Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

Представник позивача\~адвокат Супрун\~Д.В.\~звернувся до\~суду з\~позовом та\~доповненнями до\~нього,\~обґрунтовуючи вимоги\~тим,\~що з\~01.09.2021\~року позивача\~прийняли на\~роботу до\~АТ «Сумське\~машинобудівне науково-виробниче\~об`єднання\~-\~ІНЖИНІРИНГ».\~07.11.2022\~року Позивач\~звернувся до\~керівництва підприємства\~з заявою,\~у якій\~просив:\~-\~звільнити його\~з 10.11.2022\~року за\~власним бажанням\~відповідно до\~частини 3\~статті 38\~Кодексу законів\~про працю\~України з\~причини порушення\~підприємством законодавства\~про працю,\~а саме\~систематичного порушення\~строків виплати\~заробітної плати. 14.11.2022 року на підприємстві було видано Наказ № 2874/ВК, відповідно до якого: [PERSON] , електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування четвертого розряду котельно-зварювального цеху № 4, звільнити 14.11.2022 року за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України. Позивач не погоджується з таким формулюванням його звільнення і вважає наказ незаконним, виходячи з наступного. Відповідач по справі останні пів року виплачував заробітну плату не регулярно, виплати проводились у частковому еквіваленті від зарплати та за попередні місяці, а в деякі періоди взагалі не платилася, внаслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі. Загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати станом на день звільнення склала 61 528,83 грн. Ця сума без урахування вихідної допомоги яку Позивачу має бути нараховано та виплачено у зв`язку з тим, що Відповідач тривалий час систематично порушував законодавство про працю відносно строків та розмірів виплати заробітної плати. На це посилався у своїй заяві про звільнення Позивач і ці факти Відповідачу достеменно відомі. Так, за серпень 2022 року борг підприємства перед Позивачем становив 11 027,69 грн., за вересень 2022 року 11 328,10 грн., за жовтень 2022 року 3958,55 грн. Позивач вже звертався до Ковпаківського районного суду м.Суми з позовом (станом на кінець вересня 2022 року, в розмірі 46474,16 грн.) згідно до рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.12.2022 року по справі № 592/8335/22 стягнуто 46474,16 грн. на його користь. На день подачі цього позову рішення не набрало законної сили. Таким чином, визнаний самим підприємством борг на сьогодні, не охоплений рішенням суду, та без урахування суми вихідної допомоги становить 15 054,67 грн. (3958,55 грн. за жовтень + 11\~096,12 грн. за листопад) Відповідач відмовляється сплатити Позивачу заборгованість, чим грубо порушує вимоги кодексу законів про працю в ч. 5 ст. 97, де визначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку і не може бути поставлена в залежність від здійснення інших платежів. З такими діями Відповідача Позивач категорично не погоджується. Вказане, на думку Позивача, є підставою для зміни формулювання причин звільнення із внесенням відповідних відомостей у трудову книжку. Адже саме порушення роботодавцем законодавства про працю спонукало Позивача розірвати з ним трудовий договір та подати заяву на звільнення на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, тому слід змінити формулювання причин звільнення, зазначивши, що його звільнено згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При нарахуванні та стягненні вихідної допомоги слід виходити з наступного розрахунку середньоденного заробітку: згідно до розрахункових листів, наданих АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» та відповідно до порядку визначеного постановою КМУ № 100 заробітна плата Позивача за два останні місяці, що передували звільненню становить:- за вересень 2022 року- 11 328,10 грн., за жовтень 2022 року- 3 958,55 грн., що в сумі складає 15 286,65 грн. Таким чином, середньомісячна заробітна плата становить 7 643,33 грн. (15\~286,65 / 2). Отже, вихідна допомога, що має бути стягнута на користь Позивача відповідно до положень 44 КЗпП України становить 22 929,99 грн. (7 643,33 грн. * 3) з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів. Тому просить суд змінити формулювання причини звільнення та визнати [PERSON] , електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування четвертого розряду котельно -зварювального цеху № 4, звільненим 14 листопада 2022 року за власним бажанням відповідно до частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати, з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ». Стягнути на користь Позивача з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ», нараховану але не виплачену Позивачу заробітну плату в сумі 15 054,67 грн., вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, у загальній сумі 22 929,99 грн., з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів. 24.01.2023 року представником відповідача Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» надано відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому\~зазначено,\~що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022р. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ, на території України було введено воєнний стан. Згідно з п. З Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» яким передбачено, що «у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України. З урахуванням зазначеного зменшення виробничих потужностей Товариства, не могло не позначитись на фінансово- економічному стані. Тому просить суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині зміни формулювання підстав звільнення, стягнення вихідної допомоги- відмовити. Представник позивача адвокат Супрун Д.В. просить суд справу слухати у його відсутність за наявними матеріалами справи, подав до суду письмові пояснення від 22.03.2023 року, в яких просив відзив представника відповідача не брати до уваги, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Суд встановив, що з 01.09.2021 року [PERSON] був прийнятий на роботу до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг». (а.с.8) 07.11.2022 року позивач звернувся до керівництва Товариства з заявою, у якій просив звільнити його з 10.11.2022 року за власним бажанням відповідно до частини 3 статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати. (а.с.9) 14.11.2022 року було видано наказ №2874/ВК відповідно до якого, [PERSON] звільнено 14.11.2022 року за власним бажанням, ст.38 КЗпП України. (а.с.11) Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.8), копією заяви від 07.11.2022 року (а.с.9) та копією наказу №2874/ВК від 14.11.2022 року (а.с.11). Відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Розірвання трудового договору за частиною третьою статті 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку. Для припинення трудового договору за цією підставою має значення, чи мали місце порушення з боку роботодавця законодавства про працю чи умов колективного чи трудового договору, а також письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку. Особливістю розірвання трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України є те, що працівник має право самостійно визначити строк розірвання трудового договору. Роботодавець може не погоджуватись з тим, що мають місце порушення, які відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України є підставами для розірвання трудового договору за ініціативою працівника у строки, визначені останнім, що, у свою чергу, свідчить про виникнення трудового спору. Отже, при вирішенні трудового спору щодо припинення трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України визначальним є те, чи мали місце порушення трудового законодавства зі сторони роботодавця стосовно працівника на момент подання таким працівником заяви про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України. В заяві про звільнення від 07.11.2022 pоку, адресованій Генеральному директору Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» зазначено факт порушення відповідачем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, а саме - систематичне порушення строків виплати заробітної плати. 28.12.2022 року по справі №592/8335/22 року стягнуто на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 46 474 грн. 16 коп. Отже, порушення відповідачем законодавства про оплату праці носять триваючий характер. Відповідач порушив вимоги трудового законодавства і у позивача були підстави для написання ним заяви про звільнення за ч.3 ст. 38 КЗпП України. Таким чином, оскільки позивачем було наведено конкретні факти порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, тому були всі підстави для звільнення позивача за частиною 3 статті 38 КЗпП України на підставі поданої ним заяви. Суд відхиляє доводи відповідача щодо застосування ч.3 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», згідно з якою роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Право позивача бути звільненою на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України не є мірою відповідальності роботодавця за порушення строку виплати заробітної плати. Викладені представником відповідача загальновідомі обставини щодо військової агресії РФ проти України не є підставами для невиплати заробітної плати позивачу протягом невизначеного проміжку часу. У день звільнення працівника за власним бажанням на підставі п.3 ст.38 КЗпП необхідно згідно вимог законодавства у цей же день видати наказ на звільнення, видати трудову книжку та провести розрахунок. Позивач в своїй заяві від 07.11.2022 року просив його звільнити саме 10.11.2022 року, тобто позивач скористався правом, яке йому надає саме частина 3 ст.38 КЗпП України. Таким чином, звільняючи [PERSON] саме з 10.11.2022 року, відповідачем не заперечувалось порушення законодавства про працю, в частині своєчасної виплати заробітної плати. Отже, роботодавець фактично визнав та погодився із зазначеною працівником підставою для звільнення, тому саме 10.11.2022 року роботодавець повинен був звільнити позивача на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, однак відповідачем самостійно було змінено підставу розірвання трудового договору. Адже саме порушення роботодавцем законодавства про працю спонукало позивача розірвати з ним трудовий договір та подати заяву на звільнення на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі №754/1936/16-ц і від 22 квітня 2020 року у справі № 199/8766/18, при незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених частиною третьою статті 38 КЗпП України, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися. Таким чином, Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» не мало права звільняти [PERSON] за ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням, не вирішивши питання щодо можливості його звільнення згідно з поданою ним заявою на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України. З викладених підстав, суд вважає необхідним змінити формулювання причини звільнення [PERSON] та вважати [PERSON] , електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування четвертого розряду котельно-зварювального цеху № 4, звільненим з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» 10.11.2022 року за власним бажанням відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати. Відповідно до довідки Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» вбачається, що загальна сума заборгованості перед [PERSON] з виплати\~заробітної станом\~на день\~звільнення становила\~61\~528,83грн.\~(а.с.11) Таким чином, визнаний самим підприємством борг на сьогодні, не охоплений рішенням суду від 28.12.2022 року, та без урахування суми вихідної допомоги становить 15 054,67 грн. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на\~користь [PERSON] суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 15 054,67 грн. Відповідно до ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав зазначених у ч.3 ст.38 працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Середній заробіток працівника визначається відповідно ст.27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами передбаченими положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100. Відповідно до п.5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом 1 п.8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються, із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного, заробітку на число робочих днів (годин), а у випадку передбаченим чинним законодавством календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. При нарахуванні та стягненні вихідної допомоги слід виходити з наступного розрахунку середньоденного заробітку: згідно до розрахункових листів, наданих AT «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» та\~відповідно до\~порядку визначеного\~постановою КМУ\~№100\~заробітна плата\~позивача за\~два останні\~місяці,\~що передували\~звільненню становить:\~за вересень\~2022\~року \~11 328,10 грн.,\~за жовтень\~2022\~року \~3 958,55 грн.,\~що в\~сумі складає 15 286,65 грн. Таким чином, середньомісячна заробітна плата становить 7 643,33грн. (15 286,65/2). Отже, вихідна допомога, що має бути стягнута на користь позивача відповідно до положень 44 КЗпП України становить 22 929,99грн. (7 643,33грн.х3) з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів. Відповідно до ст.141\~ЦПК\~України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір (на момент подачі позовної заяви) в сумі 1073 грн.60 коп. (за вимогу немайнового характеру) та 1073 грн.60 коп. на користь держави за вимогу майнового характеру.

Outcome: approved