Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовомдо [PERSON] про стягнення заборгованості в обґрунтування, якого зазначила, що 23.03.2019 між нею та відповідачем було складено розписку, відповідно до якої позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, еквівалентному 600 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів впродовж трьох місяців (тобто до 23.06.2019 включно).Розписку було складено в присутності свідків: [PERSON] ( [NUMBER] ), [PERSON] ([NUMBER]), [PERSON] ( [NUMBER] ), [PERSON] ( [NUMBER] ). Станом на теперішній час, свої грошові зобов`язання відповідач (позичальник) не виконала. Борг за зазначеною вище розпискою відповідач й досі не повернула. розмір заборгованості відповідача, розрахований на момент звернення до суду, включає в себе: розмір основної суми боргу (тіла боргу) (суми позики) відповідно до розписки від 23.03.2019 року, а саме: 600 доларів США. Станом на 19.07.2021 за офіційним курсом Національного банку України курс долару США складає 27.23 грн. за 1 долар США. Отже, грошовий еквівалент суми боргу в національній валюті станом на дату подачі цього позову складає 600*27,23 = 16 338 грн 00 к.; відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання за ст. 625 ЦК України. Крайній термін повернення позики настав 23.06.2019. Відповідно з 24.06.2019 у кредитора виникає право на застосування ст. 625 ЦКУ (відповідальність за порушення грошового зобов`язання). 3 % річних від суми простроченого зобов`язання (600 доларів СІЛА) розраховується за формулою: сума простроченого зобов`язання * кількість днів прострочення*3/100/365. Кількість днів прострочення зобов`язання за період з 24.06.2019 по 19.07.2021 (день подання цієї позовної заяви) складає 756 днів. Таким чином, розрахунок 3% від простроченої суми складає: 600 дол.США*756 днів прострочення*3/100/365 = 37,28 доларів США. Грошовий еквівалент 3 відсотків річних в національній валюті станом на дату подачі цього позову складає 37,28*27,23 = 1 015 грн 13 к. Отже, загальна сума заборгованості відповідача станом на день подання цього позову становить: 17 353 грн 13 к. ( 16 338, 00 грн (еквівалент 600 $ у національній валюті) + 1015 грн 13 к. (3 відсотки річних) = 17 353 грн 13 к.). У своєму заперечені на позовну заяву відповідач [PERSON] зазначила, що позовну заяву не визнає та просить відмовити у її задоволенні за наступних підстав. Так, в тексті розписки від 23.03.2019 не фіксується факт передачі коштів або майна від позивача на користь відповідача. У позивача також відсутні будь-які інші докази, що свідчили б про передачу коштів або майна на її користь, оскільки жодних коштів вона не отримувала. Також у розписці відсутні паспортні дані всіх осіб, вказаних у документі, що заважає їх точній ідентифікації. Крім того зазначає, що між Відповідачем та Позивачем ніколи не укладався договір позики на суму 600 доларів США або на іншу грошову суму, в усній або письмовій формі. Позивач не може надати подібний договір з огляду на те, що його не існує. Натомість реальний предмет домовленості між нею та позивачем носив цілком інший характер: в 2016-2017 роках вона отримала від позивача трьох собак породи український ОДІС - двох сук та кобеля. Собаки були передані безкоштовно для ведення племінної роботи та демонстрації їх на виставках. В 2018 році обидві суки загинули, а у кобеля був виявлений дефектний ген, який зробив його племінне використання дуже обмеженим. За її ініціативою була написана розписка від 03.12.2018 щодо розрахунку за собак через безкоштовні для позивача в`язки з її собаками. Умови були обговорені та узгоджені, документ оформлений у відділенні Кінологічної спілки України міста Кривий Ріг «Бест». Однак в березні на засіданні клубу позивач обманом змусила її написати розписку від 23.03.2019 мотивуючи необхідність її написання ймовірністю загибелі також і її кобелів, після чого вона нібито не стане з ними розраховуватись, цей документ вона написала «на випадок, якщо з кобелями щось станеться». За вказаних обставин, викладені у запереченні фактичні дані, а також письмові докази, що додані до нього, в повному обсязі спростовують позовну заяву про стягнення заборгованості за договором позики. У своїй відповіді на відзив позивач [PERSON] зазначила, що посилання відповідача на те, що вони нібито не отримувала кошти є з її боку способом уникнути обов`язку виконувати зобов`язання за укладеним договором позики. Факт складання Відповідачем самої розписки нею не заперечується, факт отримання Відповідачем коштів підтверджено документально розпискою. Хоча, у відзиві на позовну заяву [PERSON] вказує, що "реальний предмет домовленості між мною та Позивачем носив цілком інший характер», однак на підтвердження такого твердження надала до суду розписку від 03.12.2018. Зміст цієї розписки зводиться до наступного. За цією розпискою [PERSON] взяла на себе зобов`язання надати для в`язок двох своїх собак породи ОДІС. Жодних згадок у вказаній розписці щодо взаєморозрахунку вимог за будь-якими іншими розписками немає. Відсутня й будь-яка прив`язка цієї розписки до боргової розписки від 23.03.2019. Таким чином, можемо дійти висновку, що згадана у відзиві [PERSON] розписка щодо безкоштовних для Позивача в`язок з собаками [PERSON] від 03.12.20218 не стосується предмета цього спору. Ця розписка, на яку посилається Відповідач є до сьогоднішнього дня невиконаною. Крім того, боргова розписка від 23.03.2019, за якою позивач пред`являє вимоги до відповідача щодо повернення коштів у цьому спорі була складена через декілька місяців після написання розписки щодо зв`язок собак від 03.12.2018. Розписка щодо безкоштовних для позивача в`язок з собаками від 03.12.2018, на яку посилається відповідач на підтвердження своїх заперечень, має інший, від боргової розписки від 23.03.2019, предмет та не стосується предмету доказування по даній справі. У своїх запереченнях на відповідь на відзив відповідач [PERSON] зазначила, що текст розписки від 23.03.2019, наданої позивачем, не містить фіксації факту передачі коштів. Враховуючи, що відповідач не отримувала жодних коштів з боку позивача, позивач не надала та не може надати суду жодних документів, що підтверджували б факт передачі коштів. Вважає, що позивач навмисне надає завідомо неправдиву інформацію, що доводиться змістом розписки від 23.03.2019. Таким чином, вимоги позивача повернути гроші, які ніколи не передавалися на користь відповідача, є способом заволодіння коштами відповідача через суд шляхом завідомого обману. Завідомо оманливі твердження наведені у позовній заяві та у відповіді на відзив. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представники позивача адвокати Белгарян Л.Л. та Захарченко М.В. у судовому засіданні позовну заяву підтримали повністю, просили задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Представник відповідача адвокат Глазунова А.М. в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Наслідки порушення договору позичальником визначені статтею 1050 ЦК України, відповідно до частини першої якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до правових висновків про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладених в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідно до розписки датованої 23.03.2019, [PERSON] зобов`язується віддати 600 доларів США [PERSON] протягом трьох місяців. Зазначена розписка містить також підписи і номери телефонів свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - а.с.12. Однак, як вбачається із цієї розписки, фактично грошові кошти у розмірі 600 доларів США по наданій суду розписці, [PERSON] не передавала, а [PERSON] їх не отримувала. При цьому, у правовому висновку викладеному у постанові ВС КЦС у справі №753/11670/17 визначено, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що посвідчує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Також ВС зазначив, що за своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Крім того, суд не може покласти в основу рішення письмові пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оскільки такого порядку надання показань свідків цивільно-процесуальним законодавством не передбачено. Так, статтями 90-93 Цивільного процесуального кодексу України встановлено спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає їх виклик у судове засідання з наданням права задати їм питання усім учасникам справи. Згідно із чч.2, 3 ст.67 Цивільного процесуального кодексу України свідок зобов`язаний з`явитися до суду за викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин. У разі неможливості прибуття до суду та участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за викликом суду свідок зобов`язаний завчасно повідомити про це суд. Надання показань свідків шляхом письмових пояснень не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи ставити питання свідкам стосовно обставин справи, тому не може бути прийнятий до уваги судом. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Виходячи з положень ч. 2 ст. 137, п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позовної заяви відмовлено, суд приходить до висновку, що відповідні судові витрати повинні бути покладені на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed