Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що 05.08.2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] . На даний час в провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебуває цивільна справа №279/3551/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відносини між ними погіршилися, що супроводжується постійними конфліктами та застосуванням сили. 26.08.2022 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області ухвалено вирок в кримінальній справі №279/3801/22, яким [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку передбаченого ст.125 ч.1 КК України, і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, що становить 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового, права та інтересу. Згідно ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується, відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також; відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В проміжок часу з 22.07.2022 року по 22.08.2022 року вона, [PERSON] , проходила амбулаторне лікування у зв`язку з погіршенням стану здоров`я внаслідок перенесеної травми (періодичні сильні головні болі). 28.07.2022року зверталася за медичною допомогою до комунального некомерційного підприємства «Коростенська центральна міська лікарня» Консультативно-діагностичний центр травматологічний пункт, що підтверджується довідкою №3338. 01.08.2022року зверталася за медичною допомогою до комунального некомерційного підприємства «Коростенська центральна районна лікарня», що підтверджується консультативним висновком невролога. Загальна сума витрат пов`язаних з її лікуванням складає грошову суму в розмірі 1136 гривень 35 копійок, що підтверджується фіскальним чеком №30005110573 від 01.08.2022р. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Оцінка моральної шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення визначається з врахуванням фізичного болю та страждань, їй, [PERSON] , та з врахуванням фізичного болю та страждань неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , фактично проживаючого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , матеріальну шкоду в розмірі 1136 гривень 35 копійок, та моральну шкоду в розмірі 60000 гривень 00 копійок, завдану внаслідок кримінального правопорушення. Одночасно просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок. 06.02.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатками не була отримана відповідачем. Відповідач повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подав. Судом встановлено, що між сторонами виник спір про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.08.2022 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.1 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Зі змісту вироку суду слідує, що 22.07.2022 року близько 22:00 години [PERSON] зайшов до кімнати будинку [ADDRESS] , де знаходились [PERSON] разом з дочкою [PERSON] , які дивились на мобільному телефоні відео. [PERSON] тримаючи у своїй правій руці пластмасове відро, підійшов до [PERSON] та зробив зауваження своїй донці з приводу висловлення на його адресу образ словами нецензурної лайки. При цьому, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, схопив її за волосся, повалив на підлогу і вдарив пластмасовим відром по голові. Продовжуючи свої протиправні дії, [PERSON] , наніс неповнолітній [PERSON] два удари кулаком правої руки в область лівого плеча, чим заподіяв тілесні ушкодження вигляді точкового садна по зовнішній поверхні середньої частини лівого передпліччя, слабо вираженого синця навколо нього; синця по задньо-зовнішній поверхні середньої частин лівого плеча, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, без короткочасного розладу здоров`я. Намагаючись припинити неправомірні дії [PERSON] , [PERSON] схопила його за руку та почала вимагати припинити заподіювати тілесні ушкодження дочці [PERSON] .. В цей момент у [PERSON] виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] , реалізуючи який [PERSON] , взяв обома руками дерев`яну табуретку, яка знаходилась біля нього в приміщенні кімнати та наніс нею один удар в область лоба [PERSON] , чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді садна в правій лобній ділянці з переходом на волосяну частину голови; точкового садна в верхній частині спинки носа, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, без короткочасного розладу здоров`я. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Стаття 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. З п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" слідує, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи шкода, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У постанові від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц (провадження № 61-21956св19) Верховний Суд вказав, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Отже, для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина у заподіянні шкоди. Диспозиція вищенаведених норм покладає на позивача обов`язок доказати факт заподіяння шкоди відповідачем та її розмір. Частиною 6 статті 82 ЦПК України визначено, що вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підтвердження позовних вимог в частині матеріальної шкоди позивачем подано незасвідчену копію довідки №3353 травмпункту Коростенської ЦМЛ від 29.07.2022 року, зміст якої містить інформацію про те, що [PERSON] надавалась медична допомога за наслідком отримання побутової травми за травмуванням, яке мало місце 27.07.2022 року близько 22 години; довідка № 3338 травмпункту Коростенської ЦМЛ від 29.07.2022 року, зміст якої містить інформацію про те, що [PERSON] надавалась медична допомога за наслідком отримання побутової травми за травмуванням, яке мало місце 27.07.2022 року близько 22 години; копія консультативного висновку від 01.08.2022 року; чек на суму 1136, 35 гривень. Аналізом вказаних доказів встановлено, що зміст довідок травмпункту вказує на час травмування [PERSON] - [INFO] , в той час, коли згідно вироку, діяння, за яке засуджений відповідач, мало місце 22.07.2022 року. Щодо витрат понесених на придбання лікарських засобів на підставі вказаного чеку, додатки до позову не містять інформації про їх призначення та зв`язок з отриманими тілесними ушкодженнями саме 22.07.2022 року. Отже, необхідність у придбанні вказаних лікарських засобів не підтверджена. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст.13 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Сторона позивача належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, в розумінні ст.76-80 ЦПК України, на підтвердження пред`явлених вимог в частині понесених витрат на лікування, не подала. З урахуванням наведеного позовні вимоги в частині заподіяної матеріальної шкоди у сумі 1136 гривень суд вважає необґрунтованими. Враховуючи те, що моральними стражданнями супроводжується будь-яке протиправне діяння, тому суд не ставить під сумнів факт перенесення моральних страждань потерпілою, з врахуванням втрат немайнового характеру, які вона зазнала внаслідок отриманого тілесного ушкодження. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Отже, враховуючи класифікацію кримінального правопорушення (кримінальний проступок), тяжкість отриманого тілесного ушкодження, суд оцінює розмір моральної шкоди, заподіяної [PERSON] в розмірі 10000 гривень, що буде розумним, справедливим та співмірним для відшкодування заподіяного виду шкоди. Загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 ЦК України). Справедливістю є оптимальний баланс інтересів осіб, з урахуванням засад розумності і добросовісності. Посилання сторони позивача на те, що розмір моральної шкоди визначено з урахуванням тілесних ушкоджень заподіяних також [PERSON] не можуть братись до уваги, оскільки остання не має статусу у даній цивільній справі, тобто не являється стороною або учасником справи. Отже, провівши розгляд справи в межах заявлених вимог та на підставі поданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу ( стаття 133 ЦПК України). Позивач у позовній заяві зазначила, що сума судових витрат понесених нею під час розгляду справи складає 4000 гривень. Розмір зазначених витрат покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, з відповідача підлягає стягненню на спеціальний рахунок судовий збір, оскільки згідно п.6 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільнені від сплати судового збору. Судовий збір підлягає стягненню за ставками судового збору, які діяли на день подачі позовної заяви.

Outcome: partial