Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений 19 вересня 2019 року, зареєстрований Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №617. В обґрунтування\~позовних вимог\~покликається на\~те,\~що перебуває\~з відповідачем\~у шлюбі\~з 19\~вересня 2019\~року.\~В шлюбі\~дітей немає.\~Протягом останніх\~років відносини\~між сторонами\~погіршилися,\~зникло взаєморозуміння.\~Так,\~подальше спільне\~проживання і\~збереження шлюбу\~є неможливим,\~оскільки між\~сторонами виникли\~різні погляди\~на сімейне\~життя та\~подружні обов`язки,\~та таке\~буде суперечити\~інтересам позивача.\~Зазначає,\~що з\~липня 2022\~року проживають\~окремо,\~спільного господарства\~не ведуть,\~шлюбних відносин\~не підтримують.\~Вважає,\~що шлюб\~існує лише\~формально,\~примирення між\~ними неможливе,\~атому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Відповідач відзиву на позов не надав, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої не заперечив щодо задоволення позову, просив проводити розгляд справи за його відсутності. Враховуючи неявку сторін та подані заяви, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно зі\~ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1\~ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до\~статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2\~статті 112 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2\~ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.09.2019, [PERSON] та [PERSON] 19 вересня 2019 року уклали шлюб, зареєстрували такий у Франківському районному в місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №617. Після державної реєстрації шлюбу, позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а. с. 4). Судом встановлено, що сторони міцної сім`ї не створили. Будь-які спроби примиритися не дали результатів, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя та подружні обов`язки. Подружжя проживає окремо, дітей у них немає, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Між ними втрачено почуття взаєморозуміння, без якого повноцінна сім`я існувати не може, а примирення неможливе. З цього слідує, що між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. З цього слідує, що подальше збереження шлюбу, який існує формально, суперечитиме інтересам сторін, а тому його слід розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову понесено судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1073,60 грн., а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, відтак суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, що становить 536,80 грн., а решту судових витрат у розмірі 536,80 грн. стягнути з відповідача на його користь. На підставі ст. ст. 24, 105, 112 СК України,

Outcome: approved