [PERSON] як дружина спадкодавця. Тому кожен зі спадкоємців має право на 1/6 частину спірного будинковолодіння. Просять суд: 1) визнати будинковолодіння [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] ; 2) визнати за ними право власності на спадкове майно за законом, а саме: \~по 1/6 частині житлового будинку [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Пояснив суду, що його батько [PERSON] з 03 липня 1986 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Під час перебування у шлюбі [PERSON] успадкувала 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] та в подальшому іншу 1/2 частину вказаного будинковолодіння отримала в дар від свого рідного брата [PERSON] . Стверджує, що його батько [PERSON] продав у м.Ізяславі Хмельницької області квартиру і автомобіль та купив у [PERSON] 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Також за кошти [PERSON] у житловому будинку проводились ремонтні роботи, було побудовано гараж і баню. При цьому [PERSON] ніде не працювала, власних коштів не мала. [INFO] у його батька [PERSON] стався інсульт, внаслідок чого він до своєї смерті ( [INFO] ) перебував у лежачому стані. [PERSON] постійно проживала разом з його батьком, а він приїжджав до батька як мінімум один раз в тиждень, доглядав за ним. За життя його батько [PERSON] не мав бажання звертатися до суду з позовом про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя. Просить задовольнити позов. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила суду, що її тітка [PERSON] набула права власності на будинковолодіння, розташоване в [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] (на 1/2 частину) та згідно договору дарування від рідного брата [PERSON] (на 1/2 частину), тому спірне будинковолодіння є особистою власністю [PERSON] . Стверджує, що [PERSON] завжди мала власні кошти, оскільки працювала, також їй допомагала матеріально її дочка, яка проживає у Німеччині та перераховувала їй кошти на банківську картку, в зв`язку з чим [PERSON] мала можливість проводити ремонтні роботи за місцем проживання. Вважає позовні вимоги необґрунтованими і безпідставними, тому просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 03 липня 1986 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 96 (т.1 а.с.17). 22 січня 1993 року державним нотаріусом Здолбунівської державної нотаріальної контори Рівненської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , в рівних долях її дітям: сину [PERSON] та дочці [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] (т.1 а.с.14). На підставі рішення виконавчого комітету Здолбунівської міської ради Рівненської області № 347 від 21 грудня 1994 року [PERSON] дозволено користуватись побудованим гаражем зблокованим з банею (т.1 а.с.18-19). Таким чином, станом на 21 грудня 1994 року, коли спірне будинковолодіння перебувало у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] , гараж та баня вже були побудовані. Також інформація про гараж та баню відображена у зведеному акті вартості будівель та споруд станом на 18 січня 1995 року, який міститься у матеріалах інвентарної справи №956, на домоволодіння [ADDRESS] (т.2 а.с.83). Рішенням виконавчого комітету Здолбунівської міської ради Рівненської області №174 від 28 червня 1995 року [PERSON] дозволено добудову розміром 4,5 х 3,5 м, де обладнати кухню-котельню, існуючу кухню 1-6 переобладнати в їдальню (т.1 а.с.20). В подальшому, згідно договору дарування від 06 грудня 1995 року, посвідченого приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області Банацькою Л.І., [PERSON] від імені [PERSON] подарував [PERSON] належну [PERSON] на\~підставі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~від 22\~січня 1993\~року, частину житлового будинку [ADDRESS] (т.1 а.с.15-16). Наведені обставини спростовують твердження позивача [PERSON] про те, що [PERSON] купив у [PERSON] 1/2 частину будинковолодіння [ADDRESS] . Таким чином, право власності на будинковолодіння [ADDRESS] [PERSON] набула 22\~січня 1993\~року на частину будинковолодіння в порядку спадкування за законом та 06\~грудня 1995\~року на іншу частину будинковолодіння на підставі договору дарування. У технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленому КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" станом на 18 грудня 1995 року, зазначено: А-1 житловий будинок, Пг/а погріб, а прибудова, а1 вхідний ганок, Б літня кухня, В вбиральня, Г гараж, Д баня, №1 огорожа (т.1 а.с.21-26). Відповідно до частин 1, 3 ст.24 Кодексу про шлюб та сім`ю України (у редакції чинній на час набуття права власності на спірне будинковолодіння) майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 210816/1-ФМ від 11 листопада 2021 року дійсна вартість домоволодіння [ADDRESS] станом на дату проведення експертизи становить 646700 (Шістсот сорок шість тисяч сімсот) гривень. З урахуванням здійснених в період з 22 січня 1993 року по 06 грудня 1995 року та в період з 06 грудня 1995 року по 13 березня 2016 року добудов, переобладнань, реконструкції та інших робіт загальна площа житлового будинку з побудовами та спорудами збільшилась на 12,1 м?, житлова площа житлового будинку з побудовами та спорудами збільшилась на 9,8 м?. Обсяг проведених поліпшень у вказані періоди: на місці розташування вхідних сходів влаштована прибудова, влаштовано вхідні сходи, замість дерев`яної окремо розташованої вбиральні влаштована цегляна прибудована вбиральня, замість огорожі (металева сітка на металевих стовпах) влаштована огорожа (штахетник на цегляних стовпах), влаштовано гараж, влаштовано баню. Вартість проведених поліпшень у вказані періоди становить 293354 (Двісті дев`яносто три тисячі триста п`ятдесят чотири) гривні. Вартість домоволодіння в період з 22 січня 1993 року по 06 грудня 1995 року та в період з 06 грудня 1995 року по 13 березня 2016 року збільшилась на 293354 (Двісті дев`яносто три тисячі триста п`ятдесят чотири) гривні, що становить 50,9% (293354/575809=50,9%) від залишкової інвентаризаційної вартості (т.2 а.с.139-165). При цьому експертом не розмежовано періоди з 22 січня 1993 року по 06 грудня 1995 року та з 06 грудня 1995 року по 13 березня 2016 року та надано загальну інформацію щодо вартості і проведених поліпшень спірного будинковолодіння, враховуючи, що з 22 січня 1993 року по 06 грудня 1995 року будинковолодіння перебувало у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з матеріалів інвентарної справи № 956, наданої Комунальним підприємством "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації", на домоволодіння [ADDRESS] , у зведеному акті вартості будівель та споруд станом на 18 січня 1995 року наявні: житловий будинок (А-1), літня кухня (Б-1), вбиральня (В), огорожа (М), гараж (Г), баня (Д) (т.2 а.с.83). У судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт проведення ремонтних робіт у житловому будинку [ADDRESS] , реконструкції та побудови приміщення гаража і бані. Однак коли саме було здійснено добудову, переобладнання, реконструкції та інші роботи свідки суду не повідомили. Також матеріали справи не містять належних і допустимих доказів щодо джерел фінансування та вартості поліпшення спірного будинковолодіння. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомили суду, що під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] обоє працювали і спільно проводили ремонтні роботи щодо поліпшення будинковолодіння. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року в справі № 369/4549/16-ц (провадження № 61-34421св18)\~зроблено правовий висновок, що "частиною першою\~статті 24 КпШС України\~було передбачено, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження,\~\~а також одержане\~\~ним\~\~під\~\~час шлюбу в дар або в порядку спадкування,\~\~є власністю кожного з них. Частиною першою\~статті 25\~ Кодексу про шлюб та сім`ю України\~було визначено, що якщо майно, яке\~\~було\~\~власністю\~\~одного з подружжя,\~\~за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових\~\~або грошових\~\~затрат\~\~другого\~\~з подружжя або їх обох,\~\~воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя (аналогічні положення містить\~стаття 62 СК України). Для застосування передбачених зазначеною нормою правил, збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів (зокрема, тенденцій до загального подорожчання конкретного майна) і суттєвою ознакою повинно бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об`єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначена на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкту. Відповідно до частини першої\~статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Проте, для застосування передбачених зазначеною статтею правил, збільшення вартості майна повинно відбуватися внаслідок затрат подружжя і наявним повинно бути істотне збільшення вартості майна як об`єкту, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об`єкту в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна, як об`єкту. Відмовляючи у задоволенні позовних\~\~вимог, суд обґрунтовано виходив з того, що право власності на спірний житловий будинок у відповідача виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину, тому не може бути віднесено до спільної сумісної власності подружжя. Крім того в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення перебудов, часу їх здійснення, джерело фінансування, їх вартості, зміни вартості будинку через проведені поліпшення".\~ Разом з тим, згідно роз`яснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" № 7 від 04 жовтня 1991 року члени сім`ї власника жилого будинку, якщо вони приймали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст.156 ЖК обов`язок не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво. Крім того, суд враховує, що [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області (т.1 а.с.13). [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 05 травня 2018 року Костопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (т.1 а.с.76). Питання про\~визнання будинковолодіння\~ [ADDRESS] об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжяза життя [PERSON] та [PERSON] не вирішувалося. Визнання судом за померлими нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визначення частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (будинковолодіння) за померлими суперечить вимогам ст.4\~ЦПК України, статей 43 - 49 ЦПК України, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв`язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. За таких\~обставин,\~підстави для\~визнання за\~позивачами права\~власності на\~частину будинковолодіння\~ [ADDRESS] впорядку спадкування відсутні, оскільки [PERSON] , як спадкодавець, такого права за життя не набув. Як вбачається зі спадкової справи № 107, заведеної 20 червня 2018 року приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області Чайковською А.О., на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкодавець [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона буде мати право, [PERSON] , 1988 року народження. 20 червня 2018 року [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом (т.1 а.с.104-120). Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення заявлених позовних вимог, відсутні підстави для відшкодування судових витрат згідно з положеннями ст.141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Враховуючи, що при подачі позову позивачами було сплачено судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. за одну позовну вимогу про визнання домоволодіння об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з відсутністю підстав для задоволення заявлених позовних вимог, з позивачів підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про визнання права на спадщину за законом у розмірі 1077 грн. 83 коп. з кожного (646700/6х1%=1077,83). На підставі ч.9 ст.158 ЦПК України підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Здолбунівського\~районного суду\~Рівненської області\~від 17\~серпня 2018\~рокуу вигляді накладення арешту на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] та заборони вчиняти будь-які дії щодо вказаного домоволодіння.

Outcome: approved