Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник Калуської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з\~ [PERSON] \~на користь\~Калуської міської\~ради безпідставно\~збережені кошти\~за використання\~земельних ділянок\~комунальної власності\~в розмірі\~орендної плати\~за землю\~в сумі\~553\~508,30\~грн. за період з 01.11.2020 по 31.10.2022, а також сплачений судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення Калуської міської ради від 11.05.2007 № 287 між Калуською міською радою та [PERSON] 07.06.2007 укладено договір оренди землі на земельну ділянку (кадастровий номер 2610400000:42:009:0001) загальною площею 6,4616 га, яка знаходиться у [ADDRESS] , для розміщення комплексу по прийманню в державні ресурси худоби від населення. Відповідно до рішення Калуської міської ради від 17.12.2013 № 2290 між Калуською міською радою та [PERSON] 30.12.2013 укладено додаткову угоду до договору оренди землі № 040729600241 від 30.07.2007. Згідно умов додаткової угоди в оренду надана земельна ділянка загальною площею 6,4616 га для розміщення комплексу по прийманню в державні ресурси худоби від населення, яка знаходиться в [ADDRESS] . Договір поновлено з 01.01.2008 до 01.01.2018. 01.08.2016 [PERSON] звернувся до Калуської міської ради зі заявою про затвердження технічної документації зі землеустрою щодо поділу земельної ділянки для розміщення комплексу по прийманню в державні ресурси худоби від населення загальною площею 6,4616 га, яка ділиться на земельні ділянки площею: 3,8790 га, 0,7286 га, 1,5915 га, 0,2625 га. Рішенням Калуської міської ради від 31.08.2016 № 487 припинено термін дії договору оренди землі (за взаємною згодою сторін) від 30.07.2007 № 040729600241, укладений між Калуською міською радою та [PERSON] , на земельну ділянку (кадастровий номер 2610400000:42:009:0001), площею 6,4616 га, яка знаходиться по [ADDRESS] , та затверджено [PERSON] технічну документацію зі землеустрою щодо поділу земельної ділянки, площею 6,4616 га, для розміщення комплексу по прийманню в державні ресурси худоби від населення. Цим же рішенням надано в оренду терміном на 5 років [PERSON] земельні ділянки: площею 0,2625 га (кадастровий номер 2610400000:42:009:0011), площею 0,7286 га (кадастровий номер 2610400000:42:009:0010), площею 1,5915 га (кадастровий номер 2610400000:42:009:0009), та зобов`язано [PERSON] в місячний термін укласти договори оренди земельних ділянок та подати на державну реєстрацію. На підставі вказаного рішення Калуською міською радою підготовлено договори оренди на земельні ділянки, площами 0,2625 га, 0,7286 га, 1,5915 га, які 23.09.2016 та 19.06.2017 разом з актами про передачу земельних ділянок в натурі, які направлені [PERSON] . Однак, [PERSON] вказані договори оренди не підписав, акти про передачу земельних ділянок в натурі не погодив та право оренди на зазначені земельні ділянки не зареєстрував, хоча продовжує користуватись земельними ділянками як власник нерухомого майна, яке на них розміщено. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником нерухомого майна (господарсько-побутових будівель та споруд), що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Враховуючи викладене, Калуською міською радою з урахуванням площі земельних ділянок та їх нормативної грошової оцінки розраховано розмір недоотриманої орендної плати за фактичне використання земельних ділянок комунальної власності площами 0,2625 га (кадастровий номер 2610400000:42:009:0011), 0,7286 га (кадастровий номер 2610400000:42:009:0010), 1,5915 га (кадастровий номер 2610400000:42:009:0009) за період з 01.11.2020 по 31.10.2022 у сумі 553 508,30 гривень. Згідно з інформацією фінансового управління Калуської міської ради від 16.11.2020 року коштів від плати за землю від [PERSON] на рахунок органу місцевого самоврядування в період з 01.11.2020 по 31.10.2022 не надходило. Таким чином Калуська міська рада не отримала 553 508,30 грн., але могла би отримати у разі укладення між відповідачем і позивачем договорів оренди на вказані земельні ділянки та державної реєстрації права оренди земельних ділянок. За таких обставин кошти у сумі 553\~508,30 грн. за користування земельними ділянками площами 0,2625 га, 0,7286 га, 1,5915 га є безпідставно набутим майном, які згідно зі ст. 1212 ЦК України підлягають поверненню позивачу. Крім того, враховуючи, що орендна плата є складовою такого місцевого податку як плата за землю, яка підлягає сплаті до місцевого бюджету відповідної територіальної громади, то її несплата відповідачем свідчить про те, що відповіда ч безпідставно зберіг у себе кошти недоотриманої орендної плати, яка мала бути сплачена до місцевого бюджету Калуської міської ради, а тому ці кошти підлягають стягненню в судовому порядку. Представник позивача подала до суду заяву, згідно з якою розгляд справи просила проводити без участі представника Калуської міської ради. Позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 52). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 11.01.2023 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. 02.02.2023 представник позивача\~в підготовче\~судове засідання\~подала заяву\~про розгляд\~справи за\~її відсутності\~та просить\~суд призначити\~справу до\~судового розгляду (а.с. 43). Ухвалою суду від 02.02.2023 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 21.03.2023 представник позивача подала до суду заяву, згідно з якою розгляд справи просила проводити без участі представника Калуської міської ради. Позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обгрунтувань позивача суду не надав, хоча був належним чином повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 01.08.2016 [PERSON] звернувся до Калуської міської ради зі заявою про затвердження технічної документації зі землеустрою щодо поділу земельної ділянки для розміщення комплексу по прийманню в державні ресурси худоби від населення, загальною площею 6,4616 га, яка ділиться на земельні ділянки площею: 3,8790 га, 0,7286 га, 1,5915 га, 0,2625 га за адресою [ADDRESS] (а.с. 8). Рішенням Калуської міської ради від 31.08.2016 № 487 припинено термін дії договору оренди землі (за взаємною згодою сторін) від 30.07.2007 № 040729600241, укладений між Калуською міською радою та [PERSON] (кадастровий номер 2610400000:42:009:0001), площею 6,4616 га, яка знаходиться на [ADDRESS] , та затверджено [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, площею 6,4616 га, для розміщення комплексу по прийманню в державні ресурси худоби від населення. Цим рішенням відповідачу надано в оренду терміном на 5 років земельні ділянки: площею 3,8790 га (кадастровий номер 2610400000:42:009:0008), площею 0,2625 га (кадастровий номер 2610400000:42:009:0011), площею 0,7286 га (кадастровий номер 2610400000:42:009:0010), площею 1,5915 га (кадастровий номер 2610400000:42:009:0009). Окрім цього, [PERSON] зобов`язано в місячний термін укласти договори оренди земельних ділянок та подати їх на державну реєстрацію (а.с. 7). На підставі вищевказаного рішення Калуської міської ради підготовлено договори оренди землі від 21.09.2016 на земельні ділянки, площею 0,2625 га, 0,7286 га, 1,5915 га, які не підписані [PERSON] (а.с. 9-10, 11-13, 13-14). Згідно з листами Калуської міської ради № 431/09-38 від 23.09.2016 та № 410/02-13/38 від 19.06.2017, [PERSON] направлялися договори оренди землі та акти про передачу земельної ділянки в натурі (а.с. 15, 16). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної власності належить господарсько-побутові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою [ADDRESS] (а.с. 25-26). З розрахунку, долученого до матеріалів справи, встановлено, що при здійсненні розрахунку суми безпідставно збережених коштів у розмірі несплаченої орендної плати за користування земельними ділянками за період з 01.11.2020 до 31.10.2022 в сумі 553 508,30 грн. (а.с. 34), позивачем було враховано витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 27-29, 31-33), ставка орендної плати за оренду земель сільськогосподарського призначення 3,0 % від нормативної грошової оцінки землі (а.с. 17--22). Згідно з листом фінансового управління Калуської міської ради від 16.11.2020 № 04-12/357 кошти від плати за користування земельними ділянками від [PERSON] з 01.11.2020 до 31.10.2022 до бюджету Калуської міської територіальної громади не надходили (а.с. 35). Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить наступних висновків. Відповідно до статті 13\~Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі статтею 80\~Земельного кодексу\~України (далі - ЗК України) є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22\~ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до частини другої статті 152\~ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з пунктом «д» частини першої статті 156\~ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. За змістом указаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Предметом регулювання глави 83\~ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83\~ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (відповідний висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15). За змістом глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Як встановлено з матеріалів справи, відповідач є власником об`єктів нерухомості, які знаходяться за тією ж адресою, що спірні земельні ділянки, що належать до комунальної власності. За змістом глави 15\~ЗК України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. Частина перша статті 93\~ЗК України встановлює,\~що право\~оренди земельної\~ділянки -\~це засноване\~на договорі\~строкове платне\~володіння і\~користування земельною\~ділянкою,\~необхідною орендареві\~для провадження\~підприємницької та\~іншої діяльності.\~Землекористувачі також\~зобов`язані\~своєчасно сплачувати\~орендну плату\~(пункт\~«в» частини\~першоїстатті 96 ЗК України). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України). Виникнення права власності на жилий будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника жилого будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. Велика Палата Верховного Суду своїй постанові від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц вважає, що відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок. До моменту оформлення власником об`єктів нерухомості права оренди земельних ділянок, на яких ці об`єкти розташовані, відносини з фактичного користування земельними ділянками без укладених договорів їх оренди та недоотримання їхнім власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельних ділянок, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі частини першої статті 1212\~ЦК України (аналогічні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17). Відповідач на момент звернення позивача з цим позовом права власності або користування на спірні земельні ділянки не набув, проте фактично ними користувався. Відповідно до статті 206\~ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, про що зазначено у пункті 288.1 статті 288 ПК України, що узгоджується з положеннями статті 125 ЗК України. Отже, у спорах про стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою до моменту оформлення особою права користування такою земельною ділянкою власник має право на отримання безпідставно збережених грошових коштів у порядку статті 1212 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач користувався земельними ділянками, за відсутності оформленого відповідно до вимог чинного законодавства права користування ними, не сплачуючи орендну плату. Зокрема, за період з 01.11.2020 по 31.10.2022 відповідач використовував земельні ділянки, на яких розміщено його нерухоме майно, та за користування ними грошові кошти не сплачував, у зв`язку з чим до міського бюджету не надійшла значна сума коштів, що в свою чергу породжує неможливість забезпечення подальшого соціально-економічного розвитку міста та перешкоджає виконанню покладених на орган місцевого самоврядування завдань і є порушенням інтересів держави у бюджетній та земельній сферах. Отже, відповідач [PERSON] без достатньої правової підстави за рахунок Калуської міської ради, яка є власником земельних ділянок, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування ними, тобто орендну плату, а тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України. Калуською міською радою проведено розрахунок, з якого встановлено, що сума безпідставно збережених [PERSON] коштів у розмірі несплаченої орендної плати за користування земельними ділянками за період з 01.11.2020 до 31.10.2022 становить 553 508,30 грн. (а.с. 34). Згідно зі ст.ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Водночас, доказів належного виконання зобов`язань відповідач суду не надав, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, іншого розрахунку останнім також не наведено. За таких обставин, оцінюючи в сукупності зібрані про справ докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 8302,62 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 6). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного, ст. 1212 ЦК України, ст.ст. 120, 125, 152, 156, 206\~ЗК України та

Outcome: approved