Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просить: - зобов`язати [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з малолітньою правнучкою [PERSON] , [INFO] ; - встановити такий порядок побачень [PERSON] з малолітньою правнучкою [PERSON] : кожну першу та третю неділю місяця з 11:00 год до 16:00 год в присутності [PERSON] за місцем фактичного проживання [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви зазначає, що вона є прабабою малолітньої [PERSON] , після народження якої, відповідачі, порушуючи вимоги діючого законодавства, всіляко перешкоджають їй повноцінно спілкуватися з правнучкою та приймати участь у її вихованні та бачитися з нею. На телефонні дзвінки відповідачі не відповідають та категорично заперечують у можливості спілкування позивача з правнучкою. [PERSON] не має можливості домовитися з відповідачами про дні та години спілкування з дитиною, оскільки вони повністю її ігнорують. У відзиві на позовну заяву (т. 1, а.с. 45-51) представник відповідачів заперечує з приводу задоволення позовних вимог, аргументуючи це тим, що позивач не була та не є членом сім`ї відповідачів, оскільки вони не проживають разом та не ведуть спільне господарство. Окрім того, відповідачі, заперечуючи позовні вимоги, посилаються на наявність у [PERSON] громадянства іншої держави, зловживанням третьою особою снодійним та алкоголем; вчинення третьою особою негативного впливу на дитину. Представником позивача подано відповідь на відзив, у якому вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, оскільки відповідачами у відзиві так і доказами, які вони долучають до нього, не спростовано обставин справи, на які посилається позивач; всі аргументи відповідачів стосуються третьої особи [PERSON] , в той час коли позивачем є [PERSON] , з наданого відзиву вбачається наявність конфлікту між відповідачами та третьою особою, однак не позивачем у справі (т. 1, а.с. 85-87). Відповідачами подано письмові заперечення проти відповіді на відзив на позовну заяву (т. 1, а.с. 115-117), де вони не визнають у повному обсязі позовні вимоги [PERSON] та просять залишити їх без задоволення, оскільки між ними ніколи не існувало і не існує ніяких сімейних відносин і не існує тісних родинних стосунків. Представником позивача подано заяву по суті справи (т. 1, а.с. 206-214), у якій просить позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення. Відповідачем [PERSON] подано заяву по суті справи в порядку ст. 229 ЦПК України (т. 2, а.с. 3-7); просить розглядати справу у її відсутність. Представником відповідачів подано заяву про розгляд справи у його відсутності (т. 2, а.с. 28). Представником органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Житомирської міської ради подано заяву з проханням розглядати справу без його участі; при ухваленні рішення просить взяти до уваги висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради від 01.03.2023 року № 223 «Про затвердження висновку щодо визначення [PERSON] та [PERSON] способу участі у вихованні та спілкуванні із дитиною [PERSON] » (т. 2, а.с. 34). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] (мати відповідача [PERSON] ) показала, що [PERSON] та [PERSON] проживали певний період у [PERSON] , коли почалось бомбардування Житомира. З тих пір почались сварки, через які останніх відвезли за місцем їх проживання, оскільки вони неправильно виховували дитину. Зазначила, що вона була свідком, коли 19.06.2022 року була запланована зустріч з дитиною на нейтральній території. Коли діти та онука їхали на зустріч, вони були у нормальному емоційному стані, а коли повернулись, то були в емоційному стані, що неможна назвати нормальним; [PERSON] плакала і нічого не пояснювала. Зазначила, що [PERSON] висловила умову щодо встановлення побачень з дитиною, а від [PERSON] не було ніяких побажань в цьому питанні. Вказала, що ініціатором цих всі непорозумінь завжди була і є [PERSON] [PERSON] завжди закликала [PERSON] примиритись зі своєю матір`ю [PERSON] . Також пояснила, що дитина категорично ніколи не залишається сама без батьків, відтак будь-які зустрічі без останніх не можна планувати задля психологічного стану дитини в силу її віку. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що позовна заява підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] (т. 1, а.с. 11-13). [PERSON] є матір`ю [PERSON] (т. 1, а.с. 14; т. 2, а. с. 8). [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (т. 1, а.с 52). [PERSON] звернулась до Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради із заявою з проханням усунути перешкоди по спілкуванню з її правнучкою [PERSON] (т. 1, а.с. 59-60). Листом Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради № 302/2/1121 від 01.08.2022 року (т. 1, а.с. 66) роз`яснено [PERSON] право відповідно до ст. 257 СК України звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з правнучкою та визначення днів і годин побачень з нею. Рішенням Житомирської міської ради № 223 від 01.03.2023 року (т. 1, а.с. 219) затверджено висновок щодо визначення [PERSON] та [PERSON] способу участі у вихованні та спілкуванні із дитиною [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити [PERSON] та [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні із дитиною: перша неділя місяця з 10:00 год до 12:00 год на нейтральній території у присутності матері дитини; за згодою між батьками, прабабою та бабою може бути визначений додатковий порядок побачень з дитиною (т. 1, а.с. 220-221). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначено Сімейним Кодексом України. Відповідно до частин 9 та 10 статті 7 Сімейного Кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Так, згідно зі ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Вимогами ст. 18 СК України передбачені способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права. Згідно до ст. 263 СК України спір щодо участі прабаби у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. За положеннями ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Оскільки прабаба є родичкою дитини, батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні прабабою, своїх прав. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, питання щодо способів участі прабаби має вирішуватися судом не тільки з урахуванням інтересів кожного з них, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками, права на безперешкодне спілкування з прабабою, що є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Одним із завдань Сімейного Кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1). Виховання у колі сім`ї, як раз передбачає у повній сім`ї, тобто при участі усіх членів родини, як молодших, так і старших, і прабаби у тому числі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог та встановлення часу та способу участі позивачів у побаченні з онукою. Суд вважає за необхідне зобов`язати [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з малолітньою правнучкою [PERSON] , [INFO] , та визначити спосіб участі [PERSON] , [INFO] , у спілкуванні та вихованні правнучки [PERSON] шляхом зустрічей кожної першої та третьої суботи або неділі місяця з 11:00 год по 14:00 год, за участю матері дитини [PERSON] , за адресою місця проживання [PERSON] , [INFO] , а саме: [ADDRESS] , або на нейтральній території у місті Житомирі в місцях, які відповідають віковій категорії дитини, з можливістю зміни графіку зустрічей за домовленістю сторін та стану здоров`я дитини. Щодо решти вимог позивача про суд вважає, що слід відмовити у їх задоволенні, оскільки такі вимоги будуть суперечити інтересам дитини. Щодо вимоги в частині побачень позивачки з правнучкою [PERSON] в присутності [PERSON] , суд наголошує на наступному. У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки [PERSON] у справі є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а не позивачем, окремих позовних вимог останньою заявлено не було, відтак суд приходить до висновку про відмову в цій частині вимоги [PERSON] щодо побачень з дитиною у присутності [PERSON] . Крім того, суд вважає занеобхідне наголосити на наступному. Як встановлено судом під час розгляду справи, між сторонами - відповідачами та третьою особою, яка не заявляє вимог щодо предмета спору, - [PERSON] існує конфлікт та неприязнені стосунки. Оскільки справа безпосередньо стосується інтересів малолітньої дитини, якій виповнилось лише повних три роки, а зазначені особи є такими, що пов`язані родинними зв`язками, суд закликає вказаних осіб до толерантної поведінки в присутності дитини, оскільки така поведінка може негативно вплинути на останню. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial