Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. \~ \~ \~ \~Посилається на те, що в травні 2022 року [PERSON] дізнався про існування виконавчого провадження № 68764840, щодо стягнення з нього на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» коштів на суму 28080 гривень. \~ \~ \~ \~В подальшому, від приватного виконавця Романа Р.М. він отримав матеріали виконавчого провадження з яких слідує, що провадження № 68764840 відкрито за заявою відповідача, на підставі виконавчого напису № 265, який 11 січня 2022 року вчинив приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу В.О. Бригіда. При цьому, як слідує з тексту даного виконавчого напису та постанови про відкриття виконавчого провадження № 68764840, стягнення проводиться за кредитним договором № 0695-9558 від 10.05.2021, укладеним між позивачем та відповідачем. \~ \~ \~ \~Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 265 11 січня 2022 року, вчинений безпідставно, з порушенням ряду норм чинного законодавства (як щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису так і щодо неправомірності підстав вимог стягувача), що змушує його звернутися до суду за захистом своїх прав, а саме про визнання даного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У виконавчому написі № 265 від 11.01.2022 вказано: «...звернути стягнення з громадянина України, яким є [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків, за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків: [NUMBER] , за кредитним договором № 0695-9558 від 11.05.021 року (надалі кредитний договір), укладений з ТОВ УКР КРЕДИТ ФІНАНС, ідентифікаційний код юридичної особи 38548598, місцезнаходження: 01133, місто Київ, буд. Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, Рахунок у форматі iBaN: [NUMBER] в АТ «ПУМБ», МФО: 334851, далі іменоване стягувач. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23.09.2021 року по 29.11.2021 року. Сума заборгованості становить 27450 грн, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 18500 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 8950 грн, за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 32 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача, в розмірі 630 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 28080 грн.». \~ \~ \~ \~В ході досудового збору доказі від приватного виконавця Романа М.М. отримано копію заяви відповідача про відкриття виконавчого провадження, до якої серед іншого долучено копію кредитного договору № 0695-9558 від 10.05.2021 року. Ознайомившись з даним кредитним договором позивач по-перше заперечує його підписання, а по-друге встановив, що даний договір не був посвідчений нотаріально. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначенні у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, приватний нотаріус Бригіда В.О. порушив вимоги ст. 87 Закону України «Про нотаріат» при вчиненні виконавчого напису № 265 від 11.01.2022, а відповідач безпідставно подав кредитний договір № 0695-9558 від 10.05.2021, як підставу для його вчинення. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5. Згідно п. 3 Порядку № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно постанови КМУ № 1172 необхідною умовою для вчинення виконавчого напису є також подача «документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». При цьому згідно матеріалів виконавчого провадження № 68764840 вказані документи нотаріусу не подавалися. Інформації про існування заборгованості перед відповідачем позивач не має і не мав, а на адвокатський запит, що надсилався відповідачу в ході досудового збору доказів, у наданні відповіді з даного питання було безпідставно відмовлено. Таким чином, приватному нотаріусу Бригіді В.О., при вчинення виконавчого напису № 265, виданого 11.01.2022 року, не було надано жодного з документів, передбачених Постановою № 1172 та Порядком № 296/5, які необхідні для здійснення даної нотаріальної дії, що вказує на безпідставність та протиправність даного виконавчого напису та існування підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача надав суду заяву в якій просить розглядати справу в його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу до середньо-ринкової вартості, цієї послуги, що складає 2500 гривень. Просить врахувати, що позивачем не надано суду детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом з зазначенням витраченого часу по кожному із видів робіт, та розрахунком вартості виконання кожного із виду робіт з врахуванням витраченого на це часу, оформленого у встановленому законом порядку, відмовити в стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Роман Р.М. приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області у судове засідання не з`явився. Надав суду листа про розгляд справи у його відсутності. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до\~ч.\~2\~ ст.\~247\~ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. 23 лютого 2022 року приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 265 від 11.01.2022 року. 23 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М., Габору В.Ю. направлено для відома постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.02.2022, винесену при примусову виконанні виконавчого напису № 265 від 11.01.2022, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу В.О. Бригіда. На адвокатський запит № 03-05/22вп від 25.05.2022 приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. направив адвокату Пархоменко М.В. копію виконавчого напису, копію договору та заяву стягувача ТОВ «УКр КРЕДИТ ФІНАНС». Із долученого до матеріалів справи кредитного договору № 0695-9558 від 10.05.2021 вбачається що договір між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] , і додаток № 1 до кредитного договору № 0695-9558, підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) А357. Підписання якого позивач заперечує. Відповідно до виконавчого напису № 265 від 11.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. звернуто стягнення з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків, заборгованості за кредитним договором № 0695-9558 від 11.05.021 року укладеним з ТОВ УКР КРЕДИТ ФІНАНС, за період з 23.09.2021 року по 29.11.2021 року, на суму 27450 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у сумі 18500 грн; з простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 8950 грн, а також 630 грн за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 32 Закону України «Про нотаріат». 11 липня 2022 року адвокатом було направлено адвокатський запит приватному нотаріусу про надання завірених копій виконавчого напису № 265 від 11.01.2022 щодо стягнення заборгованості з боржника [PERSON] та копій матеріалів на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 265 від 11.01.2022, у якому приватний нотаріус Бригіда В.О. відмовив посилаючись на нотаріальну таємницю. 11 липня 2022 року адвокатом було направлено адвокатський запит ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про надання завірених копій документів щодо ймовірності заборгованості [PERSON] ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (якщо така існує), в тому числі окремо тих, які надавались приватному нотаріусу Бригіді В.О. для вчинення виконавчого напису № 265 від 11.01.2022. У свою чергу, представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Павло Омельчук вказав, що для отримання запитуваних копій документів адвокат має звернутися до приватного нотаріуса В.О. Бригіди. 18 жовтня 2022 року Тячівським районним судом постановлено ухвалу про задоволення клопотання представника позивача та витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. засвідченні належним чином копії виконавчого напису № 265, виданого 11.01.2022 та матеріалів, на підставі яких він був вчинений, а також витребувано від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» копії матеріалів, які надавались приватному нотаріусу Бригіді В.О. для вчинення виконавчого напису № 265 від 11.01.2022 року на стягнення заборгованості з [PERSON] ; документи, які підтверджують виникнення ймовірної заборгованості [PERSON] перед даним товариством, підтверджують безспірність суми, внесеної до виконавчого напису за поданим нотаріусу даними та період виникнення заборгованості. Вищевказана ухвала суду 22.10.2022 надіслана приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіді В.О. та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Однак, представник відповідача та третя особа приватний нотаріус ухвалу суду про витребування доказів проігнорували, не навівши жодних підстав. Згідно до вимог частини першої статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до підпунктів 1.1. та 1.2. пункту 1 Глави 16 Наказу від 22.02.2012, № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за N 282/20595, «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктами 3.1.-3.5. пункту 3 Глави 16 вищенаведеного Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. \~ \~ \~ \~Відповідно до 5.1. та 5.2. пункту 5 Глави 16. Наказу від 22.02.2012, № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за N 282/20595, «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Згідно до підпункту 7.1. п. 7 Глави 16 вищевказаного Порядку у справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Із постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду № 569/8884/17 від 14.08.2019 вбачається, що вчинення нотаріусом виконавчого напису\~це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису\~надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника\~це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками\~наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій,\~шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень\~письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавцю. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Враховуючи, що позивач не визнає факту укладення кредитного договору представник відповідача, приватний нотаріус та приватний виконавець не надали суду докази, які б могли спростувати позовні вимоги позивача, а також документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Матеріалами справи не доведено безспірність заборгованості за кредитом, так як не долучено розрахунок обчислення заборгованості. Тому у суду відсутні підстави вважати, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом було перевірено наявність у боржника перед стягувачем безспірної заборгованості. Згідно з вимогами статті 16 ЦК України кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу.\~ Із\~статті 4 ЦПК України\~вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 частин 1-4\~цього ж Кодексу\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з вимогами статті 13 ч.ч. 1, 2 \~ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею\~ 42 ч. 1 п. 2 цього ж Кодексу\~визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам. З приписів ст.\~76, ст.\~77 ч.ч. 1, 2, ст.\~78,\~79,\~80 ч. 2, ст.\~81 ч.ч. 1, 5, 6, ст.\~83 ч.\~1\~ ЦПК України\~вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.\~\~ Відповідно до ч. 1 ст.\~95 ЦПК України\~письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. За таких обставин наявні підстави для задоволення позову. Згідно до\~вимог частин\~1\~та 2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частинами першою\~та третьою\~статті 133\~ЦПК України\~визначено,\~що судові\~витрати складаються\~з судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до чч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер. У відповідності до ст. 141 ч. 2 п. 1 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 992.40 гривні, що підтверджується квитанцією ID № 8765-3090-2248-1627 від 12.09.2022 року. Також відповідно до п. 3 договору про надання правової допомоги № б/н від 25.01.2022 за надання адвокатом правничої допомоги за цим договором, клієнт зобов`язаний виплачувати адвокату гонорар та оплачувати фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору в розмірах, визначених в актах виконання робіт, які будуть додатком до цього договору. Пунктом 2 додаткової угоди до договору про надання правової допомоги № б/н від 02.05.2022 визначено, що даною додатковою угодою сторони погодили оплату клієнтом суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правничої допомоги вказаної в п. 1 даної додаткової угоди в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень. Дана сума може бути зменшена згідно акту про приймання-передачу правової допомоги по даному договору. Із акту прийняття-передачі наданої правової допомоги від 26.09.2022 вбачається, що адвокатом здійснено: протягом години аналіз наявних матеріалів, збір доказів, підготовку адвокатських запитів до приватного виконавця Романа Р.М. та приватного нотаріуса Бригіди В.О. вартістю 800 грн, протягом двох годин підготовку позовної заяви про визнання виконавчого напису № 265 таким, що не підлягає виконанню вартістю 1600 грн, протягом 75 хвилин підготовлено клопотання про витребування доказів вартістю 600 гривень. Всього 3000 гривень. Суд вважає, що перелічені вищевказані послуги, які надані адвокатом, затрачена на них кількість годин та їх вартість, відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності та необхідності) і розумності. За таких обставин,

Outcome: approved