Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго»), Акціонерного товариства «К. Енерго» (далі - АТ «К. Енерго»), в якому з урахуванням уточнених позовних просить: визнати дії АТ «К. Енерго» стосовно перерахунку плати за надані послуги з центрального опалення за період з листопада 2016 року по грудень 2017 року неправомірними; визнати неправомірними нарахування АТ «К. Енерго» суми заборгованості за послуги центрального опалення в сумі 5 145,76 грн; зобов`язати КП «Київтеплоенерго» припинити дії, пов`язані із вказівкою у квитанціях на сплату послуг з теплопостачання заборгованості в сумі 5 145,76 грн за надані послуги централізованого опалення по квартирі [ADDRESS] , та належить на праві власності [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що в січні 2018 року вона отримала квитанцію для сплати послуг за централізоване опалення за січень 2018 року на суму 1 578,86 грн із зазначенням в графі «перерахунок» 5 145,76 грн заборгованості, усього до сплати 6 724,62 грн. В період опалювального сезону з 2015 по 2017 рік рахунки на сплату за централізоване опалення надавались згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії. Станом на 01 січня 2018 року заборгованість по сплаті рахунків за централізоване опалення у неї була відсутня, що підтверджується квитанцією за січень 2018 року. Разом з тим, рахунок на оплату за січень 2018 року прийшов без спожитих Гкал на суму 1 578,86 грн із зазначенням в графі «перерахунок» 5 145,76 грн заборгованості. За вказаним рахунком нею було сплачено 460 грн як суму нарахування за січень 2018 року, яку вона визнає, виходячи з середньостатистичної оплати за минулі періоди за показниками будинкових лічильників. У подальшому, рахунок за лютий 2018 року прийшов без спожитих Гкал на суму 1 687,15 грн із зазначенням загальної суми, що підлягала оплаті в розмірі 7 951,27 грн, проте з урахуванням сплачених нею 500 грн. Виходячи з отриманих за вказані періоди рахунків, вважає, що до січня 2018 року нарахування плати за надані послуги з централізованого опалення здійснювалося на підставі показників засобів обліку теплової енергії, встановлених на вводах у багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] . Проте, починаючи з січня 2018 року, без повідомлення мешканців будинку, розрахунки здійснюються як для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії за 1 кв. м. Аналогічні квитанції на сплату отримали всі мешканці даного будинку. Після проведення загальних зборів, мешканці будинку звернулися з колективним листом-зверненням до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва «ЖЕД № 903». Відповідно до наданої ЖЕД № 903 відповіді від 07 березня 2018 року за № 903/160, представники ПАТ «Київенерго» не з`явилися для комісійного обстеження індивідуальних теплових пунктів з обладнанням, розташованим у підвальному приміщенні будинку, а мешканцям було запропоновано звернутися зі скаргою безпосередньо до ПАТ «Київенерго». Така скарга була подана 19 березня 2018 року до ПАТ «Київенерго» через сервісний центр обслуговування побутових споживачів за адресою: [ADDRESS] . В зазначеній скарзі були поставлені питання, зокрема, щодо підстав здійснення перерахунку спожитої теплової енергії, що виставлені вперше за січень 2018 року в сумі 5 145,76 грн; щодо підстав здійснення перерахунку спожитої теплової енергії за період січень-лютий 2018 року згідно із середньомісячними показниками будинкових засобів обліку за попередній опалювальний період; щодо надання детального розрахунку щомісячної плати за послугу з централізованого опалення за період січень-лютий 2018 року, однак дана скарга залишилась без розгляду та задоволення. Враховуючи викладене, позивач вважає, що суми перерахунку виставлені безпідставно і без надання відповідного розрахунку, без зазначення періоду, тарифів, за якими здійснювався перерахунок, правової підстави для вчинення відповідної дії, тому звернулася до суду з указаним позовом. Протоколом автоматизованого розпоідлу судової спраи між суддями від 05 січня 2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого судді Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року у вказаній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 24 березня 2021 року до суду надійшло клопотання відповідача 1 про передачу матеріалів справи до господарського суду Донецької області. 05 липня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача КП «Київтеплоенерго», в якому представник заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що з 01 травня 2018 року за КП «Київтеплоенерго» закріплено майно територіальної громади міста Києва та саме з цього періоду підприємство набуло статусу виконавця послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Таким чином, КП «Київтеплоенерго» стало виконавцем послуг у будинку за адресою: [ADDRESS] лише з 01 травня 2018 року, то відповідно і нарахування за послуги з центрального опалення здійснювало лише в опалювальному сезоні 2018-2019 років. Систему теплопостачання житлового будинку за адресою: [ADDRESS] обладнано засобом обліку теплової енергії SKS-3 зав. № 16925, що підтверджується Актом прийняття теплового вузла обліку № 1101103653 від 12 грудня 2015 року, міжповірочний інтервал 4 роки. Вказаний будинковий засіб обліку теплової енергії враховує всі періоди ненадання або надання не в повному обсязі послуги з центрального опалення. Отже, мешканцям виставляються рахунки тільки за фактично спожиті обсяги послуги з центрального опалення. У січні 2018 року, під час проведення обстеження зазначеного житлового будинку було виявлено технічну помилку в прив`язці засобу обліку теплової енергії, змінено діапозон розповсюдження, з розповсюдження на весь будинок на діапазон розповсюдження кв. [ADDRESS] та проведено корегування нарахувань за послугу з центрального опалення за період з листопада 2016 року по грудень 2017 року, знято нарахування по будинковому засобу обліку теплової енергії. Зокрема, проведено коригування, а саме: проведено нарахування для кв. 1-90 по показниках будинкового засобу обліку теплової енергії, а для квартир [ADDRESS] за період з листопада 2016 року по березень 2017 року по середньозваженій витраті теплової енергії по м. Києву на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості нарахування плати за надану послугу з центрального опалення населенню у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку теплової енергії в опалювальний сезон 2016/17 року» від 30 листопада 2016 року № 865; в період жовтень-грудень 2017 року проведено нарахування для кв. 91-179 по нормі споживання за кв. м з урахуванням фактичної кількості днів послуги в місяць, який є розрахунковим. Загальна сума донарахування для позивача склала 5 145,76 грн. Враховуючи викладене, КП «Київтеплоенерго» жодним чином не було порушено права позивача. Крім того, зазначає, що визнання дій відповідача щодо перерахунку плати за надані послуги з центрального опалення за період з листопада 2016 року по грудень 2017 року не сприяє ефективному відновленню порушеного права, а тому не підлягає розгляду в судовому порядку. Також, вимога про зобов`язання відповідача припинити дії, пов`язані із вказівкою у квитанціях боргу в сумі 5 145,76 грн за надані послуги з центрального опалення фактично зобов`язує відповідача до вчинення певних дій у майбутньому, а тому не підлягає задоволенню, оскільки вимогами чинного законодавства передбачено, що захисту підлягає тільки порушене право. З огляду на вищевикладене, сторона відповідача 1 просила відмовити в задоволенні позову. 28 жовтня 2021 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, відповідача ПАТ «Київенерго» замінено на належного відповідача АТ «К. Енерго». 22 листопада 2021 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача КП «Київтеплоенерго» до відзиву, в яких представник зазначила обставини аналогічні тим, що викладені у відзиві, додатково зазначивши, що у квітні 2019 року за адресою: [ADDRESS] для діапазону квартир № 91-179 КП «Група впровадження проекту з енергозбереження в адміністративних і громадських будівлях міста Києва» було встановлено комерційний засіб обліку теплової енергії СВТУ-10М, заводський номер 24213, який було взято на облік, що підтверджується Актом прийняття теплового вузла обліку № 1102104481 від 01 квітня 2019 року. З огляду на викладене, після закінчення опалювального сезону, у квітні 2019 року було проведено коригування нарахувань за послугу з централізованого опалення за періоди листопада 2016 року - березень 2017 року, жовтень-грудень 2017 року, у зв`язку з чим, по квартирі позивача № [NUMBER] загальна сума донарахування за вищезазначений період склала 5 145,76 грн. Враховуючи, що відповідачем було виявлено невідповідності обчислень обсягу наданої послуги з централізованого опалення у зв`язку з відсутністю комерційного засобу обліку теплової енергії для діапазону квартир [ADDRESS] , зазначене не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку сплати коштів за фактично надані послуги з централізованого опалення. 29 листопада 2021 року позивачем подано до суду заперечення до письмових пояснень відповідача, в яких зазначила, що у її квартирі відсутній засіб обліку теплової енергії, а розрахунок за надані послуги з централізованого опалення за всі періоди до січня 2018 року здійснювався за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії. Вважає, що відповідно до чинного законодавства відповідальність за неналежне утримання або несвоєчасне виявлення недоліків в роботі будинкових засобів обліку теплової енергії має нести виконавець, а не споживач, тому наполягає на задоволенні позову. Ухвалою суду від 29 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 27 січня 2022 року до суду повторно надійшла заява відповідача 1 про передачу справи до Господарського суду Донецької області, яку ухвалою суду від 06 лютого 2023 року було залишено без задоволення. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в уточненій позовній заяві, просила його задовольнити. Представник відповідача 1 в судовому засіданні заперечувала про задоволення позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві та письмових поясненнях, просила відмовити в задоволенні позову. Відповідач 2 явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суду не відомо, правом на подання відзиву не скористався. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача 2. Вислухавши позивача, представника відповідача 1, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання послуг з централізованого опалення регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин). Пунктом 5 частини першої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Судом установлено, що позивач зареєстрована та проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Виконавцем послуг з централізованого опалення до 01 травня 2018 року було ПАТ «Київенерго». З 01 травня 2018 року за КП «Київтеплоенерго» закріплено майно територіальної громади міста Києва та підприємство набуло статусу виконавця послуг з централізованого опалення, зокрема, у будинку за адресою: [ADDRESS] . У січні 2018 року [PERSON] отримала квитанцію для сплати послуг за централізоване опалення за січень 2018 року на суму 1 578,86 грн без зазначення спожитих позивачем Гкал із зазначенням у графі «Перерахунок заборгованості у розмірі 5 145,75 грн». Водночас, станом на 1 січня 2018 року заборгованість по сплаті рахунків за централізоване опалення була відсутня. Рахунок за лютий 2018 року на суму 1 687,15 грн за послугу централізованого опалення та загальною сумою у розмірі 7 951,27 грн, оплачений [PERSON] в розмірі 500 грн. Вказаний рахунок не містить спожитих позивачкою Гкал. Відповідно до наданої ЖЕД № 903 відповіді від 07 березня 2018 року представники ПАТ «Київенерго» не з`явилися для комісійного обстеження індивідуальних теплових пунктів з обладнанням, розташованим в підвальному приміщенні будинку. Мешканцям було запропоновано звернутися зі скаргою безпосередньо до ПАТ «Київнерго». Враховуючи викладене, 19 березня 2018 року мешканцями вищевказаного будинку було подано скаргу ПАТ «Київенерго», яка була залишена без відповіді. Систему теплопостачання житлового будинку за адресою: [ADDRESS] обладнано засобом обліку теплової енергії SKS-3 зав. № 16925, що підтверджується Актом прийняття теплового вузла обліку № 1101103653 від 12 листопада 2015 року, міжповірочний інтервал 4 роки. Пунктом 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (в редакції чинній на момент винкнення спірних відносин) (далі - Правил) зазначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі квартири. Пунктом 15 Правил визначено, що засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці; з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Відповідно до пункту 21 Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку, до відновлення його роботи або заміни комерційний облік здійснюється розрахунок відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, з урахуванням середнього споживання: теплової енергії - протягом попереднього опалювального періоду. Згідно з пунктом 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 року № 474 «Про порядок подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт» виконавець повинен не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформувати про це споживача шляхом надсилання повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем. За правилами пунктів 9, 11, 16 даної Постанови, на час проведення періодичної повірки або ремонту засобу вимірювальної техніки виконавець встановлює тимчасовий засіб вимірювальної техніки. Виконавець в обов`язковому порядку повинен провести демонтаж засобу вимірювальної техніки виключно у присутності споживача та оформити акт за формою згідно з додатком 2 до Постанови № 474. У відповідності до частини третьої статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі виходу з ладу вузла обліку він підлягає заміні на справний та прийняттю на абонентський облік протягом п`яти робочих днів з дня виявлення факту виходу з ладу. Так, з 01 травня 2018 року ПАТ «Київенерго» припинило діяльність у сфері теплопостачання, та закріплено за КП «Київтеплоенерго» закріплене майно територіальної громади м. Києва. Тобто, саме з 01 травня 2018 року КП «Київтеплоенерго» набуло статусу виконавця послуг з централізованого опалення у будинку за вищевказаною адресою. У квартирі позивача квартирний засіб обліку теплової енергії відсутній, а розрахунок за надані послуги з централізованого опалення здійснювався за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії. Відповідно до пункту 32 Правил виконавець зобов`язаний, зокрема, своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров`я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства та цих Правил; надавати споживачеві в установленому законодавством порядку інформацію про перелік послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру тарифів, нормативи (норми) споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості, якісні показники надання послуг, граничні строки усунення аварій або інших порушень порядку надання послуг, а також інформацію про ці Правила (зазначається у договорі, а також розміщується на дошці оголошень у приміщенні виконавця) проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта; усувати аварії та інші порушення порядку надання послуг, а також виконувати заявки споживачів у строк, установлений законодавством та договором. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідальність за неналежне утримання або несвоєчасне виявлення недоліків в роботі будинкових засобів обліку теплової енергії має нести виконавець, а не споживач. Механізм проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості врегульовано Порядком проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року №151 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 2 Порядку у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг з урахуванням вимог, наведених у додатку. З наданих позивачем документів вбачається, що сума, яка підлягала сплаті в січні 2018 року, була перерахована за її особовим рахунком. Так судом було встановлено, що відповідно до Акта від 16 січня 2018 року №31/0520, складеного інженером контролю за договірними величинами СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» в присутності представника споживача, вбачається, що було проведено обстеження будинку за адресою: [ADDRESS] , в результаті якого було виявлено технічну помилку в прив`язці засобу обліку теплової енергії, змінено розповсюдження, з розповсюдження на весь будинок на діапазон розповсюдження кв. 1-90 та проведено коригування нарахувань за послугу з центрального опалення за період з листопада 2016 року по грудень 2017 року. У зв`язку з чим, було здійснено коригування нарахувань за послугу з центрального опалення за період з 2015 року по грудень 2017 рік та відповідно здійснено перерахунок. В той же час, з наданого КП «Київтеплоенерго» Акта від 16 січня 2018 року, на підставі якого було здійснено коригування та встановлено обставини для такого перерахунку, убачається, що він не підписаний представником споживача. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не було вжито всіх необхідних заходів щодо заміни/ремонту теплолічильника, що є саме його обов`язком, відповідно, здійснення відповідачем перерахунку плати за надані послуги з централізованого опалення за вказаний позивачкою період та нарахування їй заборгованості не може вважатися обґрунтованим. ПАТ «Київнерго» не надало суду належних, допустимих та достовірних доказів щодо порядку нарахування заборгованості позивача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та визнання неправомірними дій АТ «К. Енерго» щодо перерахунку плати за надані послуги з централізованого опалення за період з листопада 2016 року по грудень 2017 року та нарахування заборгованості за послуги централізованого опалення в сумі 5 145,76 грн. Що стосується вимоги позивача про зобов`язання КП «Київтеплоенерго» припинити дії, пов`язані із вказівкою у квитанціях на сплату послуг з теплопостачання заборгованості в сумі 5 145,76 грн за надані послуги централізованого опалення по квартирі [ADDRESS] , то вона не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект щодо відновлення відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Обраний позивачем спосіб захисту має бути передбачений законом або договором. Суду завжди необхідно враховувати, до яких наслідків призведе застосування того чи іншого способу захисту: чи призведе це до тієї кінцевої мети, яку прагне досягнути позивач, звертаючись до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі № 357/5084/21, провадження № 61-12494св23). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, провадження № 61-2417сво19). Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України. Пунктом 3 частини другої статті 16 ЦК України визначено такий спосіб захисту порушеного права, як припинення дії, яка порушує право. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога про зобов`язання відповідача 1 припинити дії, пов`язані із вказівкою у квитанціях на сплату послуг з теплопостачання заборгованості в сумі 5 145,76 грн є вимогою на майбутнє, тому її задоволення не забезпечить відновлення порушеного позивача, яке повинно було існувати на момент звернення з позовом до суду. Крім того, задоволені судом позовні вимоги є ефективним способом захисту та забезпечать належний захист порушених прав позивача. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, вислухавши сторін, оцінивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною шостою статті 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено частково, позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати, що включають судовий збір 1 816 грн підлягають стягненню з відповідача на користь держави. З огляду на викладене,

Outcome: partial