Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належав на праві приватної власності [PERSON] , померлій [INFO] . Єдиним її спадкоємцем на підставі заповіту є [PERSON] . 01.12.2003 заведено спадкову справу. 18.07.2003 [PERSON] видав доручення на ім`я [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину та було запропоновано їй, як сусідці, придбати цю частину домоволодіння, на що вона погодилась. 18.07.2005 вона та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу будинку, проте відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення договору як під час укладання договору, так і після цього. 18.07.2005 відповідач передав, а вона прийняла ключі від спірного будинку, вона передала, а відповідач прийняв частину суми, а у жовтні 2008 року всю суму за продаж спірного будинку однак, до цього часу договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчили, у зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору. Просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме 1/3 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] між сторонами дійсним; визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме на 1/3 житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 78,6 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, відзиву не надав. У зв`язку з тим, що позивач не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного. Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 18 грудня 2003 року [PERSON] на праві приватної власності належить 1/3 частка житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 78,6 кв.м, житловою площею 49,4 кв.м. Даний факт також підтверджується Свідоцтвом про право власності від 22 жовтня 1999 року, яке зареєстроване в Синельниківському БТІ 22 жовтня 199 року за реєстром 1619/Д-6 стор.163. Згідно зі Свідоцтвом про смерть [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру спадкових справ №3211983 після смерті [INFO] [PERSON] Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 18 липня 203 року заведена спадкова №2888896. Згідно з Заповітом, посвідченим державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори Лівінським О.С. 25 квітня 1989 року [PERSON] усе належне їй майно заповіла [PERSON] . [PERSON] 18 липня 2003 року уповноважив [PERSON] вести діло по оформленню його спадкових справ на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] та одержати після реєстрації свідоцтво про право на спадщину, подарувати за його розсудом належний йому житловий будинок [ADDRESS] . Згідно розписки від 18 липня 2005 року [PERSON] довірив [PERSON] проживати та слідкувати за технічним станом 1/3 частини будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить йому згідно заповіту [PERSON] , та ним отриманий завдаток від продажі даного будинку в сумі 375 доларів США. Відповідно до розписки від 18 липня 2005 року [PERSON] отримав від [PERSON] завдаток від продажу будинку по [ADDRESS] в розмірі 250 доларів США. Згідно розписки від 02 жовтня 2008 року [PERSON] отримав другу частину грошей за продану ним земельну ділянку та 1/2 будинку за адресою: [ADDRESS] в сумі 10000 рублів, які перераховані поштовим переводом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] [PERSON] . Згідно з ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4\~ст. 203 ЦК України\~правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.2\~ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 657 ЦК України\~встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 3\~ст. 640 ЦК України\~договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пленум Верховного Суду України в п. 13\~постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9\~роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2\~ст. 220 ЦК України\~не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст.\~210,\~640 ЦК України\~пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». Таким чином, положення\~статті 220 ЦК України\~можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону. Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості в силу\~ст. 657 ЦК України\~підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2\~ст. 220 ЦК України. Однією з умов застосування ч. 2\~ст. 220 ЦК України\~та визнання правочину дійсним в судовому порядкує встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Верховний Суд\~України в своїй Постанові від 04 жовтня 2017 року зазначив, що однією з умов застосування частини другої\~статті 220 ЦК України\~та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. Суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу житлового будинку, від нотаріального посвідчення якого одна із сторін ухиляється, а тому позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved