Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, у розмірі 25000 грн. Позовні вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що у\~йогодочки [PERSON] у шлюбі із [PERSON] народився син [PERSON] , який після розірвання шлюбу проживав разом із своєю матір"ю. Однак, 22 березня 2019 року [PERSON] забрав внука [PERSON] із дитячого садочку і з того часу переховував його від [PERSON] , не давав змоги їй спілкуватися і навіть бачитися із сином. Коли вони дізналися, що [PERSON] тимчасово проживає по [ADDRESS] і саме там утримує внука [PERSON] , вони вирішили поїхати до місця проживання [PERSON] , щоб провідати дитину. 24 квітня 2019 року близько 10.40 год., перебуваючи поблизу будинку [ADDRESS] , на грунті особистих неприязних відносин, відповідач умисно наніс йому численні удари руками і ногами в ділянку голови, обличчя та шиї, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді садна чола зліва, перенісся, лівої виличної ділянки із ознаками збиття м`яких тканин та садна бокової поверхні шиї зліва у верхній третині, синця та садна бокової поверхні шиї зліва в середній третині, які за ступенем тяжкості належать до легких. Ухвалою Теребовлянського районного суду від 29.04.2022 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у кримінальному провадженні від №12019210170000139 від 24.04.2019 року на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито. Разом із тим своїми діями відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду, яка виразилась у фізичних ушкодженнях здоров"я та стражданнях. Так, внаслідок спричинення\~ [PERSON] \~позивачу тілесних\~ушкоджень було\~порушено нормальний\~ритм його\~життя,\~він не\~міг виходити\~з дому,\~бо поява\~на роботі\~чи у\~людних місцях\~із видимими\~тілесними ушкодженнями\~на обличчі\~створювала значний\~дискомфорт,\~він змушений\~був пояснювати\~причини та\~обставини спричинення\~йому тілесних\~ушкоджень своїм\~друзям та\~знайомим,\~що спричиняло\~ще більші\~душевні хвилювання.\~Також після\~заподіяння тілесних\~ушкоджень [PERSON] \~він змушений\~був звертатися\~до органів\~поліції,\~неодноразово відвідувати\~відділ поліції\~у м.Теребовлі,\~брати участь\~у слідчих\~та процесуальних\~діях,\~впродовж більше\~ніж двох\~років з`являтися\~в судові\~засідання до\~Теребовлянського районного\~суду,\~що спричиняло\~додатковий дискомфорт\~та хвилювання.\~Від моменту\~вчинення стосовно\~нього кримінального\~правопорушення і\~до цього\~часу позивач\~відчуває постійну\~тривогу,\~страх,\~страждає від\~розчарування в\~порядності людей,\~відчуває страх\~вчинення [PERSON] \~повторного насильства\~щодо нього\~чи його\~близьких,\~що спричиняє\~порушення душевного\~спокою та\~рівноваги.\~Крім того,\~ [PERSON] \~в його\~присутності жорстоко\~побив дочку\~ [PERSON] ,\~що спричинило\~йому,\~як \~батькові,\~сильні душевні\~страждання.\~Завдану [PERSON] \~моральну шкоду\~неможливо належним\~чином оцінити\~в грошовому\~еквіваленті,\~оскільки понесені\~ним душевні\~страждання,\~втрати немайнового\~характеру є\~неоцінені,\~проте вважає,\~що відповідач повинен сплатити йому 25 000 гривень в рахунок завданої моральної шкоди. Ухвалою від 21.07.2022 року постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, призначити підготовче судове засідання для розгляду 09.08.2022 року. Ухвалою суду від 26.09.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті в приміщенні Теребовлянського районного суду Тернопільської області 20 жовтня 2022 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] \~та його\~представник [PERSON] позовні вимоги підтримали із підстав, викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав. Зазначив, що ніякої шкоди позивачу [PERSON] не завдавав, будь-які докази вини відповідача позивачем не надано. Крім того, заявив усне клопотання про застосування судом у справі строку позовної давності, оскільки подія мала місце 24 квітня 2019 року, а позивач звернувся до суду із позовом тільки 20 липня 2022 року, тобто із пропущенням трьохрічного строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається із ухвали Теребовлянського районного суду від 29.04.2022 року, постановленої за результатами розгляду кримінального провадження №12019210170000139 про обвинувачення [PERSON] за ч.1 ст.125 КК України, в якому позивач визнаний потерпілим, клопотання обвинуваченого [PERSON] про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задоволено. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження № 12019210170000139, внесене 24 квітня 2019 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань, про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125 КК України, закрито. Крім того, цією ухвалою встановлено, що кримінальні проступки, передбачені ч.1 ст.125 КК України, вчинено саме [PERSON] 24 квітня 2019 року і з дня їх вчинення минуло два роки. Зазначена ухвала суду набрала законної сили. Свідок [PERSON] , будучи допитана у судовому засіданні, підтвердила факт заподіяння відповідачем позивачу 24 квітня 2019 року тілесних ушкоджень та спричинення йому у зв`язку із цим моральної шкоди, яка виразилась у фізичному болі, переживаннях та стражданнях, порушенні душевного спокою, приниженні відповідачем позивача у присутності малолітньої дитини. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.3, 9 Постанови №4 від 31 березня 1995 року N4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що внаслідок дій відповідача, в ході яких позивачу спричинено тілесні ушкодження, останньому завдано моральну шкоду, яка виразилась у дискомфорті, який супроводжувався болісними відчуттями в частині голови, обличчя та шиї, емоційним стресом, почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження людської гідності, тривоги, страху, відірваністю від активного соціального життя, емоційною напругою, нервозністю. Оскільки тілесні ушкодження були заподіяні відповідачем в зону голови, обличчя та шиї, тривалий час після інциденту позивачу було соромно та принизливо знаходитись в присутності інших людей, він відчував дискомфорт через свій зовнішній вигляд, що заважало йому вести нормальний спосіб життя. Також дії відповідача спричинили процес розслідування кримінального провадження, процедура встановлення істини у справі тривала досить довго, що також вплинуло на психоемоційний стан позивача, оскільки протягом усього цього часу він був змушений повторно відчувати негативні переживання, пов`язані із обставинами вказаного кримінального проступку - відвідувати судові засідання, надавати пояснення, згадувати подію. Крім того, [PERSON] побив позивача в присутності малолітньої дитини, показавши таким чином свою зверхність щодо нього, принизив його на очах внука. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість, а також враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 8000 грн. моральної шкоди. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України ухвала суду про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, звільняє від доказування в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а завдання позивачу моральної шкоди у зв`язку з нанесенням відповідачем позивачу тілесних ушкоджень, суд вважає встановленим. Представником відповідача у судовому засіданні заявлено усне клопотання про застосування у спорі про відшкодування моральної шкоди трьохрічного строку позовної давності, який минув на час звернення позивача до суду із вказаним позовом. Судом з"ясовано, що моральна шкода, яку просить стягнути [PERSON] із [PERSON] виникла через заподіяння останнім позивачу легких тілесних ушкоджень, тобто у зв"язку із ушкодженням здоров"я, від яких він отримав фізичні страждання, а також інші сильні душевні стражання, моральні переживання, про які він зазначив у позові. Вказаний спір розглядається у порядку цивільного судочинства, у кримінальному провадженні № 12019210170000139, внесеному 24 квітня 2019 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань, про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125 КК України, цивільний позов про відшкодування моральної шкоди [PERSON] не заявлявся. Відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої іншим ушкодженням здоров"я. Враховуючи те, що моральну шкоду позивачу заподіяно відповідачем внаслідок нанесення легких тілесних ушкоджень, тобто ушкодження здоров"я, суд приходиь до висновку що позовна давність на вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди не поширюється, а тому підстав для відмови у задоволенні позову внаслідок спливу позовної давності, заявленою стороною у спорі, немає.

Outcome: partial