Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Позивач 30.06.2021 звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані комунальні послуги, та в обґрунтування заявлених вимог зазначав наступне. Концерном «МТМ» у період з 01.10.2015 по 01.06.2021 на загальну суму 23 130,65 грн. надано послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, яке розташоване за адресою місця реєстрації відповідачів: [ADDRESS] , за особовим рахунком [NUMBER] . Ухвалою суду від 05.07.2021 відкрито провадження у справі та призначена до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням від 23.12.2021 позовні вимоги були задоволені, стягнуто в солідарному порядку з відповідачів заборгованість в розмірі 23 130,65 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 03.10.2022 заочне рішення від 23.12.2021 було скасовано за заявою [PERSON] та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Відповідач надав відив на позовну заяву, де зазначив, шо при розгляді справи просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та не заперечує проти часткового задоволення позову. В судове\~засідання учасники\~справи не\~з`явилися, інших\~відзивів,\~заяв та\~клопотань не\~надходило. При цьому, сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у заочному порядку, тому суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню частково на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.ст.\~67,\~68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Статтею 64 ЖК України визначено, що члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з договору найму житлового приміщення. За правилами\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Споживач згідно ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За нормами\~ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. За змістом ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами по справі наступне. Концерном «МТМ» у період з 01.10.2015 по 01.06.2021 на загальну суму 23 130,65 грн. надано послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, яке розташоване за адресою місця реєстрації відповідачів: [ADDRESS] , за особовим рахунком [NUMBER] . Щодо заяви відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності та застосування наслідків такого пропуску, слід зазначити наступне. Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованоїЗаконом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції (далі Конвенція), яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Відповідно достатті 256 ЦК України,позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше регулятивне, друге охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду. Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, необхідно дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). З матеріалів справи вбачається, що позивач просив стягнути заборгованість, яка виникла з 01.10.2015. До суду позивач звернувся 30.06.2021, тобто з пропуском строку позовної давності щодо платежів, які мали сплачувати відповідачі. 30.03.2020 Верховна Рада прийняла Закон № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину. З урахуванням зазначеного, застосуванню підлягає строк позовної давності, щодо платежів, які мали бути сплачені до 02.04.2017. Із наданих розрахунків по особовому рахунку № [NUMBER] слідує, що з 01.04.2017 по 01.06.2021 нараховано 17\~680,59 грн., сплачено 0,00 грн. Відтак, застосування строку позовної давності, про яке просив відповідач підлягає задоволенню, а саме виключення із загального розміру заборгованості стягнення якої знаходиться поза межами строку позовної давності. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими. В порядку ст. 141 ЦПК України, при задоволені позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідачів сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial