Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із зазначеною позовною заявою про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.07.2007. У квартирі за вищевказаною адресою зареєстровані окрім позивачів, неповнолітня [PERSON] , 2007 року народження, а також колишній чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON] . Відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично з липня 2021 року у зазначеній квартирі не проживає, квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, його речі у квартирі відсутні. Відповідач має постійне місце проживання в селі Леляки Жмеринського району Вінницької області. Відтак отримати згоду відповідача на зняття з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] можливості немає. В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачі не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. В судове засідання представник третьої особи Подільської районної в місті Києві державної адміністрації не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 12.07.2007, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 12.07.2007 № 1082. Згідно з копією довідки № 2 від 16.01.2023, виданою керівником ОСН «КМ «Рада мікрорайону Нивки», згідно акту обстеження з підтвердженням сусідів, [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] з 15.07.2021 по теперішній час. Згідно з копією рішення Подільського районного суду м. Києва від 03.11.2015 у справі № 758/9327/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09.12.2006 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1082 розірвано. Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 88477569 від 30.01.2023, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 22.06.2007 по теперішній час. З позовної заяви вбачається, що відповідач [PERSON] є колишнім членом сім`ї власників житла, сам не є власником зазначеної квартири, за зареєстрованим місцем проживання не проживає на сьогоднішній день з липня 2021 року, однак добровільно з реєстраційного обліку не знімається. Позивачі вважають, що реєстрація [PERSON] порушує їх право власності, у зв`язку з чим звернулися до суду з даним позовом. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачами свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, що також передбачено статтею 405 ЦК України. Відповідно до частини 4 статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На спростування доказів позивачів відповідачем в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не подано жодного доказу. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved