Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї третини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вимог позову зазначає, що з відповідачем проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2013 року по квітень 2016 року та мала прізвище « [PERSON] ». За час спільного проживання без реєстрації шлюбу народилась спільна дитина донька [PERSON] , [INFO] , батьківство відповідача підтверджується свідоцтвом про народження дитини. З відповідачем 09 квітня 2016 року шлюб було зареєстровано в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського міського управління юстиції, актовий запис № 100 та [INFO] у сторін народився син [PERSON] , батьківство відповідача підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Проте, спільне життя позивача та відповідача не склалось та з липня 2020 року стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть, відповідач перестав підтримувати зв`язок як з позивачем так і з дітьми, які залишилися проживати з позивачем [PERSON] . Відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дітей, діти повністю знаходяться на утриманні позивача. Посилаючись, у тому числі, на обов`язок батька утримувати дітей, оскільки дітям необхідне забезпечення належного рівня життя необхідного для їх розвитку, який також повинен забезпечувати і відповідач, позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надіславши до суду, через електронну скриньку, зареєстровану в канцелярії заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 40). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився повторно, будь-яких заяв, клопотань, відзову ви заперечень проти позову, до суду не надав. Про розгляд даної справи судом відповідач повідомлений в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 38). Відповідно до вказаної ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. У відповідності до глави 10 статті 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Частиною 2 статті 274 ЦПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, уразі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи зазначене вище, суд вважає можливим провести розгляд даної справи у відсутності учасників справи, ухваливши по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 09 квітня 2016 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (відповідач по справі), матір`ю [PERSON] (позивач по справі) (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 26 жовтня 2019 року Новокадацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, батьками [PERSON] , [INFO] , є позивач та відповідач по справі (а.с. 9). Позивач та відповідач 09 квітня 2016 року зареєстрували шлюб, про що видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 7). Таким чином встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Частиною 2 статті 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ч.ч. 1, 2 \~ст. 181 СК України\~визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Матеріали справи не містять договору або домовленості між сторонами щодо матеріального забезпечення відповідачем спільних з позивачем дітей, на відсутність якої також зауважує і позивач. У підпункті 1 пункту 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3\~судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно абз. 1 та 2 ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно приписів ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи зазначене, виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості,\~ суд дійшов висновку, що позовні вимоги про щомісячне стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей, в розмірі який просить позивач, є достатнім та об`єктивним, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Позивач звернувся до суду з даним позовом 14 грудня 2022 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів. Таким чином, враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved