Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] (далі «Заявник») звернулася до суду із даною заявою. Вимоги заяви обґрунтовує наступними обставинами. 01.11.2021 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/8404/21 було задоволено її позов до [PERSON] , [PERSON] про визначення частки в спадковому майні. Визначено, що частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0457 га у відповідності з частками співвласників у праві власності на житловий будинок становлять: за померлим [INFO] [PERSON] 2/5 часток, [PERSON] 3/10 частки та за [PERSON] 3/10 частки. Проте, у самому судовому рішенні не вказаний кадастровий номер земельної ділянки, хоча Заявником подавалися відповідні докази та надавалися відповідні пояснення. З огляду на викладене, просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №357/8404/21, у якому зазначити кадастровий номер земельної ділянки, а саме визначити, що частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку кадастровий номер 3210300000:04:014:0134, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0457 га у відповідності з частками співвласників у праві власності на житловий будинок становлять: за померлим [INFO] [PERSON] 2/5 часток, [PERSON] 3/10 частки та за [PERSON] 3/10 частки. 30.03.2023 року сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Таким чином, неприбуття у судове засідання 30.03.2023 року учасників даної справи не перешкоджає розгляду заяви про ухваленню додаткового рішення. Розглядаючи дану заяву, суд ураховує наступні приписи законодавства України. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. Згідно з приписами п.2 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати. Дослідивши матеріали цивільної справи №357/8149/21, у тому числі зміст рішення суду від 01.11.2021 року, суд прийшов до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки без зазначення у резолютивній частині рішення повного найменування майна земельної ділянки, позивач позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на неї. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість заяви про винесення додаткового рішення, у зв`язку з чим, її вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved