Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право на користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, що розташоване по [ADDRESS] . Посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 14 вересня 2021 року, являється власником вищевказаного домоволодіння. Однак, за вказаною адресою зареєстровані, однак більше останніх п`яти років фактично не проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Факт реєстрації відповідачів в належному їй домоволодінні порушує право на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію на житло, адже повинна подавати дані про їх доходи, про їх працю. Відповідачі не проживають в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в житлі не має і взагалі житлом по місцю своєї реєстрації вони не цікавляться. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом опублікування оголошень про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, щодо ухвалення заочного рішення вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Позивач являється власником домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , про що свідчить копія договору купівлі-продажу від 14.09.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №804 та посвідченого приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріальної контори Тернопільської області Лотовською О.М. (а.с.12-13) та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №274688024 від 14.09.2021 року (а.с.15). Згідно довідки №1613 від 09.12.2022 року виданої Копичинецькою міською радою Чортківського району Тернопільської області слідує, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] (а.с.7). Згідно Актів встановлення фактичного місця проживання особи від 24.10.2022 року та від 07.12.2022 року, складених комісією Копичинецької міської ради Чортківського району Тернопільської області в результаті обстеження фактичного місця проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] встановлено, що останні за даною адресою не проживають більше п`яти років. Наведену обставину засвідчили і сусіди [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.6, 8). За твердженням позивача, відповідачі з моменту купівлі нею житлового будинку та і раніше не проживають у спірному житлі, не беруть участі в утриманні житла. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі не проживають в житловому будинку по місцю своєї реєстрації в [ADDRESS] без поважних причин більше п`яти останніх років. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України), встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. В свою чергу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. З огляду на наведене, оскільки позивач ставить питання саме як новий власник нерухомого майна, набутого в 2021 році, про захист порушеного права власності на будинок, від осіб, які не є і не були членами її сім`ї за встановлених судом фактичних обставин спір підлягає вирішенню з підстав статей 383 та 391 ЦК України. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачі з 2018 року відсутні за місцем своєї реєстрації в домоволодінні, яке з 14.09.2021 року належить позивачу, що перешкоджає [PERSON] в здійсненні її законних прав власника домоволодіння, суд приходить до переконання, що в даному випадку має місце порушення відповідачами прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення її позовних вимог, тобто усуненням перешкод в користуванні домоволодінням шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом за адресою в [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved