Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~Марганецького міського\~суду Дніпропетровської\~області\~\~з позовом\~до Акціонерного\~товариства «Марганецький\~гірничо-збагачувальний\~комбінат» (далі\~ АТ\~«Марганецький ГЗК»)\~про відшкодування\~моральної шкоди,\~заподіяної ушкодженням\~здоров`я внаслідок\~виконання трудових\~обов`язків. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він працював на підприємстві відповідача за професією 14 років 08 місяців 14 днів, а також 05 років 11 місяців 15 днів у цеху в умовах впливу шкідливих факторів. Працюючи на даному підприємстві, в результаті нещасного випадку, 27 листопада 2013 року він отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (ЗЧМТ), струс головного мозку. Травмування відбулося внаслідок того, що місце роботи обводнено, рівень води вище трапового настилу 0,1-0,2 метри, освітлення робочого місця не було увімкнено. Внаслідок отриманої травми на виробництві він втратив професійну працездатність на рівні 25%. Також, 25 липня 2022 року було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4, за яким встановлені хронічні професійні захворювання у виді: хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН ІІ (другого) ступеня; хронічна радікулопатія L5, S1 праворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічними та больовим синдромами. Факторами, що спричинили хронічне професійне захворювання є: вібрація, важкість праці, робоча поза, шум, хімічні речовини, в тому числі аерозолі переважно фіброгенної дії. Йому встановлено втрату професійної працездатності на рівні 65% та призначено третю групу інвалідності з причин професійного захворювання. З урахуванням тривалості роботи у шкідливих умовах праці, тяжкості наслідків, які настали у здоров`ї, незворотність таких наслідків, постійний характер страждань, він переносить постійний фізичний дискомфорт, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, тому вважає, що йому нанесена моральна шкода. Просить суд стягнути з АТ «Марганецький ГЗК» на його користь моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків в сумі 180000 гривень, а також витрати на правничу допомогу у сумі 15000 гривень. Ухвалою від 02 листопада 2022 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.\~ 16 листопада 2022 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що для настання матеріальної відповідальності відповідача перед [PERSON] відсутні умови правопорушення, а саме: наявність прямої дійсної шкоди, протиправність дій або бездіяльності відповідача, причинний зв`язок між протиправним правопорушенням свого обов`язку і шкодою, що наступила, вина сторони (винні дії). Також розрахунок розміру компенсації моральних страждань не підтверджується жодними доказами. Так, відповідно висновку МСЕК відповідачу була встановлена 3 група інвалідності та не вказані відповідні обмеження щодо умов та характеру його подальшої праці (протипоказання), що не позбавило його можливості і далі працювати. Відповідно до Акту Н-1 про нещасний випадок, причиною нещасного випадку є особиста необережність позивача та невиконання ним інструкції по охороні праці для підземного гірничого робітника очисного вибою ОТ-ОШ-01-13. Відповідно акту П-4 комісія з розслідування причин професійного захворювання не встановила прямої вини підприємства у професійному захворюванні, експертом Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до вказаного акту висловлена окрема думка щодо встановлення факту професійного захворювання позивача, а також ставляться під сумнів діагнози, встановлені ДУ «Інститут медицини праці». Також важливий є той факт, що акт П-4 складений лише наприкінці липня 2022 року, а вже в жовтні 2022 року позивач звернувся до суду, проміжок часу при цьому складає лише неповні 3 місяці, за які позивач навряд чи міг понести такі тяжкі моральні втрати, про які зазначено у позові. Отже наявність неправомірних дії чи бездіяльності або вини власника підприємства або уповноваженого ним органу по відношенню до позивача не вбачається. Також неподання адвокатом розрахунку детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, позбавляє відповідача можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. 05 грудня 2022 року представник позивача надав суду відповідь на відзив, у якій просив суд врахувати, що [PERSON] було травмовано у 2013 році. Актом встановлено причину нещасного випадку - місце роботи обводнено, рівень води вище трапового настилу 0,1-0,2 метри, що є порушенням параграфу 16 ЕПБ; освітлення робочого місця не було увімкнено, що є порушенням параграфу 16 ЕПБ. [PERSON] з 2013 року, коли втратив 25% професійної працездатності, вимушений був, не зважаючи на постійні головні болі, працювати, майже 10 років виходив на роботу. Також зазначив, що відповідач не має права втручатися в договірні відносини між позивачем та його представником. За ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з таких підстав. Згідно записів у трудовій книжці, [PERSON] знаходився у трудових відносинах з АТ «Марганецький ГЗК», зокрема, працював підземним машиністом електровозу 3 розряду, підземним ГРОЗ 4 розряду, 5 розряду, 6 розряду (а.с.7-9). 28 листопада 2013 року [PERSON] отримав травму на виробництві закрита ЧМТ, струс головного мозку. Згідно з\~Актом про\~нещасний випадок,\~пов`язаний з\~виробництвом,\~форми Н-1,\~затвердженим 03\~грудня 2013\~року,\~о 00-30\~годині [PERSON] ,\~проходячи під\~робочим сполученням біля стоячого комбайну КДР-6, підслизнувся на одній з дошок, на які було встановлено комбайн КДР-6 та впав, вдарившись обличчям об плаваючу секцію. Шкідливий чи небезпечний фактор недостатнє освітлення робочої зони, причиною настання нещасного випадку є: основна невиконання вимог інструкції з охорони праці, порушення п.2.1.1., 2.4.1., 2.4.4. інструкції з охорони праці для підземного ГРОЗ ОТ-ОШ-01-13; супутня особиста необережність потерпілого. Порушення ЗУ «Про охорону праці» ст.14. Особою, яка допустила порушення вимог законодавства з охорони праці є [PERSON] (а.с.10-11). Згідно з Актом Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, затвердженим 03 грудня 2013 року, причиною настання нещасного випадку є: основна невиконання вимог інструкції з охорони праці, порушення п.2.1.1., 2.4.1., 2.4.4. інструкції з охорони праці для підземного ГРОЗ ОТ-ОШ-01-13; супутня особиста необережність потерпілого. Порушення ЗУ «Про охорону праці» ст. 14. Особою, яка допустила порушення вимог законодавства з охорони праці є [PERSON] (а.с.12-13). Оглядом МСЕК первинним від 07 квітня 2014 року [PERSON] встановлено втрату працездатності у розмірі 25% (а.с.14). Також, згідно з Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 25 липня 2022 року, [PERSON] працював за професією 14 років 08 місяців 14 днів, в умовах впливу шкідливих факторів 5\~років 11\~місяців 15\~днів,має такий основний діагноз: хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН ІІ (другого) ступеня; хронічна радікулопатія L5, S1 праворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічними та больовим синдромами. Професійні захворювання виникло через: вібрація, важкість праці, робоча поза, шум, хімічні речовини, в тому числі аерозолі переважно фіброгенної дії. (а.с.15-17). Первинним/повторним оглядом МСЕК 18 серпня 2022 року [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності: первинно за професійними захворюваннями 30% радикулопатія, 10% хронічний бронхіт, та повторно 25% за травмою 2013 року, з 15 серпня 2022 року по 01 вересня 2024 року (а.с.19). Статтею 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Як вбачається з наданого позивачем акту за формою Н-1, нещасний випадок з [PERSON] стався в умовах шкідливого фактор недостатнього освітлення робочої зони. Професійні захворювання виникли через вібрації, важкість праці, робочу позу, шуму, хімічні речовини, в тому числі аерозолі переважно фіброгенної дії. Отже, відповідачем, як роботодавцем, в порушення ст.153, ст.13 Закону України «Про охорону праці» не забезпечено [PERSON] безпечних умов праці, що призвело до до травмування останнього в результаті нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, та до професійних захворювань. Внаслідок травми та професійних захворювань позивач морально і фізично страждав через погіршення здоров`я, потребу в лікуванні, через вимушені зміни способу життя, втрату професійної працездатності. Пунктом 1 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що «громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди». Відповідно до п.4.1 цього ж рішенняушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова Пленуму ВСУ № 4) роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. [PERSON] отримав професійні захворювання на виробництві, і йому встановлено 65% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності у зв`язку з професійними захворюваннями та травмою. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що обставини, викладені в позові, знайшли своє підтвердження, і вважає встановленим факт спричинення моральної шкоди позивачеві внаслідок професійних захворювань та травми, отриманих на виробництві відповідача. Суд не може погодитися з доводами представника відповідача АТ «Марганецький ГЗК», що відсутні такі умови виникнення в АТ «Марганецький ГЗК» зобов`язання на відшкодування моральної шкоди, як «неправомірні дії чи бездіяльність» та «вина», оскільки, як зазначено в Акті розслідування причин хронічного професійного захворювання від 25 липня 2022 року, професійне захворювання позивача виникло внаслідок тривалої роботи в умовах дії шкідливих факторів виробничого середовища, недосконалості технології видобутку руди. Крім того, відповідно до абз.3 п.5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 на який посилається відповідач, особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Жодних доказів на спростування наявності шкідливих факторів робочого місця позивача та їх шкідливого впливу на його здоров`я відповідачем не надано. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд приходить до такого. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, третю групу інвалідності, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність лікування, період роботи на підприємстві відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є завищеним, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 130 000 грн. з утриманням податків та інших обов`язкових платежів. Позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 грн. На підтвердження витрат надано договір про надання правової допомоги від 21 серпня 2022 року, укладеного між адвокатом Чепурновим В.І. та [PERSON] ; квитанцію № 480037 від 21 серпня 2022 року на 15000 гривень. Разом з тим, згідно з актом виконаних робіт від 28 жовтня 2022 року загальна вартість виконаних робіт становить 15000,00 грн.: складання позовної заяви 6000 грн. Частиною 3 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з частинами 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Суд вважає доведеними витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн., які, з огляду на положення ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. Також у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору при подачі позову та частковим задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави у розмірі 1300,00 грн. (з розрахунку: 1% від суми моральної шкоди, присудженої до стягнення).

Outcome: partial