Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька посилаючись на те, що 05.07.2002 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. [INFO] у них з відповідачем народилась донька [PERSON] , про що 21.12.2004 року складено відповідний актовий запис № 3195. Починаючи з листопада 2010 року вони з відповідачем припинили шлюбно-сімейні відносини. Його дружина зібрала всі свої речі та змінила місце проживання, а він залишився проживати з донькою. Не зважаючи на припинення відносин, вони не відразу звернулись до суду з позовом про розірвання шлюбу. 14.04.2011 року Дніпровський районний суд м. Києва ухвалив рішення, яким шлюб між ними розірвав. 30.07.2011 року відповідач повідомила про те, що в них народився син [PERSON] , і батьком записаний він. Вона постійно запевнювала його в тому, що син є їх спільною дитиною, тому, не дивлячись на сумніви, погодився визнати своє батьківство. Під час однієї зі сварок, відповідач повідомила про те, що [PERSON] дійсно не являється його біологічним сином та до нього не має жодного відношення. Враховуючи викладене, звернувся до суду з даною позовною заявою. Позивач подав заяву про розгляд справи без його присутності. Відповідач до суду не з`явилась, подала заяву, де зазначила про те, що позовні вимоги підтримує, та підтверджує, що позивач не є батьком [PERSON] . Третя особа - [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її присутності. Представник третьої особи - Дніпровського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду не з`явився, надіслав лист про розгляд справи без його присутності відповідно до фактичних обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в Деснянському районному суді м. Києва 22.07.2022 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.08.2022 року вирішено передати матеріали справи на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва. 24.08.2022 року матеріали справи зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва. 25.08.2022 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 02.09.2022 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 05.09.2022 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 09.09.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 20.10.2022 року зареєстровано заяву відповідача про визнання позову. 29.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.04.2011 року розірвано. [INFO] народився [PERSON] , батьками дитини записано [PERSON] та [PERSON] (сторони по справі). Відповідно до ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини 1 статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до Звіту про встановлення батьківства ДНК, наданого позивачем, [PERSON] виключається як біологічний батько [PERSON] . Цей висновок ґрунтується на невідповідних алелях, що спостерігається в локусах STR, перерахованих у звіті, з ПІ, рівним 0. Імовірність батьківства становить 0 %. Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Як зазначалось вище, генетичним дослідженням встановлено, що [PERSON] не являється біологічним батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що дає підстави для задоволення позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved