Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] зареєстрований 29.10.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Компаніївського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 46. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем спільного життя не склалось, шлюбні відносини між сторонами припинені, від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 15.02.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву від 10.03.2023 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву від 13.03.2023 про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 4\~ст. 206 ЦПК України\~передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29.10.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Компаніївського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 46, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7) Зі змісту позову вбачається, що сторони спільного господарства не ведуть, припинили сімейні відносини, проживають окремо, мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Клопотань про надання часу на примирення до суду від сторін не надходило, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Позивач просила залишити їй прізвище « [PERSON] », яке вона набула під час реєстрації шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В даній справі відповідачем до початку її розгляду по суті, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнано повністю, а тому суд вважає за необхідне, повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, тобто в сумі 536 гривень 80 копійок. Інших 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду, тобто в сумі 536 гривень 80 копійок, стягнути на його користь, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача. Частинами 1-5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правову допомогу по даній справі, позивачем долучено витяг з договору від 13.02.2023 про надання правової допомоги, квитанцію прибуткового касового ордера №6/2 від 13.02.2023, опис робіт виконаних адвокатом на правничу допомогу, відповідно до якого загальна вартість наданих адвокатом послуг, яка підлягає сплаті, складає 900 грн. Враховуючи, що позивач надав суду підтвердження витрат з надання адвокатських послуг та сплати судового збору, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати пов`язані із наданням правової допомоги у сумі 900 грн.

Outcome: approved