Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

29 листопада 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в інтересах якого діє представник Ольга Козуб, звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно одержаних коштів (зайво отриманої пенсії). В позовній заяві зазначають, що [PERSON] призначено пенсію по інвалідності третьої групи (загальне захворювання) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закону № 1058). Відповідно до ст.32 Закону № 1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу. Залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством. Якщо особа визнана інвалідом нижчої групи, пенсія виплачується за попередньою групою до кінця місяця, в якому змінено групу інвалідності. У разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд здоровою, пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність. Якщо особа не з`явилася в органи медико-соціальної експертизи на повторний огляд у визначений для цього строк, виплата пенсії по інвалідності зупиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому вона мала з`явитися на повторний огляд. Якщо строк повторного огляду медико-соціальної експертизи інвалідом пропущено з поважних причин або при визнанні його знову інвалідом виплата пенсії по інвалідності відновлюється з дня, із якого припинено виплату до дня повторного огляду, але не більше, ніж за три роки, якщо орган медико-соціальної експертизи визнає її за цей період інвалідом. При цьому, якщо під час повторного огляду інваліда переведено на іншу групу інвалідності (вищу або нижчу), пенсія за зазначений період виплачується за попередньою групою інвалідності. Якщо виплату пенсії інваліду було припинено у зв`язку з відновленням здоров`я або якщо він не отримував пенсії внаслідок нез`явлення на повторний огляд без поважних причин, то при наступному визнанні його інвалідом виплата раніше призначеної пенсії поновлюється з дня встановлення інвалідності знову за умови, що після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. Якщо строк більший, пенсія призначається знову на загальних підставах. Органи медико-соціальної експертизи зобов`язані повідомляти управління Пенсійного фонду в порядку, встановленому законодавством про результати повторного огляду осіб, яким призначена пенсія по інвалідності та про нез`явлення цих осіб на зазначений огляд. Документом, який підтверджує встановлення інвалідності, є акт огляду медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) про визнання особи інвалідом. Відповідно до пункту 14-6 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби СОVID-19, передбачених карантином, встановленим Кабінетом міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю. Тобто, виплата пенсії продовжується без виписок з акту огляду МСЕК на час дії карантину. З метою уникнення можливої переплати особи з інвалідністю по причині продовження йому виплати пенсії після строку, на який встановлено інвалідність Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було скеровано лист до Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи з метою визначення чи з`являвся [PERSON] на повторний огляд. 07.02.2022 Львівським обласним центром медико-соціальної експертизи було надіслано медичний висновок, в якому він пройшов потворний огляд МСЕК і не був визнаний інвалідом. Так, було проведено інвентаризацію пенсійної справи позивача. У зв`язку з чим виявлено помилку спеціалістом та відповідно було виправлено та справу проведено у відповідність. В результаті такого перерахунку сформувалася переплата пенсії за період з 01.10.2020 по 28.02.2022 у розмірі 21484,53 грн. З метою вирішення питання щодо повернення незаконного отримання пенсійних виплат відповідачем, Радехівським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) № 16 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області було надіслано листи-повідомлення [PERSON] з проханням з`явитися на прийом для написання заяви про повернення надміру виплачених коштів в сумі 21464,53 грн. На сьогоднішній день заява від відповідача про повернення зайво отриманих коштів не надходила. Відтак наведене вище, дає підстави вважати, що відповідач відмовляється від добровільного повернення коштів в сумі 21464,53 грн. З наведених підстав, просить стягнути з [PERSON] на користь Головного управління Пенсійного фонду у Львівської області суми зайво отриманої пенсії в розмірі 21464,53 грн (а.с.4-8). 29 листопада 2022 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.21). Ухвалою судді від 28 грудня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.1-2). 23 січня 2023 року відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначає, що 9 січня 2023 року [PERSON] отримав лист із позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення з нього безпідставно одержаних коштів (зайво отриманої пенсії) за період з 01.10.2020 по 28.02.2022 в розмірі 21464,53 грн. З 4 вересня 2019 року позивачу призначено пенсію по інвалідності третьої групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до висновку Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи від 7 лютого 2022 року, за результатами огляду експертною комісією, [PERSON] не був визнаний інвалідом. Проте, позивач не згідний із тим, що відповідач безпідставно прийняв рішення про стягнення з нього суми зайво отриманої пенсії в розмірі 21464,54 грн, оскільки з боку позивача відсутні будь-які зловживання чи подання недостовірних даних, а нарахування пенсії здійснювалось відповідно до встановленого порядку. Окрім цього, 19.04.2022 згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №1300-5307-8/29382 від 13.04.2022 року з рахунку позивача (відповідач за первинним позовом) було безпідставно стягнуто 9414,47 грн. Вважає, що в позовній заяві ГУ ПФУ у Львівській області не навело обґрунтованих обставин щодо зловживання з боку пенсіонера та допустимими доказами не підтверджено подання недостовірних даних або подання ним документів з явно неправильними відомостями, позовна заява ГУ ПФУ у Львівській області про стягнення безпідставно одержаних коштів (зайво отриманої пенсії) з [PERSON] - є протиправною та не підлягає до задоволення. З аналогічних підстав та обґрунтувань, вважає протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області в частині списання з його рахунку коштів в сумі 9414 гривень 47 копійок, про що містяться відомості у виписці по картковому рахунку. Згоди на списання цих коштів він не надавав. Більше того, ця дія проведена згідно листа ГУ ПФУ у Львівській області № 1300-5307- 8/29382 від 13.04.22. Таким чином, просить у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до [PERSON] про стягнення безпідставно одержаних коштів (зайво отриманої пенсії), відмовити; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській щодо прийняття рішення та стягнення 19.04.22 із рахунку [PERSON] № [NUMBER] коштів в сумі 9414 гривень 47 копійок, як підстава «Частк пов кошти зг листа ТУ ПФУ в Львів обл № 1300-5307-8/29382 від 13.04.2022 [PERSON] (в межах залишку)»; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь [PERSON] безпідставно стягненні з нього кошти згідно листа ГУ ПФУ у Львівській області № 1300-5307-8/29382 від 13.04.2022 в розмірі 9414 гривень 47 копійок; здійснити розподіл судових витрат (а.с.36-39). 31 січня 2023 року ухвалою судді прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та призначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.49-51). 15 лютого 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надіслало відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначають, що листом від 05.11.2020 №526 «Львівським обласним центром медико-соціальної експертизи» надано список осіб, які пройшли повторний огляд МСЕК та за його результатами не визнані особами з інвалідністю (в тому числі і [PERSON] ). Так, було проведено інвентаризацію пенсійної справи [PERSON] , в результаті якої, спеціалістом виявлена переплата пенсії за період з 01.10.2020 по 28.02.2022 в сумі 30879,00 грн. Для погашення даної заборгованості, розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.02.2022 №913220129846 припинена виплата пенсії по інвалідності з 01.10.2020. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 30.08.1999 № 1596 «Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банку» Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області скеровано лист в Ощадбанк від 13.04.2022 № 1300-5307-8/29382, щодо повернення вищевказаної заборгованості в сумі 30879,00 грн. Банком повернуто 9414 грн 47 коп. Отже, залишок переплати пенсії, який повинен сплатити [PERSON] , становить 21464 грн 53 коп. На сьогоднішній день, будь-яка добровільна сплата зайво отриманих коштів, не надходила. З метою вирішення питання щодо повернення незаконного отриманої пенсійної виплати, було подано позовну заяву до Радехівського районного суду про стягнення заборгованості в розмірі 21464,53 грн на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. На підставі наведеного вище вважають, що спірна сума переплати пенсії в розмірі 21464,53 грн отримана в результаті недобросовісності з боку набувача - [PERSON] , тому просять стягнути з [PERSON] на користь Головного управління Пенсійного фонду у Львівської області суми зайво отриманої пенсії в розмірі 21464,53 грн та відмовити повністю у задоволенні зустрічного позову [PERSON] . Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 13 березня 2023 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду ( а.с.89). Представник позивача Капля Н.Й. в судовому засіданні просила суд первісний позов задовольнити, відмовити у стягненні витрат на правову допомогу, у разі відмови у позові зменшити розмір витрати на правову допомогу. Також суду пояснила, що у результаті інвертаризації пенсійної справи працівники фонду виявили відсутність інвалідності у відповідача. Відповідач жодних дій, повідомлень про відсутність інвалідності не вчиняв, інвалідність йому не була продовжена, і що стало неправомірним перерахування зайвих коштів. Висновок МСЕК щодо особи скеровує до Пенсійного фонду сама комісія. Не змогла назвати Закон, яким передбачено, що особа повинна про відсутність інвалідності повідомляти Пенсійний фонд. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у задоволенні первісного позову відмовити та стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області витрати за надання правової допомоги, понесені із розглядом справи. Звертав увагу суду, що відповідач не вчиняв жодних неправомірних дій щодо позивача, тому відсутні підстави для задоволення позову. Недолік у роботі був допущений інспектором Пенсійного фонду, який повинен був контролювати встановлені строки інвалідності та відповідно нарахування. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України до [PERSON] про стягнення безпідставно одержаних коштів (зайво отриманої пенсії), виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. На підставі ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд установив, що [PERSON] перебував на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримував пенсію по інвалідності третьої групи (загальне захворювання) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV з 4 вересня 2019 року. Листом від 05.11.2020 №526, Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», з метою попередження переплат пенсій особам, яким виплату пенсій у період дії карантину продовжено без урахування результатів повторного огляду медико-соціальною експертною комісією, надав список осіб, які за період з 1 вересня 2020 року до 30 жовтня 2020 року пройшли повторний огляд МСЕК та за його результатами не визнані особами з інвалідністю, серед яких було зазначено: « [PERSON] , 1979 р.н., Радехівський р-н, с.Лопатин, ІІІ гр з/з, не визн від 7.10.20р.» (а.с.12-14). Отже, права на отримання пенсії по інвалідності з 07.10.2020 останній не мав. Проте, на вимогу розпорядження КМУ від 25 березня 2020 року № 338 (зі змінами), постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на підставі пункту 14-6 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-VІ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», листів Пенсійного фонду України, які надходили до управління, дія карантину на території України постійно подовжувалась, відповідно і виплату пенсії [PERSON] також подовжували. Разом з тим, відповідно до Висновку Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи від 07.02.2022 за результатами огляду експертною комісією, [PERSON] не був визнаний інвалідом (а.с.19). Із Витягу підсистеми ППВП ПФУ від 23.09.2022 та протоколу за період з 01.10.2020 до 28.02.2022 видно, що [PERSON] установлено переплату у розмірі 30879,00 грн за період з 01.10.2020 по 28.02.2022 із причин - «вини пенсіонера» (а.с.11, 59-60). Як видно з листа АТ «Державний ощадний банк України» від 15.06.2022 №46-09/1370/16863/2022-00/Вих, кошти в розмірі 9414,47 грн повернуто позивачу в межах залишку рахунку [PERSON] (а.с.61-62). Відповідно до Даних про результати перевірок правильності призначення та виплати пенсій в головному управлінні від 05.09.2022 [PERSON] переплачено пенсії у розмірі 21464,53 грн (а.с.10) 02.09.2021 та 26.05.2022 [PERSON] було запрошено до відділу обслуговування громадян №16 Управління обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області для вирішення питань щодо пенсійних виплат (а.с.15,16). В добровільному порядку вказана сума пенсії відповідачем не повернута. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Крім того, порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законами України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, згідно з ч.1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014). Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає. Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації та у випадку подання страхувальником недостовірних даних. При цьому, у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Такий правовий висновок щодо застосування статті 1215 ЦК України викладений в постановах Верховного Суду України, зокрема, в: Постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13; Постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14; Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2018 року у справі № 556/1231/17; Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2018 року у справі № 174/404/16-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі 753/15556/15-ц. Так, добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету. Відтак, позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про обставини, які мали значення для продовження отримання пенсії по інвалідності, з метою незаконного отримання такої. Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів зловживань з боку відповідача, які б доводили його недобросовісність під час нарахування розміру пенсії та безпідставно отриманих грошових коштів, за період з 01.10.2020 до 28.02.2022, адже нарахування пенсії здійснювалось відповідно до встановленого порядку. Також, суд не встановив наявності іншої необхідної умови, а саме рахункової помилки з боку позивача, що проводив виплату пенсії, адже така обставина жодним чином не обґрунтована доказами. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 13 від 24 грудня 1999 року, «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Позивачем не доведено факту наявності рахункової помилки, оскільки відсутні докази (наприклад, висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо), по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою як стверджує позивач, а не помилкою, пов`язаною, наприклад, з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 5 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 8 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 5 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління, так і зловживань (недобросовісності) [PERSON] , що призвели до безпідставної виплати йому пенсії, позивач суду не надав. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову ГУ ПФУ у Львівської області у задоволенні його позову. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.1 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на зазначене, та враховуючи, що в задоволенні позову ГУ ПФУ у Львівській області відмовлено, понесені ним судові витрати по справі, які складаються з судового збору покладаються судом на позивача. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представник відповідача в судовому засіданні на підтвердження судових витрат додав копію Договору №03ц-23 від 16.01.2023, копію Акта приймання-передачі виконаних робіт від 20.01.2023, копії банківських квитанцій. Пунктом 3.2 Договору про надання правової допомоги №03ц-23 від 16 січня 2023 року та Додатком №1 до договору передбачено, що за надання правової допомоги та ведення справи у суді першої інстанції Клієнт виплачує Адвокату гонорар у фіксованому розмірі 7000 гривень (а.с.76-81). [PERSON] здійснив оплату за виконані адвокатом роботи у розмірі 7000 грн, що видно з копії Акту передачі-приймання виконаних робіт від 20 січня 2023 року та копій банківських квитанцій (а.с.82-83). Оскільки, представником відповідача в судовому засіданні подано докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн, та враховуючи, що в задоволенні позову ГУ ПФУ у Львівській області відмовлено, суд вважає необхідним стягнути з позивача в користь відповідача, понесені ним судові витрати на правничу допомогу.

Outcome: approved