Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , де просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 11799,03 грн за кредитним договором №б/н від 12.11.2012, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 12.11.2012 [PERSON] отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Позивач вважає, що після смерті останньої її спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з невиконанням боржником кредитних зобов`язань, станом на 21.07.2021 заборгованість перед позивачем становить 11799,03 грн., яку позивач просить стягнути з спадкоємців - [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 22.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Витребувано докази. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, клопотання та заяви відсутні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. При розгляді справи встановлено, що 12.11.2012 між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» - позивач у справі) та [PERSON] (позичальник) укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. У цій заяві не вказано, яка саме банківська послуга надається особі. Дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послу складають договір про надання банківських послуг. У відповідності із цією заявою [PERSON] ознайомилася із договором надання банківських послуг до його укладення і погодилася з його умовами. Також суду надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщено на офіційному веб-сайті позивача. Банк зазначає, що позичальниця, одержавши кредитні кошти, не виконала належним чином своїх зобов`язань по їх поверненню, внаслідок чого в неї перед банком виникла заборгованість в сумі 11799,03 грн., яка складається з: 11799,03 грн. заборгованості за тілом кредиту; в.т.ч. заборгованість за поточним тілом кредиту 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 11799 грн. 03 коп., заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 0,00 грн.; заборгованість за відсоткми нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 350 грн. 00 коп.; нарахована пеня 0,00 грн.; нараховано комісії 0,00 грн. [INFO] позичальниця померла. Банк направив до нотаріальної контори претензію кредитора від 03.08.2022 у порядку ст. 1281 ЦК України. Згідно листа Кам`янської державної нотаріальної контори від 02.09.2022 у відповідь на вказану претензію банку після смерті [PERSON] спадкоємцями на спадкове майно є її сини [PERSON] та [PERSON] . Інші діти померлої [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від спадщини відмовилися. 16.09.2022 позивач направив [PERSON] та [PERSON] листи-претензії, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги про сплату зпборгованості. Термін дії наданих позичальниці кредитних карток, по яким здійснювався обіг коштів становить до 06.2022. При вирішенні спору в цій справі суд має встановити, чи обґрунтованими є твердження позивача про наявність заборгованості у позичальника у визначеному розмірі та час його смерті, чи дотримано кредитором порядку пред`явлення вимоги до спадкоємця боржника та чи достатньою є вартість успадкованого спадкоємцем боржника майна для задоволення вимог кредитора. Правовідносини між сторонами у справі, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, заборгованість по кредитному договору може входити до складу спадщини позичальника. Відповідно до положень частин 1, 3, 4 статті 1281 ЦК України після смерті позичальника спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частини третьої статті 1269 ЦК України). Далі, згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. За обставин цієї справи позивач звернувся із претензіями до спадкоємців боржника (в даному випадку це відповідачі) у порядку та строки, передбачені статтею 1281 ЦК України. Останні заборгованість не погасили, до суду надали заяви про визнання позову. Отже, відповідачі, відповідно до положень статті 1282 ЦК України, зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, в разі їх обґрунтованості, в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналогічні правові висновки відображено в постановах ВС від 21.08.2019 у справі №320/6489/16-ц та від 28.08.2019 у справі №500/2593/15-ц. З копії спадкової справи [PERSON] вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали заяву про прийняття спадщини, хоча й свідоцтво на право на спадщину не отримували. Інші діти померлої [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від спадщини відмовилися. Одночасно до перевірки підлягають обставини, щодо тверджень позивача про наявність відповідної кредитної заборгованості у позичальника на день його смерті, яка б могла увійти до складу спадщини. Правовідносини щодо одержання кредитних коштів, які мали місце між банком та позичальником [PERSON] , врегульовуються таким чином. Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Існування кредитних правовідносин між сторонами не ставиться під сумнів, оскільки підтверджується обігом коштів по картці позичальниці за її життя. Суд зауважує, що укладений кредитний договір від 12.11.2012 у вигляді заяви-анкети не містить і строку повернення кредиту (користування ним) у повному обсязі. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також те, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, що складається з тіла кредиту. Такі висновки узгоджуються з практикою ВС у постанові від 12.02.2020 у справі №365/159/19. Враховуючи зазначене, зі спадкоємців [PERSON] та [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором спадкодавця [PERSON] у сумі 11799,03 грн солідарно. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні, в порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при подачі позову. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Таким чином, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем АТ КБ «ПриватБанк» при поданні позову, що становить 1342,00 грн. підлягають поверненню йому з державного бюджету, інші 50 відсотків сплаченого судового збору суд стягує з відповідачів на користь позивача, по частині з кожного відповідно.

Outcome: approved