Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за час порушення грошового зобов`язання. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 04 вересня 2020 року по справі № 758/6962/16-ц було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 99919 грн. та судовий збір у розмірі 999 грн. 20 коп. 18 листопада 2021 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. Постановою Київського апеляційного суду від 16 травня 2022 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 04 вересня 2020 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 99919 грн. та судовий збір у розмірі 999 грн. 20 коп. На даний час рішення суду відповідачкою не виконано. У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом про стягнення 3 % річних за період з 07.11.2021 по 28.10.2022 в сумі 5904 грн. 80 коп. та інфляційні втрати за період з грудня 2020 року по вересень 2022 року в сумі 35161 грн. 49 коп. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 листопада 2022 року, головуючим суддею у справі визначено Головчака М.М. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07 листопада 2022 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, яку сторони отримали в установлений законом строк. У відповідності до ст. 178 ЦПК України, представником відповідачки подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 16 травня 2022 року постановою Київського апеляційного суду заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 04 вересня 2020 року скасовано, та постановлено нове, у зв`язку з чим, не погодився з розміром та періодом нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, заявленим позивачем у позовних вимогах. Крім того, правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовано Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватись норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України. А відтак, вважає, що немає підстав для задоволення позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, у задоволенні позову відмовити, в обґрунтування заперечень проти позову посилався на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 04 вересня 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 99919 грн. та судовий збір у розмірі 999 грн. 20 коп. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2021 року заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди залишено без задоволення. Постановою Київського апеляційного суду від 16 травня 2022 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 04 вересня 2020 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 99919 грн. та судовий збір у розмірі 999 грн. 20 коп. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. У ст. 625 ЦК України, визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу. В постанові від 14 серпня 2019 Верховний Суд України зазначає, що згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України) так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань. Якщо інше не передбачено договором або спеціальними законами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, незалежно до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження №14-16цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 викладено висновок про те, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Судом встановлено, що зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачкою умов кредитного договору, а також доказів повного виконання судового рішення про стягнення з них заборгованості. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. За встановленого, [PERSON] має право вимагати від відповідачки сплати 3 % річних за період прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат, а саме з 16 травня 2022 року, тобто з дати ухвалення постанови Київським апеляційним судом, якою скасовано рішення Подільського районного суду м. Києва від 04 вересня 2020 року та стягнуто з відповідачки на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 99919 грн. Однак, згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі викладено, судом встановлено, що відповідальність відповідачки за ст. 625 ЦК України виникла з 16 травня 2022 року (постанова Київського апеляційного суду), проте згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідачка звільняється з 24 лютого 2022 року від сплати 3 % річних та інфляційних втрат, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] у повному обсязі. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, то, відповідно до ст. 141 ЦПК України, не підлягає стягненню з відповідачки сплачений позивачем судовий збір та витрати на правничу допомогу. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed