Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Заявниця звернулась до суду зі згаданим позовом відповідно до якого просила суд стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини сторін у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування заявленого позивач вказала, що остання перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилась спільна дитина, однак, на момент звернення до суду із даною заявою, сторони протягом тривалого часу разом не проживають. Окрім цього, позивач вказала, що відповідач у добровільному порядку не надає жодної матеріальної допомоги на утримання спільної дитини. Відтак, позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та у відсутність фіксації його перебігу. Підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач на підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, будучи належним чином та завчасно проінформованим про існування даного спору, свого ставлення до заявлених вимог не висловив та жодних доказів на дослідження суду не надав. Дослідивши матеріали надані позивачем, а інші суд позбавлений можливості отримувати за власною ініціативою, встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Позивач є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання, отримувала код платника податків та звільнена від сплати судового збору у даній цивільній справі на підставі закону. Відповідач у справі є громадянином України та має зареєстроване місце проживання. 1 грудня 2017 року між сторонами укладено шлюб. [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої є відповідач, а матір`ю позивачка. Спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовано наступним чином. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім цього, відповідно до ст. 191 ЦПК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вказаного позову з огляду на наступне. Суд вважає, що освітлені раніше фактичні обставини справи та норми законодавства дають достатні підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільної дитини. Однак, заявлений позивачем їх розмір не доведено, як такий, який здатен сплачувати відповідач. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved