Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

ФОП [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу, у якому просить: стягнути з відповідача на користь позивача 7936,52 грн. фактичних витрат в порядку регресу та 5072,40 грн. судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 24.05.2018 року між відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір №209/0089. Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав відповідачеві кредит у сумі 20 232 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 23.05.2021, а позичальник зобов`язаний належним чином використати та повернути передбачені Кредитним договором строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі. Відповідно до договору добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286 від 01.12.2018, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами Договору страхування, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за Договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, з будь-яких причин. З 26.03.2019 відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: по тілу кредиту в сумі 7590 грн., проценти за користування кредитом в сумі 441,16 грн., всього 8031,26 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед АТ «Ощадбанк» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитами понад шістдесят календарних днів, настав страховий випадок. За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від АТ «Ощадбанк», ТДВ «СК`Ю.ЕС.АЙ» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Платіжними дорученнями №10560 від 25.10.2019 ТДВ «СК`Ю.ЕС.АЙ» виплатило АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування по зобов`язанням відповідача в сумі 7936,42 грн. Між ТДВ «СК`Ю.ЕС.АЙ» та ФОП [PERSON] укладено договір №01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів. З метою досудового врегулювання спору, позивачем надіслано відповідачу претензію (повідомлення) №10020.05.19-1 від 07.06.2021. Однак, станом на дату подання позовної заяви, відповідачем не відшкодовано фактичних втрат в порядку регресу. Попередній розрахунок удових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 5992,40 грн., де: 992,40 грн. витрати з оплати судового збору; 5000 грн. професійна правнича допомога. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, згідно змісту позову просили справу розглянути без їх присутності, уточнили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти прийняття заочного рішення у справі. Відповідач на неодноразові виклики в судові засідання жодного разу не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 24.05.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту №209/0089. Відповідно до п.2.2 Договору кредит надається в загальному розмірі 20 232 грн. на строк 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 23.05.2021, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору (а.с.6, зворот) Згідно п.2.4.1 Договору за користування кредитом позичальник зобов`язується сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 17,99 процентів річних (а.с.6, зворот) Згідно п.3.3.3 Договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 562 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з 25 червня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок для обслуговування (а.с.16, зворот) Відповідно до виписок з Філії Харківського ОУ АТ «Ощадбанк» по рахунку [PERSON] за період 29.11.2018 29.05.2019 вихідний залишок станом на 29.05.2019: по процентам становить 441,16 грн., простроченого основного боргу 7590,10 грн. 01.12.2018 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» укладено договір добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286. Згідно з умовами якого предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані зі збитками внаслідок неповернення/неповного повернення позичальниками кредитів (в тому числі їх частини) та/або несплатою неповною сплатою нарахованих за ними процентів, що передбачені кредитними договорами (п.2.1. Договору). Страховим випадком є факт первинного (першого у часі, за винятком випадку, передбаченого абз. 3 цього пункту) виникнення збитків у страхувальника (в особі Установ Страхувальника) внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин, за винятком тих, що передбачені розділом 9 цього договору. Страховий випадок за цим договором настає на 61 день після дати, встановленої кредитним договором як дата повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом. Обов`язки страховика за цим договором розповсюджується на страхові випадки, які настали в період дії цього договору за кожним кредитним договором, включеним у всі діючі реєстри з дати підписання договору (п. 4.1. Договору). Договір набирає чинності з дати його підписання та скріплення підписів відтисками печаток сторін і діє протягом 2 років (п.6.1. Договору). У разі прийняття страховиком рішення про виплату страхового відшкодування, страховик виплачує відповідній установі страхувальника страхове відшкодування, яке дорівнює заборгованості позичальника по кредитному договору в розмірі непогашення суми кредиту (або його частини), належної до погашення (в тому числі тієї, строк сплати якої відповідно до умов кредитного договору не настав), та процентів за користування кредитом за 5 місяців, в межах страхової суми. Розмір якої визначений в останній оплаченій довідці-розрахунку (п.8.3. Договору). Відповідно до заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, страхового акту №Харк10020.05.19-1 від 21.10.2019, платіжного доручення №10560 від 25.10.2019, Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» 25.10.2019 було виплачено Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» страхове відшкодування згідно договору страхування кредитів по позичальнику [PERSON] на загальну суму 7936,42 грн. 20.05.2021 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» та фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено договір №01-05 про відступлення права вимоги. Згідно умов цього договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (п.2.1. Договору). Загальний розмір заборгованостей боржників, права вимоги до яких відступається згідно цього договору, складає 5211953,86 грн., згідно реєстру прав вимог, який складається сторонами в паперовому за формою, що наведена у додатку 1 до договору (п.2.2. Договору). Права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед первісним кредитором (п.3.1.1. Договору). Відповідно до додатку №1 до Договору відступлення права вимоги, додаткової угоди №1 від 21.07.2021 до реєстру прав вимоги, що передані новому кредитору за №109 включено боржника [PERSON] з сумою заборгованості 7936,42 грн. [PERSON] 07.06.2021 було направлено претензію (повідомлення) №10020.05.19-1 відповідно до якої він повідомлений про зміну кредитора на позивача, запропоновано сплатити суму заборгованості в розмірі 7936,42 грн. в добровільному порядку. Статтями\~1,\~2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст.15,\~16 ЦК України,\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Статтею 509 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч.2\~ст.1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст.25 Закону України «Про страхування»\~здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в частині першій\~статті 990 ЦК України. Згідно зі статтями\~512,\~514 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми\~ст.993 ЦК України\~та\~ст.27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика є суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Судом взято до уваги, що позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги вірно послався на правові норми закону у спірних правовідносинах, а саме на\~ст. 993 ЦК України, та\~ст. 27 Закону України «Про страхування». Однак вважав, що відшкодування фактичних витрат відбувається в порядку регресу, що не відповідає правовій природі спірних правовідносин. Регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є\~стаття 993 ЦК України\~та\~стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється ч. 1\~ст. 1191 ЦК України. Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією. Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/9320/15-ц. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тим самим, до позивача ФОП [PERSON] перейшло право вимоги в порядку суброгації. В порушення зазначених норм закону відповідач не відшкодував позивачу завдані збитки. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем надані належні і допустимі докази на підтвердження своїх вимог, які відповідачем не спростовано. Дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Стосовно заявлених позивачем витрат на правову допомогу суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження виконання адвокатом умов договору про надання правових послуг до позовної заяви додано договір №5 про надання професійної правової допомоги від 20 травня 2021 року, Акт №30/01-Б (розрахунок) приймання-передачі послуг професійної правової допомоги від 12 січня 2022 року, платіжне доручення АТ КБ «ПриватБанк» від 13.01.2022р.на суму 4080 грн. Як зазначено у Постанові ВС/КАС у справі №640/18402/19 від 28.12.2020, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, тому детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За правовими позиціями, викладених у постановах Верховного Суду по справам №816/2096/17, №826/7806/17 вказано, щодо часу, витраченого фахівцем в галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, а не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). Отже, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). Судом враховується обсяг роботи, яка була виконана стороною позивача в ході розгляду даної справи, та з урахуванням викладеного, на підставі п. 1 ч.2 ст.137 ЦПК України суд вважає доведеним витрати позивача на правничу (правову) допомогу у розмірі 4080 гривень, у зв`язку з чим суд стягує з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] судові витрати, пов`язані з наданням правової (правничої) допомоги в розмірі 4080 гривень. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~При зверненні до суду ФОП [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., який підлягає стягненню з [PERSON] у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved