Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Шлюб був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Харкова, актовий запис № 203 від 27.06.2008 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23 березня 2017 року шлюб було розірвано. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина, проблемами сім`ї, здоров`ям дитини та його життям не цікавиться, з сім`єю не проживає, мати не відвідує дитину, не спілкується з нею, пішла з дому, покинувши дитину з грудного віку, зловживає спиртними напоями. Місцезнаходження її зараз позивачу невідоме. Відповідачка самоусунулась від виконання батьківських прав та обов`язків. Неповнолітній [PERSON] , з дня свого народження проживає з батьком, вихованням сина і доглядом за ним, матеріальним забезпеченням займається тільки позивач і тому бажає, щоб син і далі продовжував жити з ним. Відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами у школі, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; зовсім не спілкується з дитиною, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, а навпаки, своєю поведінкою та аморальним способом життя може лише негативно вплинути на подальший гармонійний розвиток сина; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідачка, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової допомоги, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання неповнолітньої дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Обов`язки щодо виховання, піклування, матеріального забезпечення та гармонійного розвитку сина позивач взяв на себе. Дитина повністю забезпечена всім необхідним, позивач створює належні умови для розвитку дитини, забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, цікавиться досягненнями сина у школі, здійснює постійний контакт з класним керівником, відвідує учбовий заклад. Позивач звертає увагу на те, що відповідачка взагалі не відвідує сина та не цікавиться його життям, не займається вихованням дитини, не забезпечує її матеріально, крім того відповідачка веде аморальний спосіб життя та зловживає алкогольними напоями. Відповідачка не шукає жодних можливостей та способів, щоб поспілкуватись та підтримати стосунки зі своєю дитиною, хоча має всі необхідні контакти. Саме така безвідповідальна та байдужа поведінка відповідачки спонукали позивача звернутись до суду. Вважає, що відповідачка може шкодити інтересам сина. Ухвалою Ленінського районного суд ум. Харкова від 05 грудня 2022 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачка в судове засідання не з`явилась. Про слухання справи повідомлялась належним чином. Представник органу опіки та піклування Департаменту службу справах дітей Харківської міської ради надала до суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст.43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст.131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частинами 2, 3 статті 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з принципом ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження дитини від 16.09.2008 р. серія [NUMBER] відповідачка по справі є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23 березня 2017 року було розірвано шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] (судова справа № 642/785/17). Спільне проживання між сторонами не склалось, відповідачка залишила сина на виховання позивачу та проживає окремо. Згідно довідки, виданої директором Харківського фізико-математичного ліцею № 27 № 87 Харківської міської ради Харківської області від 17.10.2022р. за № 01-21/305, [PERSON] , навчається у закладі в 9-3 класі. До школи дитину приводять і забирають батько і бабуся. Дитина завжди охайна, доглянута. Батько та бабуся спілкуються з педагогами, цікавляться шкільним життям дитини. Вдома створені всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. Мати ніякого контакту із школою не підтримує, із вчителями не спілкується. Інформацію про неї школа має зі слів дитини, що мати з ним не проживає з самого народження і її місце знаходження не відоме. У відповідності до довідки, виданої закладом охорони здоров`я КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» Харківської міської ради, дитина [PERSON] , перебуває на обліку у МДКЛ № 19, дитиною опікується батько та бабуся. матір дитини медичні працівники не бачили, до медичної установи вона з дитиною не з`являлась, станом здоров`я не цікавилась. Відповідно до висновку Департамент служб у справах дітей вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні у якості свідків були опитані: [PERSON] , [PERSON] , які є вчителями неповнолітнього [PERSON] , які підтвердили, що матір дитини жодного разу не бачили. Вихованням дитини займаються батько та бабуся. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без материнської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідачки відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батьки, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 288 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Outcome: approved