Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У січні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, а саме будинком [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що йому належить на праві приватної власності на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.12.2014 року по справі №442/9063/14 будинок по [ADDRESS] . На даний час в цьому будинку крім позивача зареєстрована але не проживає [PERSON] , [INFO] , яка є невісткою позивача. Вказує, що відповідач в листопаді 2021 року виїхала із будинку і з цього часу не проживає, її речей в будинку немає, і точне її місце перебування йому невідоме. Факт реєстрації відповідачки у будинку створює йому перешкоди у реалізації права власності на належний йому будинок, також спричиняє [PERSON] матеріальні збитки, так як [PERSON] зареєстрована, а він сплачує комунальні послуги в залежності від кількості зареєстрованих людей. На підставі вищенаведеного, просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком [ADDRESS] . Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача подав до суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлена. За наявності умов, визначених у ч. 1\~ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно ч.2\~ст. 247 ЦПК України. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд встановив, що позивач є власником будинку [ADDRESS] на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року /а.с.5,6/. Згідно будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою з 16.05.2014 року. Згідно акту №126 від 27.07.2022, складеного Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради Львівської області у присутності власника будинку [PERSON] та сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але фактично не проживає. Згідно акту №141 від 19.08.2022, складеного Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради Львівської області у присутності власника будинку [PERSON] та сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але фактично не проживає. Згідно акту №171 від 12.10.2022, складеного Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради Львівської області у присутності власника будинку [PERSON] та сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але фактично не проживає. Згідно заяви [PERSON] , у якій він вказує, що більше 10 років являється сусідом [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , та підтверджує те, що у будинку за вищевказаною адресою крім позивача зареєстрована ще його колишня невістка ( [PERSON] ), однак фактично не проживає в цьому будинку з листопада 2021 року після того, як забрала дітей, всі свої речі, і поїхала в невідомому напрямку. Оскільки він час від часу навідується в гості до [PERSON] і буває в нього вдома, то він підтверджує той факт, що жодних речей [PERSON] в цьому будинку немає, в чому і розписується /а..с.27/. Згідно заяви [PERSON] , у якій він вказує, що багато років являється сусідом [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , та підтверджує те, що у будинку за вищевказаною адресою крім позивача зареєстрована ще його колишня невістка ( [PERSON] ), однак фактично не проживає в цьому будинку з листопада 2021 року після того, як забрала дітей, всі свої речі, і поїхала в невідомому напрямку. Оскільки він час від часу навідується в гості до [PERSON] і буває в нього вдома, то він підтверджує той факт, що жодних речей [PERSON] в цьому будинку немає, в чому і розписується/а.с.30/. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Конституцією України\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до\~ЗУ від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції"\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,\~386,\~391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло, житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст.379,\~382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 72 ЖК Української РСР\~передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року зазначено, що поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було в законному порядку встановлене, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зв`язків із конкретним місцем. Утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло. Отже, суд встановив, що відповідач [PERSON] не проживає у зазначеному будинку більше року без поважних причин, у зв`язку з чим, на підставі положень ч.2\~ст.405 ЦК України, втрачає право на користування цим житлом. За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,\~ст.72 ЖК України,\~ст.405 ЦК України\~та

Outcome: approved