Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] , посилаючись на те, що вказане домоволодіння належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 18.11.2005 року. Відповідач є її онуком, але жодного дня у вказаному будинку не проживав, особистих речей не зберігає, комунальні платежі не сплачує, останнє відоме місце проживання це місто Харків. Реєстрація відповідача змушує її сплачувати надмірні комунальні платежі та порушує її права, як власниці житла. Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 26.01.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 21.02.2023 року підготовче судове засідання у даній цивільній справі закрито, призначено судовий розгляд справи. В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач до судового засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим про час, дату та місце проведення судового засідання належним чином, відзив на позов не подав. За таких обставин, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-282 ЦПК України, на що позивачка надала згоду. При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачці на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8993169 від 18.11.2005 року. Згідно вищезазначеного витягу власником домоволодіння є [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила своє прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.09.1997 року (а.с.8). Згідно довідки Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №855 від 05.12.2022 року, [PERSON] , 1991 року народження зареєстрований в будинку [ADDRESS] (а.с.11). Таким чином, відповідач [PERSON] , будучи членом сім`ї власника, набув право користування жилим будинком [ADDRESS] . Згідно Акту обстеження №854 від 05.12.2022 року, складеного старостою села Васловівці [PERSON] , депутата сільської ради Іванова В.П., вбачається, що [PERSON] , 1991 року народження зареєстрований з 12.06.2015 року за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає (а.с.10). Допитом свідка [PERSON] встановлено, що він є сусідом позивачки більше 18 років. Онука позивачки [PERSON] не знає та ніколи не бачив. Свідок [PERSON] пояснив, що він є сином позивачки [PERSON] , а відповідач [PERSON] є сином його брата [PERSON] та онуком [PERSON] . Відповідач у будинку [PERSON] не проживає та особисті речі не зберігає, перешкод у користуванні житловим приміщенням йому ніхто не чинив. За змістом ст.ст.316, 317, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦПК України). Під час судового розгляду встановлено, що відповідач більше року не проживає без поважних причин в будинку [ADDRESS] , і це не пов`язано з домовленістю між сторонами, а тому є таким, що втратив право користування цим житлом. Враховуючи викладене, з метою захисту прав власника домоволодіння, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] у зв`язку з його обґрунтованістю, та ухвалює рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Вирішуючи питання про судові витрати, суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved