Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 січня 2009 року сторони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини не склалися і рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.10.2022 року шлюб розірвано, питання щодо місця проживання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не вирішено. Тривалий проміжок часу в сторін відсутній спільний побут, вони ведуть окремий бюджет, в подальшому будуть проживати за окремими адресами. Від народження і станом на даний час позивач дбає про сина, забезпечує всім необхідним для навчання, нормального та повноцінного розвитку, речами першої необхідності, одягом, ліками, повноцінним харчуванням. В зв`язку з збройною агресією РФ, позивач з сином постійно проживають за адресою: [ADDRESS] , та отримали статус внутрішньо переміщеної особи. А тому позивач вимушений був звернутися з даним позовом до суду, просить визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , біля батька - [PERSON] . Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.01.2023 відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового розгляду. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 09.03.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, де просили провести розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, де просила провести розгляд справи у її відсутність, позов визнає та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Служби у справах дітей Могилів-Подільської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, де просила суд справу розглянути у її відсутність та прийняти рішення на розгляд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, де просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ч. 1 ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.10.2022 року розірвано (а.с.17). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.20). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 21). Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.04.2022 № 516-7500320195, від 04.04.2022 № 516-5000843955, від 04.04.2022 № 516-5000844442 та від 04.04.2022 № 516-5000844813, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13, 16, 22, 23). Відповідно до листа Служби у справах дітей Могилів-Подільської міської ради Вінницької області № 01-21/60 від 25.01.2023, питання щодо визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , залишено без розгляду, так як дитина, досягла 14 років та місце проживання визначається нею самою (а.с. 55). Відповідно до копії довідки № 29 від 27.07.2022, [PERSON] дійсно буде навчатися в 9-А класі Ліцею № 4 м. Могилева-Подільського (а.с. 24). Згідно з ч. 2 ст. 6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини другої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. За змістом статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , народився [INFO] , а отже 14.09.2022 року йому виповнилось чотирнадцять років. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки неповнолітній [PERSON] досяг того віку, з якого законодавство надає можливість самостійно вибирати місце проживання, а тому підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed