Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

27 вересня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (представник Гречан М.В. а.с.37) звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просили суд стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення та судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідачі є споживачами послуг, які надає позивач з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідачі своєчасно з листопада 2020 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та з лютого 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 23 лютого 2022 року у розмірі 69 131,50 грн. Відповідачі як боржники, що прострочили виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язані також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних. Позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з гарячого водопостачання та центрального опалення в сумі 69 131,50 грн, інфляційну складову від суми боргу - 10 896,76 грн, 3% річних від суми боргу - 4 666,84 грн, а також стягнути судовий збір за подання позову - 2481,00 грн. Ухвалою суду від 30 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с.43-45). Відповідачі повідомлені про розгляд справи. 18 січня 2023 року відповідачами (окрім [PERSON] ) подано заяви про застосування строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги з гарячого водопостачання за період з 01 лютого 2017 року по 01 вересня 2019 року на суму 28 257,88 грн. (а..82-106). За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198 (а.с.34) та відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10 квітня 2014 року № 1198-VII, за яким виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є об`єкт господарювання з постачання теплової енергії. Згідно довідки щодо підключення та відключення житлових будинків у зв`язку з початком та закінченням опалювальних сезонів з 2014-2022 років, що знаходяться на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району б. 18 по вул. Краківській у м. Києві входить до переліку таких житлових будинків (а.с.18,19). ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (а.с.13,15). За вказаною адресою споживачі комунальних послуг з лютого 2017 року своєчасно не вносили плату за отримані послуги з гарячого водопостачання, а з листопада 2020 року - з центрального опалення, внаслідок чого станом на 23 лютого 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 69 131,50 грн. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг, на час виникнення спірних правовідносин, регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 26 червня 2004 року № 1875-1V (Закон № 1875-1V діяв до 01 травня 2019 року), відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно пункту 1 частини першої 1 статті 13 (Закон № 1875-1V) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються (крім іншого)на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.) Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону (Закон № 1875-1V) передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 2 частиною 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VШ (вступив в дію з 01 травня 2019 року), встановлено, що до житлово-комунальних послуг належить, зокрема комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України в редакції від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України № 1875-ІУ (діяв до 01 травня 2019 року) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до статті 12 Закону України (№ 2189-VШ) надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України № 1875-ІУ (діяв до 01 травня 2019 року) договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання). Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. За змістом пунктів 18, 30 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Правилами надання послуги з постачання теплової енергії та типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 та Правилами надання послуги з постачання гарячої води та типові договори про надання послуги з постачання гарячої води затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 визначено порядок укладання індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання; Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Типовий індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними і укладаються з урахуванням ст.ст.633,634,641,642 Цивільного Кодексу України. Позивач вказує, що типові індивідуальні договори було опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» 21 жовтня 2021 року. 23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» № 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-Реконструкція». Проект договору про надання ТОВ «Євро-Реконструкція» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Позивач зазначає, що договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами, на момент виникнення заборгованості між відповідачами та позивачем не було укладено, а також заява-приєднання до умов індивідуального типового договору споживачами послуг до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» не надавалася. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 23 жовтня 1998 року, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м.Києва, зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації 17 листопада 1998 року за № 401, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної, спільно (сумісної або часткової) власності відповідачам: [PERSON] та членам її сім`ї - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях (а.с.68). Отже, вказаним відповідачам квартира [ADDRESS] належить в рівних частках. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру, не входять до кола власників на вказану квартиру. Також, відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва № 87066965 від 12 грудня 2022 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] , за період часу з 01 лютого 2017 року до 12 грудня 2022 року не значаться зареєстрованими у кв. [ADDRESS] (а.с.74). Відповідно до вказаного витягу з Реєстру територіальної громади м.Києва зареєстрованими у кв. [ADDRESS] значаться: 1) з 05 лютого 1986 року - [PERSON] , [INFO] ; 2) з 25 грудня 1990 року - [PERSON] , [INFO] ; 3) з 09 лютого 1993 року - [PERSON] , [INFO] ; 4) з 15 вересня 1998року - [PERSON] , [INFO] ; 5) з 03 грудня 2002 року - [PERSON] , [INFO] ; 6) з 13 квітня 2010 року - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з центрального опалення за період з листопада 2020 року до березня 2022 року сума боргу становить 4 957,01 грн, 3% річних від суми боргу - 123,39 грн, інфляційна складова - 341,66 грн, інфляційна складова з січня 2022 року не нараховувалась (а.с.13,14). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з гарячого водопостачання за період з лютого 2017 до березня 2022 року сума боргу становить 64 174,49 грн, 3% річних від суми боргу - 4541,45 грн, інфляційна складова - 10 555,10 грн, 3% річних за лютий, березень 2022 року та інфляційна складова з грудня 2021 року до березня (включно) 2022 року не нараховувались (а.с.15-17). Згідно із положеннями статей 525, 629 Цивільного Кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. За матеріалами справи квартира перебуває у приватній власності відповідачів у рівних долях, окрім [PERSON] , [PERSON] . Частиною 3 статті 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, з огляду на вищенаведене очевидно, що не дивлячись на те, що відповідачі упродовж певного періоду споживали послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідачі зобов`язані оплатити позивачу усі фактично спожиті ними послуги (з централізованого опалення та гарячого водопостачання) у повному обсязі. Таким чином, згідно із зазначеними вище нормами закону споживачі (відповідачі) зобов`язані оплатити надані позивачем послуги, якщо відповідачі фактично користувались ними. Відсутність договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідачів) від оплати послуг у повному обсязі. Вказана позиція повність співпадає з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц , постанові Верховного суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем заявлено вимоги щодо стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Оскільки відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, з них на користь позивача слід також стягнути заявлені 3% річних та інфляційні втрати. Як зазначено вище, відповідачі заявляють про застосування строку позовної давності про стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з 01 лютого 2017 року до 01 вересня 2019 року (а.с.83-105). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений ( від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 № 229, від 27 травня 2022 року № 630 , від 19 серпня 2022 № 928 був неодноразово продовжений. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1423 вносились зміни до постанов Кабінету Міністрів України до від 25 березня 2020 року № 338 та від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якими продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30 квітня 2023 року. Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року. Строк позовної давності за всіма вимоги, що виникли після 12 березня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Як вбачається з розрахунку заборгованості за надання послуг з центрального опалення, борг нараховується з листопада 2020 року (а.с.13). Згідно розрахунку заборгованості за надання послуг з постачання гарячої води, борг нараховується з лютого 2017 року. Так, за лютий нараховано борг в сумі 508,20 грн., за березень 2017 року - 1016,40 грн. (а.с.15). Суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності щодо нарахування боргу з постачання гарячої води за лютий 2017 року та частково до боргу з 01 березня до 11 березня 2017 року за постачання гарячої води. Оскільки, з 12 березня 2017 року строк позовної давності продовжений, відтак, борг за лютий 2017 року та борг до 12 березня 2017 року нараховано поза межами строку позовної давності. Слід визнати борг за надання послуг з постачання гарячої води за одинадцять днів березня (з 01 до 11 числа) 2017 року, що становить 360,40 грн. (1016,40 :31 (кількість днів у березні) х 11). Загальна сума заборгованості, яка встановлена позивачем, становить - 64 174,49 грн., отже з 01 лютого та до 12 березня 2017 року борг склав 868,85 грн (508,20 за лютий 2017 рік + 360,65 частково за березень 2017 рік). Отже, слід від загальної суму заборгованості за надання гарячого водопостачання відрахувати суми, які нараховано з 01 лютого до 12 березня 2017 року поза межами строку позовної давності, відтак, загальна сума, яка підлягає стягненню за надання послуг з гарячого водопостачання складає 63 305,84 грн (64 174,49-868,85). У заявах про затосування строку позовної давності ставиться питання про часткове стягнення інфляційної складової та 3% річних від суми боргу. Оскільки, відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, з них на користь позивача стягуються заявлені 3% річних та інфляційні втрати. Зважаючи на те, що на території України з 12 березня 2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№530-ІХ від 17 березня 2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. При цьому, відповідно до на приписів п.п.4 п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби(COVID-19)», оскільки вони стосуються заборони нарахування саме неустойки (шрафу та пені), як одного із способів забезпечення виконання грошового зобов`язання (ст.ст.549-552ЦК України). Однак, така заборона не стосується 3% річних та інфляційних втрат, які передбачені ст.625 ЦК України, та які не є неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, яка має компенсаційний характер. Така позиція, висловлена у постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року №912/1120/16, від 19 червня 2019 року № 703/2718/16-ц, від 08 листопада 2019 року № 127/15672/16-ц, від 18 березня 2020 року №902/417/18. Оскільки, 3% річних та інфляційні втрати, які передбачені ст.625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання і мають компенсаційний характер, тому до положення даної статті закону застосовується загальний строк позовної давності. Згідно розрахунку боргу за гаряче водопостачання, інфляційну складову нараховано за лютий 2017 року у розмірі 09,15 грн і така ж саме сума 09,15 грн - за березень 2017 року. Загальна сума, яка нарахована позивачем, інфляційної складової від суми боргу за постачання гарячої води становить - 10 555,10 грн (а.с.17). Оскільки суд, дійшов висновку, що основний борг за постачання гарячої води нараховано поза межами строку позовної давності, відтак сума інфляційної складової від суми боргу за лютий і березень 2017 року не може бути прийнято судом, оскільки основний борг підлягає нарахуванню з 12 березня 2017 року в межах строку позовної давності. У постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20 листопада 2020 року (справа № 910/13071/19) роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці. Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до боржника (відповідачів) відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць. Як зазначено вище, основний борг підлягає нарахуванню з 12 березня 2017 року, тому зобов`язання з оплати становить менше місяця, відтак, виключається стягнення інфляційних втрат за березень 2017 року. Також як вказано вище, загальна сума інфляційної складової від суми боргу за постачання гарячої води нараховано у розмірі 10 555,10 грн, з цієї суми слід відрахувати інфляційну складову за лютий 2017 року в сумі 09,15 грн та за березень 2017 року в сумі 09,15 грн, що становить 10 536,80 грн (10 555,10 - (09,15+09,15). Згідно табличного розрахунку боргу за гаряче водопостачання, 3% річних від суми заборгованості за постачання гарячої води за лютий 2017 року визначено у розмірі 01,69 грн від суми боргу 508,29 грн та березень 2017 року - 02,60 грн від суми боргу 1 016,40 грн (а.с.15). За лютий місяць 2017 року 3% від суми боргу судом не приймається з наведених підстав вище, за березень 2017 року 3% річних слід вирахувати за 11 днів від суми боргу в сумі 1016,40 грн за цей же місяць, що становить 0,91 грн (1016,40 х 3% х11 : 365 :100%). Позивачем загальну суму 3% річних від боргу за гаряче водопостачання нараховано у розмірі 4 541,45 грн, від якої слід відрахувати 3% від суми боргу у розмірі за одинадцять днів березня 2017 року 0,91 грн, що становить 4540,54 грн (4 541,45-0,91). Як вбачається з розрахунку заборгованості за надання послуг з центрального опалення, борг нараховується з листопада 2020 року (а.с.13). Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Як вбачається з табличного розрахунку боргу за надання послуг з центрального опалення, позивачем нараховано 3% річних за 28 днів лютого місяця 2022 року в сумі 11,41 грн (а.с.14). Також, відповідно, за надання послуг з гарячого водопостачання позивачем було нараховано 3% річних за 28 днів лютого місяця 2022 року в сумі 147,69 грн (а.с.17). Відповідно до положення постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 № 206, підлягає перерахунку 3% від суми боргу за надання послуг з центрального опалення за 23 дня лютого 2022 року, що становить 09,37 грн (11,41:28х23). Також, підлягає перерахунку 3% від суми боргу за надання послуг з гарячого водопостачання за 23 дня лютого 2022 року, що становить 121,32 грн (147,69 :28х23). Інфляційні втрати позивачем не нараховувались ні за січень, ні за лютий місяці 2022 року. Враховуючи положення Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів за період з 24 лютого 2022 року трьох процентів річних, оскільки з 24 лютого 2022 року і до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонено їх стягнення. Свого контррозрахунку на зроблений позивачем розрахунку заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат відповідачі не надали, а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з у рахуванням наведених розрахунків із застосуванням строку позовної давності. Одними із відповідачів, до яких ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернулось з даним позовом, є [PERSON] , [PERSON] , які, як вказано вище, не входять до кола власників кв. [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про права власність на житло, також ці відповідачі не зареєстровані за даною адресою (а.с.74). За таких обставин, суд дійшов висновку, що вказані особи є не належними відповідачами. Враховуючи викладене, у відповідачів [PERSON] , [PERSON] відсутній обов`язок зі сплати вказаних сум за житлово-комунальні послуги, які надавались за вищевказаною адресою, у зв`язку із чим позов в цій частині задоволенню не підлягає. Оскільки, власниками вказаної квартири є п`ять відповідачів, з семи, заявлених позивачем осіб, та як зазначено вище квартира належить на праві приватної спільної власності в рівних долях, відтак, кожному з п`яти відповідачів ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) належить 1/5 частина квартири (а.с.68). Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачами у розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України наведенні дані у розрахунку заборгованості не спростовані. За матеріалами справи, позивач довів наявність зобов`язань відповідачів з оплати наданих позивачем послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання, відповідачі послуги отримали і не здійснювали їх оплату у повному розмірі, відтак виникла заборгованість. Проте, суд дійшов висновку, що з відповідачів, які є власниками в рівних частках у майні, підлягає стягненню заборгованість відповідно до їх частки у квартирі, а саме, з кожного по 1/5 частині заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню частково, у розмірі згідно уточненого судом розрахунку від заявлених позивачем сум із застосування строку позовної давності та відповідно до часток останніх у майні. Отже, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках, по 1/5 частини з кожного. Так, підлягає стягненню заборгованість з оплати за надання послуг з центрального опалення в сумі 4957,01 грн, 3% від суми боргу - 114,02 грн, інфляційні втрати - 341,66 грн. Також підлягає стягненню заборгованість з оплати за надання послуг з гарячого водопостачання в сумі 63 305,84 грн, 3% від суми боргу - 4419,22 грн, інфляційні втрати - 10 650,16 грн. Загальна сума, що підлягає стягнення становить: 68 262,82 грн заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення, 3% річних від суми боргу - 4533,24 грн, інфляційні втрати - 10 878,46 грн. Розподіл судових витрат необхідно здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України, оплата позивачем судового збору становила у розмірі 2481,00 грн, що документально підтверджено (а.с.42). Стягнення судового збору підлягає у рівних частках.

Outcome: partial