Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

22 листопада 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого позивач посилається на те, що від шлюбу з відповідачем у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони перебувають в офіційному шлюбі, але не проживають разом, діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2018 року у справі №\~183/3762/18 задоволено вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач зазначає, що відповідач обіцяв надавати достатньо коштів на утримання дітей, крім офіційних аліментів, але не виконує свої обіцянки, а аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу не вистачає позивачеві, щоб утримувати їх дітей, це ставить позивача в тяжке матеріальне становище. На місяць позивач витрачає на дітей не менше 8 000 гривень. На теперішній час змінилися обставини нарахування аліментів, їх вид та розмір, який суттєво зменшився відносно нинішнього розміру мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому, на думку позивача, аліменти у розмірі 1/4 не можуть забезпечити достатній рівень життя дітей, достатній для їх існування та розвитку. Відповідач на цей момент перебуває на військовій службі, тому має хороше матеріальне забезпечення. Таким чином, позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом та просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь, на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмір 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 16 січня 2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень (а.с.\~17). Сторони відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином, відповідач подав до суду заяву, у якій позовні вимоги позивача визнав та не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з таких обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 жовтня 2015 року, про що Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №\~1604 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 09 жовтня 2015 року (а.с. 12). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження, наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с. 8, 10). Відповідачем визнано, що діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2018 року стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , починаючи з 22 червня 2018 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 13). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №\~3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, суд приймає до уваги, що сплачуваний відповідачем розмір аліментів є нижчим 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Також судом ураховано інтереси малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , стан здоров`я та матеріальне становище платника. Таким чином, вищенаведене свідчить про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача, у межах заявлених позивачем позовних вимог, тобто у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до повноліття дітей. На думку суду такий розмір частки від усіх доходів відповідача буде відповідати інтересам дітей. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved