Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивачка [PERSON] 27.02.2023 звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 20.05.2021 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №534. Вказує на те, що в шлюбі у них народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що після укладення шлюбу в їхньому подружньому житті з`явилися часті суперечки та непорозуміння. Спільне життя з відповідачем стало неможливим, вони втратили почуття поваги, любові та довіри, без чого на її думку сімейне життя неможливе. Також, вказує, що відповідач не розуміє, та не хоче розуміти сутності проблем, які виникали та виникають в їхній сім`ї, він не здатний був підтримати нормальну атмосферу сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. В даний час позивачка прийшла до переконання, що їхня сім`я розпалася остаточно та носить формальний характер, на примирення з відповідачем вона не згідна. З посиланням на відповідні норми закону просить розірвати шлюб, який суперечить її інтересам, після розірвання шлюбу залишити їй дівоче прізвище « [PERSON] ». Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Заяви, клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.03.2023 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, на підставі ст.274 ЦПК України, судове засідання призначено на 03.04.2023 (а.с.22) Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду 09.03.2023 року подала заяву, в якій свої позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує та розгляд справи проводити без її участі. (а.с.23) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак 28.03.2023 скерував на адресу суду заяву, у якій визнав заявлені вимоги про розірвання шлюбу. Просив розглянути справу за його відсутності, наслідки визнання позову йому відомі. ( а.с. 26) Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб 20.05.2021 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №534, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.05.2021. (а.с.18) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 11.05.2001 відділом реєстрації актів громадянського стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [INFO] народилася [PERSON] , де вказаний батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с.16) Від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.10.2021 року (а.с. 17) Норми права, які застосував суд. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. На даний час шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер, оскільки вони припинили сімейно-шлюбні відносини, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим. З врахуванням того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати. При цьому, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. При цьому, сторони спору про поділ майна не заявляють. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З метою належної реалізації прав громадян звертаємо увагу на необхідність відображення в заявах про розірвання шлюбу, поданих до органу державної реєстрації актів цивільного стану, та позовах до суду інформації про вибір особою прізвища після розірвання шлюбу. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 104-105, 110, 112, 113, 114-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved