Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

12 листопада 2021 року [PERSON] звернувся з позовом до ТДВ «Страхова компанія «Гардіан», в якому стягнути з відповідача на його користь 130000,00 грн страхового відшкодування, 787,12 грн пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, 138,90 грн 3% річних, 3000,00 грн витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 1309,00 гривень витрат, пов`язаних із сплатою судового збору. Позов мотивує тим, що 11 червня 2021 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «Audi А5», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , рухаючись на 19 км + 300 м автодороги М-10 Львів-Краковець, здійснив зіткнення із автомобілем марки «Кіа Sorento», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок даної ДТП автомобіль марки «Кіа Sorento» отримав технічні пошкодження. 10 серпня 2021 року на адресу ТДВ «СК «Гардіан» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну пошкодженням транспортного засобу, автомобіля марки «Кіа Sorento», реєстраційний номер [NUMBER] . 26 серпня 2021 року ТДВ «СК «Гардіан» повідомлено про необхідність надання для огляду автомобіля марки «Кіа Sorento», реєстраційний номер [NUMBER] , який отримав внаслідок ДТП механічні пошкодження. 30 серпня 2021 року на адресу ТДВ «СК «Гардіан» направлено повідомлення про місцезнаходження транспортного засобу із зазначенням про надання можливості проведення огляду. 08 вересня 2021 року на адресу ТДВ «СК «Гардіан» направлено заяву про долучення документів із долученням постанови Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 27 серпня 2021 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Листом від 27 жовтня 2021 року ТДВ «СК «Гардіан» повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Підставою відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Дану відмову вважає неправомірною та такою, що не ґрунтується на обставинах справи та норм закону. Витрати на відновлення працездатного стану автомобіля понесені [PERSON] у разі настання страхового випадку надають йому право на відшкодування цих витрат та в порядку передбаченому Законом і Договором. Коли виникає страховий випадок, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку. Пунктом 33.3 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). В свою чергу, на виконання вимог відповідача, останнього повідомлено про місцезнаходження транспортного засобу, про що надіслано відповідне повідомлення. До того ж, причин, які унеможливили огляд представником відповідача пошкодженого авто, відповідач не повідомив. Відтак, те, що заявником позивачем не здійснено доставку транспортного засобу за вказаною у листі адресою через технічний стан, що саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов`язок виплатити страхове відшкодування. Настання страхового випадку підтверджується постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 27 серпня 2021 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності; постановою Яворівського районного суду Львівської області від 28 липня 2021 року про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення; висновком Експерта №106 за результатами проведення судової авто-товарознавчої експертизи; а також покладеними в основу вказаних документів доказів, даних Управління патрульної поліції у Львівській області від 14 липня 2021 року за №Л-2426/41/12/02-2021 відносно [PERSON] , а також показань сторін, що надавались у судових засіданнях при винесенні зазначених судових рішень. Згідно з пунктом 34.2 статті 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна. Наведені вище положення законодавства визначають порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони - страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим (власником іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника) та здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі. Позивачем на підтвердження розміру матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди надано висновок експертного дослідження №106 від 26 липня 2021 року, який є належним та допустимим доказом завданих даних збитків у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України. Відповідно до даного висновку вартість з відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля становить 132683,51 грн. Однак, відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21 вересня 2019 року, ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 130000 грн. У зв`язку чим позивачем подано заяву пре виплату страхового відшкодування, за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу в межах передбаченого Законом ліміту відповідальності. Крім того, з відповідача підлягають стягненню витрати на проведення експертизи та витрати на правову допомогу, а також є законні підстави для стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 28 жовтня 2021 року до 09 листопада 2021 року, а також трьох процентів річних від простроченої суми боргу. 25 листопада 2021 року суддею Яворівського районного суду Львівської області відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. 23 грудня 2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що «СК Гардіан» було укладення договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/1156798, яким було забезпечено транспортного засобу марки «Audi А5», державний номерний знак [NUMBER] . Страхова сума за договором за шкоду, завдану майну, становить 130 000,00 грн, франшиза 0,00 грн. 16 серпня 2021 року до відповідача надійшла заява про виплату страхового відшкодування, підписана представником позивача [PERSON] . Із даної заяви стало відомо, що 11 червня 2021 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпечуваного транспортного засобу марки транспортного засобу марки «Audi А5», державний номерний знак [NUMBER] та транспортного засобу марки«Кіа Sorento», реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. В свою чергу, постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 27 серпня 2021 року водія ТЗ «Audi А5», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] визнано винним у даній дорожньо-транспортній пригоді. Відповідно до п. 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Враховуючи, що відповідач отримав повідомлення про ДТП (у формі заяви про виплату) 16 серпня 2021 року, 10 робочих днів, надані п.34.2. ст. 34 Закону відповідачеві для здійснення огляду пошкодженого автомобіля спливали 30 серпня 2021 року. 26 серпня 2021 року у межах передбаченого законом строку, відповідач залучив суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] , який, в свою чергу доручив аварійному комісару [PERSON] провести огляд пошкодженого ТЗ «КІА Sorento», державний номерний знак [NUMBER] . Відтак, у той же день 26 серпня 2021 року аварійний комісар [PERSON] здійснив телефонний дзвінок представникові позивача з метою з`ясування місцезнаходження пошкодженого ТЗ «КІА Sorento», державний номерний знак [NUMBER] , та досягнення домовленості про час проведення огляду вищезазначеного автомобіля. Однак, представник позивача повідомив аварійного комісара, що ТЗ «КІА Sorento», державний реєстраційний номер [NUMBER] знаходиться на території Німеччини, у зв`язку з чим автомобіль не буде надано для огляду. Конкретна адреса аварійному комісару названа не була, в свою чергу, представник позивача, лише повідомив країну, у якій знаходиться пошкоджений автомобіль. Водночас, не володіючи інформацією про місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу, аварійний комісар здійснив повторну спробу оглянути даний автомобіль у межах 10 робочих днів. Для цього СОД [PERSON] надіслав представникові позивача телеграму № 000428 від 26 серпня 2021 року, у якій повторно просив надати пошкоджений автомобіль для огляду та вказав адресу на території України та час для проведення огляду 30 серпня 2021 року о 10:00 у місті Львові на вул. Окружна, 57а. Дана телеграма була отримана представником Позивача 26 серпня 2021 року. Однак, у зазначений час та місце ані позивач, ані його представник не з`явились та не надали пошкоджений автомобіль для огляду. В свою чергу, 31 серпня 2021 року представник позивача направив на електронну пошту відповідача повідомлення про місцезнаходження пошкодженого автомобіля, у якому зазначено, що пошкоджений автомобіль знаходиться на території Польщі за адресою «Роlonа 71, 21-200 Parczew». В свою чергу, у позовній заяві вказано ніби позивач повідомив про місцезнаходження свого автомобіля 30 серпня 2021 року, що не відповідає дійсності та спростовується витягом з електронної пошти представника позивача, в якій зазначено час відправки листа, а саме 31 серпня 2021 року о 10:24 год. Таким чином Позивач повідомив відповідача про місцезнаходження пошкодженого ТЗ «КІА Sorento», державний номерний знак [NUMBER] , лише 31 серпня 2021 року (на 11 робочий день), тобто поза межами 10 робочих днів, у які відповідач був зобов`язаний направити свого представника до місцезнаходження пошкодженого автомобіля для здійснення його огляду. Вищезазначені факти свідчать про те що відповідач, не здійснив обов`язок щодо направлення свого представника до місцезнаходження пошкодженого ТЗ «КІА Sorento», державний номерний знак [NUMBER] , у межах 10 робочих днів по причині того, що представник позивача систематично вчиняв перешкоди для здійснення огляду пошкодженого автомобіля представником страхової компанії. Водночас, у відповідача були відсутні правові підстави для направлення аварійного комісара для здійснення огляду пошкодженого ТЗ «КІА Sorento», державний номерний знак [NUMBER] , на територію Польщі. Відповідач, як страховик-резидент, має право здійснювати страхову діяльність саме на території України. В свою чергу, врегулювання страхових випадків є невід`ємною частиною страхової діяльності, обов`язок провадження якого покладений на Відповідача Законом. Враховуючи, що дія Закону обмежується у просторі територію України, вказівка, що міститься у п. 34.2. ст. 34 Закону № 1961 «місцезнаходження пошкодженого майна» передбачає, що страховик зобов`язаний направити свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна на території України. В свою чергу, представник Позивача свідомо створив умови за яких відповідач був позбавлений виконати відповідне зобов`язання. Систематичні дії позивача та його представника були свідомо направлені на створення перешкод у проведенні огляду пошкодженого ТЗ «КІА Sorento», д.р.н. [NUMBER] представником відповідача у межах 10 робочих днів: по-перше, представник позивача не зазначив місцезнаходження пошкодженого ТЗ «КІА Sorento», державний номерний знак [NUMBER] , у заяві про виплату страхового відшкодування та жодним іншим чином не надав відповідачеві дану інформацію; по-друге, під час телефонної розмови з аварійним комісаром представник позивача не повідомив останньому про конкретне місцезнаходження транспортного засобу, а лише сказав, що вищезазначений автомобіль знаходиться у Німеччині; по-третє, ані позивач, ані його представник не з`явились у час та місце, назначене аварійним комісаром для проведення огляду ТЗ «КІА Sorento», державний номерний знак [NUMBER] , на території України; по-четверте, представник позивача надіслав на електронну адресу відповідача лист - повідомлення про місцезнаходження транспортного засобу на лише 31 серпня 2021 року, (на 11 робочий день) тобто поза межами 10 робочих днів, у які відповідач був зобов`язаний направити свого представника до місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу; по-п`яте, з моменту направлення заяви про виплату страхового відшкодування 16с серпня 2021 року до моменту отримання листа з відмовою у виплаті страхового відшкодування 27 жовтня 2021 року позивач не вчинив жодних дій, спрямованих на забезпечення проведення огляду пошкодженого ТЗ «КІА Sorento», державний номерний знак [NUMBER] , незважаючи на всі спроби відповідача його здійснити. Вищезазначені факти свідчать, що Позивач та його представник, порушуючи обов`язки покладені на потерпілих осіб, систематично створювали перешкоди з метою унеможливлення огляду відповідачем транспортного засобу «КІА Sorento», державний номерний знак [NUMBER] , у межах 10 робочих днів, що слугувало підставою для обґрунтованої відмови у виплаті страхового відшкодування, про яку відповідач повідомив позивача листом від 27 жовтня 2021 року. Враховуючи, що відповідач, здійснивши всі заходи, що від нього залежали, був позбавлений можливості направити свого представника для огляду транспортного засобу у межах 10 робочих днів, встановлених Законом, стягнення страхового відшкодування на основі експертизи, наданої позивачем є безпідставним та незаконним. Крім того розмір заявлених вимог включає в себе розмір ПДВ. Проте позивачем не долучено до позовної заяви жодного документу, що підтверджує факт здійснення відновлювального ремонту автомобіля на СТО, що є платником ПДВ. З огляду на дану обставину, вимога стягнути з відповідача розмір збитку, що включає в себе ПДВ є безпідставною та незаконною. Згідно із п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961 якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Верховий Суд, вирішуючи справи в аналогічних спорах, сформував правову позицію щодо обов`язковості вирахування податку на додану вартості із вартості відновлювального ремонту у випадку, якщо страхове відшкодування сплачується безпосередньо потерпілій особі та такою особою не надано документів на підтвердження проведення ремонту у платника. З даних підстав просить в позові відмовити. 30 грудня 2021 року позивач подав відповідь на відзив в якому зазначив, що вказані у відзиві на позовну заяву аргументи є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства України. Будь-яких умисних дій що унеможливлювали б встановлення відповідачем, як страховиком обставин ДТП, причин та факт настання такої у даному випадку відсутні, відтак причин відмови відповідача, як страховика у виплаті страхового відшкодування, передбачених ст. 37 Закону у даному випадку не встановлено. Пунктом 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Дата дорожньо-транспортної пригоди 11 червня 2021 року. Згідно з вимогами п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Враховуючи наведену вище норму на позивача не було покладено обов`язок інформування та надання Відповідачу повідомлення про ДТП, а такий обов`язок покладено на водія та власника забезпеченого Полісом обов`язкового страхування транспортного засобу. Відтак, кінцевою датою за якої представник відповідач повинен був здійснити огляд транспортного засобу є не 30 серпня 2021 року, як стверджує представник відповідача, а 24 червня 2021 року. При цьому, посилання на те, що позивач надав відповідачу повідомлення про ДТП є помилковими, адже позивач 10 серпня 2021 року надіслав на поштову адресу відповідача заяву про виплату страхового відшкодування, що передбачена вимогами ст. 35 зазначеного Закону, в той час, як порядок повідомлення про ДТП, відповідно до вимог ст. 33.1.4 цього Закону покладено на водія транспортного засобу з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а не на потерпілого, як стверджує представник відповідача. Неповідомлення водієм чи власником забезпеченого транспортного засобу страховика про подію ДТП не повинно впливати на отримання страхового відшкодування позивачем. 28 липня 2021 року водія автомобіля марки «Audi А5», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] винесено постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області про притягнення до адміністративної відповідальності. Як встановлено нормами пункту 34.3 статті 34 Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). У даному випадку позивач з метою належного підтвердження понесених збитків відповідно до норм п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після закінчення строку огляду представником страховика, 14 липня 2021 року звернувся до ТзОВ фірма «Експертиза». За результатами звернення [PERSON] , судовим експертом Галамай Б.І. складено висновок №106 із встановленням вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «КІА Sorento», номерний знак [NUMBER] . Розмір збитку з урахуванням зносу становить 132683,51 грн. Понесені позивачем витрати на проведення експертизи становлять 3000,00 грн., що підтверджується долученою до позовної заяви квитанцією про оплату від 20 липня 2021 року, відтак такі є належним чином підтверджені, а необхідність у їх понесенні відповідає вимогам норми 34 Закону. Щодо посилань відповідача на створення з боку позивача будь-яких перешкод, які завадили б відповідачу пересвідчитись у настанні страхового випадку та унеможливлювали огляд транспортного засобу то сам по собі факт того, що на момент отримання повідомлення у виді телефонограми від 27 серпня 2021 року (підтверджується копією телефонограми, долученою до позовної заяви) транспортний засіб позивача був вже поза межами України не може слугувати безумовною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, адже у відповідь на телефонограму, відповідачу повідомлено про місцезнаходження транспортного засобу. Позивач був позбавлений права самостійно перетнути кордон України та надати транспортний засіб для огляду відповідному представнику відповідача, адже з дати ДТП пройшло більш ніж два місяці. Окрім цього, вимогами п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Обов`язку позивача щодо безпосередньої доставки транспортного засобу експерту, якого залучив відповідач, для огляду такого Законом не передбачено. Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства. Факт настання дорожньо-транспортної події є встановленим постановою Яворівського районного суду Львівської області від 28 серпня 2021 року про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28 липня 2021 року та документами, долученими до заяви про виплату страхового відшкодування та позовної заяви, а розмір збитків є встановлений, відповідно до норм Закону висновком експерта № 106. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ. Позивач документально підтвердив розмір вартості пошкодженого майна з урахуванням ПДВ. Таким чином, у страховика у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з понесенням витрат на оплату ремонту автомобіля, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи. При цьому виникнення права на отримання страхового відшкодування пов`язується не з поданням потерпілим (іншою особою, що має відповідне право) заяви про таке відшкодування, а саме з настанням страхового випадку, що має наслідком виникнення у страховика обов`язку з регламентної виплати за законом та на підставі відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності його страхувальника, а за відсутності такого договору та у визначених законом випадках - виникнення цього обов`язку в МТСБУ. Такий підхід (виникнення права на страхове відшкодування з моменту страхового випадку, а не з моменту звернення до страховика з відповідною заявою) і передбачає можливість захисту права щодо отримання регламентної виплати (страхового відшкодування) шляхом звернення потерпілого (іншої особи, що має відповідне право) до суду. Відтак, підстави відмови у виплаті страхового відшкодування передбачено ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у даній справі відсутні. Все вищезазначене свідчить про те, що аргументи Відповідача, наведені у відзиві, є необгрунтованими і непереконливими, Відповідач безпідставно не виконує свої зобов`язання, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з метою уникнення цивільно- правової відповідальності та виплати страхового відшкодування в межах, передбачених договором, у вигляді Полісу №АР1156798, у якому чітко визначено страхову суму на одного потерпілого, та яка становить 130000 гри., що підтверджується копією Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, долученою до позовної заяви та заяви про виплату страхового відшкодування. Тому просить позов задовольнити. Представник позивача 14 квітня 2022 року, 31 травня 2022 року, 22 липня 2022 року, 03 серпня 2022 року подавав клопотання про уточнення позовних вимог, а саме згідно із заявою від 22 липня 2022 року просить стягнути з відповідача на користь позивача 130000 страхового відшкодування, 27057,81 грн пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, 3066,58 грн три відсотки річних, 24777,95 грн, 3000,00 грн витрат на проведення експертного авто товарознавчого дослідження, 1550,00 грн витрат на залучення перекладача, 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, 1309,00 грн витрат, пов`язаних із сплатою судового збору. В судовому засіданні 10 серпня 2022 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримав, надав пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив, що отримання страхового відшкодування це право потерпілої особи. Законом передбачено 10 днів на визначення вартості збитків після повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно, коли протягом 10 днів страхова компанія не направила свого експерта на проведення експертизи, позивач самостійно замовив експертизу. Пошкоджений автомобіль перебував на території України протягом півтора місяці після дорожньо-транспортної пригоди, а відтак страхова компанія мала можливість здійснити його огляд. В подальшому автомобіль був переправлений за кордон де і був проведений його ремонт. Однак перед тим було зроблено оцінку на території України. 10 днів для визначення вартості збитків слід рахувати з 14 червня 2021 року, коли водій який винуватий у вчиненні ДТП, а саме [PERSON] додав до офісу страхової компанії повідомлення про ДТП. В судовому засіданні 10 серпня 2022 року представник відповідача [PERSON] позов заперечив. Пояснив, що дійсно «СК Гардіан» було укладення договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/1156798, яким було забезпечено транспортного засобу марки «Audi А5», державний номерний знак [NUMBER] , з вини водія якого відбулась дорожньо-транспортна пригода. 16 серпня 2021 року представник позивача звернувся про відшкодування страхового відшкодування, з цього часу та по 30 серпня 2021 року представником страхової компанії необхідно було оглянути транспортний засіб. 26 серпня 2022 року страхова компанія залучила суб`єкта оцінювання та повідомила позивача про необхідність надання автомобіля для оцінки його пошкоджень. Представник позивача 31 серпня 2021 року на 11 день, повідомив, що автомобіль в Німеччині, пізніше повідомив, що такий знаходиться в Республіці Польща. У визначений час автомобіль не був наданий для проведення оцінки. Таким чином неявка потерпілого перешкоджала визначення розміру шкоди. Крім того, сума стягнення включає ПДВ, однак не подано доказів ремонту на СТО, яке є платником податку. Представник позивача повідомив, що транспортний транспорт відремонтовано, однак не надав доказів. Дійсно про страховий випадок компанія отримала 14 червня 2021 року, однак про ДТП повідомила винна особа, а не власник транспортного засобу. Водій не зобов`язаний подавати таке повідомлення. Десять днів для огляду транспортного засобу відраховується від дня повідомлення потерпілим. Винуватиць ДТП не міг повідомити де пошкоджений автомобіль, а страхова компанія не знала де такий автомобіль знаходиться. З пояснень представника позивача, на даний час автомобіль відремонтований, однак не має доказів такого. 02 вересня 2022 року представник позивача подав додаткові письмові пояснення в яких зазначив, що в результаті непроведення відповідачем виплати страхового відшкодування, представником позивача направлено позовну заяву із зазначенням вимог не лише стягнення страхового відшкодування, але і штрафних санкцій внаслідок прострочення виплат такого. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Вказана норма також є спеціальною нормою, що застосовується до спірних правовідносин, так як вони виникли з приводу неналежного виконання обов`язків страховиком своїх обов`язків по сплаті страхового відшкодування, а тому страховик зобов`язаний сплатити позивачу пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь, час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов`язання відповідача у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим. В разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зокрема, сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми. Вказані проценти так само, як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрату кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 6-927цс16, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір страхування, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ст. 625 Цивільного кодексу України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи вказане, дата прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та виплата такого є кінцевим моментом, що припиняє зобов`язання відповідача перед потерпілими, тому датою, з якої слід нараховувати пеню, 3 % річних та інфляційні втрати є наступний календарний день після прийнятого рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування. Листом від 27 жовтня 2021 року ТДВ «СК «Гардіан» повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування. Стороною позивача було направлено на адресу страхової компанії всі необхідні документи, що дозволяло останньому пересвідчитись у обґрунтованості вимог щодо стягнення страхового відшкодування та провести його виплату, однак він свого обов`язку не виконав, що, в свою чергу, є підставою для застосування до нього наслідків, передбачених п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У даному випадку позивачем та його представником адвокатом Шелепінським О.М. здійснено калькуляцію штрафних санкцій саме з наступного календарного дня після прийнятого рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, тобто із 28 жовтня 2021 року, а саме з першого дня прострочення виплати відповідно до вимог ст. 36 Закону, а їх розрахунок проведено станом на дату судового засідання, тобто 10 серпня 2022 року. При цьому розмір заявлених позовних вимог в частині страхового відшкодування в межах ліміту виплати такого, представником позивача змінено не було, а подані 02 серпня 2022 року уточнення позовних вимог стосуються лише збільшення розміру пені, 3-х відсотків річних та інфляційних втрати. Як встановлено нормами п. 34.3 ст. 34 зазначеного Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). У даному випадку позивач з метою належного підтвердження понесених збитків, відповідно до норм п. 34.3 ст. 34 вказаного Закону після закінчення строку огляду представником страховика, 14 липня 2021 року звернувся до ТзОВ фірма «Експертиза». За результатами звернення [PERSON] , судовим експертом Галамай Б складено висновок №106 із встановленням вартості відновлювального ремонту автомобіль марки «КІА Sorento», номерний знак [NUMBER] . Розмір збитку з урахуванням зносу становить 132683,51 грн. Понесені позивачем витрати на проведення експертизи становлять 3000 грн., що підтверджується долученою до позовної заяви квитанцією про оплату від 20.07.2021 року, відтак такі є належним чином підтверджені, а необхідність у їх понесенні відповідає вимогам норми Закону. Окрім цього, позивачем до Яворівського районного суду Львівської області подано підтвердження фактично понесених витрат на проведення ремонтних робіт транспортного засобу позивачем у вигляді чеків. З метою дотримання норм процесуального законодавства, представником позивача, адвокатом Шелепінським О.М. надано переклад усіх розрахункових документів, виконаний із польської мови на українську мову. У даній справі виникла необхідність доведення розміру понесених позивачем витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу у межах суми цивільно-правової відповідальності страховика. Позивачем надано як відповідачу, так і суду усі можливі документи та вчинено усі можливі процесуальні дії з метою належного підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а висновок експерта № 106 та чеки про понесені позивачем витрати, підтверджують наявність порушеного права на отримання заявленого розміру страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності страховика. Вважає, що позивачем у повному обсязі виконано обов`язки, покладені на останнього чинним ЦПК України, а тому уточнені 02 серпня 2022 року позовні вимоги підлягають задоволенню. 26\~вересня 2022\~року представник\~позивача подав\~додаткові письмові\~пояснення,\~в яких\~зазначив,\~що при\~настанні страхового\~випадку страховик\~відповідно до\~лімітів відповідальності\~страховика відшкодовує\~у встановленому\~законом порядку\~оцінену шкоду,\~яка була\~заподіяна у\~результаті дорожньо-транспортної\~пригоди життю,\~здоров`ю,\~майну третьої\~особи.\~У разі\~настання страхового\~випадку страховик\~у межах\~страхових сум,\~зазначених у\~страховому полісі,\~відшкодовує у\~встановленому Законом\~порядку оцінену\~шкоду,\~заподіяну внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди життю,\~здоров`ю,\~майну третьої\~особи.\~У зв`язку\~з пошкодженням\~транспортного засобу\~відшкодовуються витрати,\~пов`язані\~з відновлювальним\~ремонтом транспортного\~засобу з\~урахуванням зносу,\~розрахованого у\~порядку,\~встановленому законодавством,\~включаючи витрати\~на усунення\~пошкоджень,\~зроблених навмисно\~з метою\~порятунку потерпілих\~внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди,\~з евакуацією\~транспортного засобу\~з місця\~дорожньо-транспортної\~пригоди до\~місця проживання\~того власника\~чи законного\~користувача транспортного\~засобу,\~який керував\~транспортним засобом\~у момент\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~чи до\~місця здійснення\~ремонту на\~території України.\~Якщо транспортний\~засіб необхідно,\~з поважних\~причин,\~помістити на\~стоянку,\~до розміру\~шкоди додаються\~також витрати\~на евакуацію\~транспортного засобу\~до стоянки\~та плата\~за послуги\~стоянки.\~При цьому,\~вартість відновлювального\~ремонту КТЗ\~(колісного\~транспортного засобу)\~визначається як\~грошові витрати,\~необхідні для\~відновлення пошкодженого,\~розукомплектованого КТЗ.\~При цьому,\~коли вартість\~відновлювального ремонту\~рівна вартості\~матеріального збитку,\~коефіцієнт фізичного\~зносу рівний\~нулю.\~Визначення поняття\~«фізичний знос»\~наведено в\~Методиці товарознавчої\~експертизи та\~оцінки колісних\~транспортних засобів\~(надалі\~ Методика).\~Так,\~згідно з\~п.\~1.6\~Методики під\~поняттям «фізичний\~знос» розуміють\~втрату вартості\~колісного транспортного\~засобу (тобто\~автомобіля),\~його складників,\~яка зумовлена\~частковою або\~повною втратою\~первісних технічних\~та технологічних\~якостей колісних\~транспортних засобів,\~його складників,\~порівняно з\~вартістю нового\~подібного колісного\~транспортного засобу\~або його\~складників.\~Значення коефіцієнту\~фізичного зносу\~(Ез)\~відповідно до\~Методики приймається\~таким,\~що дорівнює\~нулю,\~для нових\~складників та\~складників транспортних\~засобів (ТЗ)\~у випадках,\~коли строк\~експлуатації ТЗ\~не перевищує:\~5\~років -\~для легкових\~автомобілів виробництва\~країн СНД;\~7\~років -\~для інших\~легкових автомобілів.\~Згідно інформації\~щодо транспортного\~засобу «Кіа\~Sorento»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~такий виготовлено\~27\~листопада 2015\~року,\~а введено\~у експлуатацію\~25\~квітня 2016\~ року,\~тобто у\~даному випадку\~врахування фізичного\~зносу запчастин\~не може\~враховуватись,\~адже строк\~експлуатації транспортного\~засобу не\~перевищує 7\~років.\~Окрім цього,\~Верховний суд\~у своїй\~постанові від\~06\~липня 2018\~року у\~справі №\~924/675/17\~зробив висновок,\~що розмір\~збитків,\~що підлягають\~відшкодуванню потерпілому,\~визначається відповідно\~до реальної\~вартості втраченого\~майна на\~момент розгляду\~справи або\~виконання робіт,\~необхідних для\~відновлення пошкодженої\~речі.\~Відповідно до\~долучених до\~матеріалів справи\~рахунків щодо\~понесеної матеріальної\~шкоди по\~відновленню транспортного\~засобу загальна\~сума понесених\~позивачем збитків\~становить 146721,98\~грн. Згідно Розпорядження Нацкомфінпослуг «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 вересня 2019 року, ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 130000 грн. Відтак, позовні вимоги заявлено з урахуванням ліміту страховика у межах 130000 грн за шкоду, завдану майну позивача, а саме транспортному засобу, автомобілю «Кіа Sorento», реєстраційний номер [NUMBER] . Окрім цього, розмір понесених позивачем збитків в цілому не оспорювався відповідачем, адже предметом позовної заяви було те, що за твердженням відповідача потерпілий не виконав своїх обов`язків, визначених цим законом, а саме не надав транспортний засіб для огляду, при чому з урахуванням вимог п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що передбачає обов`язок страховика протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, саме відповідач порушив вимоги Закону у даній частині. Крім того, позивач вчиняв із свого боку всі необхідні дії для підтвердження причин настання страхового випадку та розміру понесених збитків, проте у свою чергу Відповідач як страховик, на нашу думку, вчиняє всі необхідні дії та зазначає свої доводи лише з метою уникнення від обов`язку виплати страхового відшкодування, гарантованого позивачу, як потерпілому внаслідок ДТП. 11 жовтня 2022 року представник відповідача подав додаткові письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та незаконними з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, та озвучених під час судових засідань по даній справі. Крім того позивачем грубо порушено цивільно-процесуальне законодавство, а саме незаконне збільшення розміру позовних вимог. У позовній заяві окрім 130 000,00 грн страхового відшкодування позивач просить суд стягнути з відповідача: 787,12 грн. - пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ; 138,90 грн - 3% річних, всього 926,02 грн. Однак, в ході розгляду справи позивачем неодноразово направлялось до суду заяви про уточнення позовних вимог, у яких позивач кожного разу збільшував ціну позову та, відповідно, суму коштів, яку він просить стягнути з відповідача. Із наведеного вбачається, що вищезазначені заяви по своїй суті є заявами про збільшення позовних вимог, а не їх уточнення. Відтак, згідно останньої заяви про уточнення позовних вимог від 02 серпня 2022 року, позивач, окрім 130000 грн. страхового відшкодування, просить суд стягнути на його користь 27 057,81 грн пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ; 3 066,58 грн. - 3% річних; 24 777,95 грн інфляційні витрати, всього 54 902,34 грн. Збільшення розміру позовних вимог допускається виключно до початку першого засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. В свою чергу, перше провадження у дійсній справі мало місце 20 грудня 2021 року, тобто всі заяви про збільшення позовних вимог, були подані позивачем з порушенням пп. 2 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України, отже, є такими, що задоволенню не підлягають. Крім того незважаючи на збільшення розміру позовних вимог на 54902,34 грн. позивач судовий збір не доплачував, що свідчить про порушення вищецитованої норми Цивільного процесуального кодексу України, що також унеможливлює задоволення заяв позивача про збільшення розміру позовних вимог. Тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, заявлених до ТДВ «СК «ГАРІДАН», у повному обсязі. Надалі в судові засідання представник позивача Шелепінський О.М. не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Надалі представник відповідача ТДВ «СК «Гардіан» Черняковський А.В. в судове засідання не прибув, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив в позові відмовити в повному обсязі. Враховуючи наведене вище, зокрема, що представники сторін були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також надали письмові та усні пояснення та докази на їх обґрунтування, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за відсутності сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 28 березня 2023 року, є дата складення повного судового рішення 30 березня 2023 року. Оцінивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Суд встановив, що 11 червня 2021 року мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП), під час якої автомобіль марки «Audi А5», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , рухаючись на 19 км + 300 м автодороги М-10 «Львів-Краковець», здійснив зіткнення із автомобілем марки «Кіа Sorento», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час даної ДТП була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Гардіан», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/156798 від 24 грудня 2020 року. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 28 липня 2021 року у справі № 944/3108/21 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] було закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 27 серпня 2021 року у справі № 446/1565/21 [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн, за те, що він 11 червня 2021 року, о 19 год 00 хв, на автодорозі «Львів-Краковець», 19км+300м, керуючи транспортним засобом марки «Audi А5», реєстраційний номер [NUMBER] , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, перетнув дорожню розмітку, здійснив обгін, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Кіа Sorento», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який повертав ліворуч. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали технічні пошкодження. При цьому, 14 червня 2021 року [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» із повідомленням про зазначену вище ДТП, яка мала місце 11 червня 2021 року. Також позивач звернувся до експерта Галамай Б.І. для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля, за результатами якої був складений висновок № 106 судової автотоварознавчої експертизи від 26 липня 2021 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Кіа Sorento», реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, становить 132683,51 грн. 10 серпня 2021 року представник [PERSON] [PERSON] надіслав на адресу ТДВ «СК «Гардіан» заяву про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну пошкодженням транспортного засобу марки «Кіа Sorento», реєстраційний номер [NUMBER] . 27 серпня 2021 року ТДВ «СК «Гардіан» повідомило представника [PERSON] про необхідність надання для огляду автомобіля марки «Кіа Sorento», реєстраційний номер [NUMBER] , який отримав механічні пошкодження внаслідок ДТП, на 30 серпня 2021 року, о 10 год 00 хв, по вул. Окружній, 57а в м. Львові, або повідомлення про місце знаходження цього автомобіля. Також в рапорті аварійного комісара [PERSON] від 30.08.2021 зазначено, що в телефонному режимі контактна особа [PERSON] повідомив, що автомобіль знаходиться за кордоном в Німеччині, надати для огляду не має можливості. Було надіслано телеграму № 0004328 від 26 серпня 2021 року та призначено час та дату огляду: 30 серпня 2021 року, о 10 год 00 хв, за адресою: м. Львів, вул.Окружна, 57а. На огляд на вказану годину у вказане місце не з`явився. 31 серпня 2021 року представник [PERSON] [PERSON] надіслав на електронну адресу ТДВ «СК «Гардіан» повідомлення від 30 серпня 2021 року про те, що автомобіль марки «Кіа Sorento», реєстраційний номер [NUMBER] , знаходиться у такому стані, в якому він перебував після ДТП, на території Республіки Польща, за адресою: Poland 71 21-200 Parczew, тел. 0048504811755. Листом від 27 жовтня 2021 року № 27/10/21/1 ТДВ «СК» «Гардіан» повідомило представника [PERSON] . [PERSON] про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.3 ст. 37 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Підставою відмови у виплаті страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Зокрема, в листі зазначено, що після отримання заяви про здійснення страхового відшкодування, з метою визначення розміру завданого збитку ТДВ «СК «Гардіан» замовило незалежному кус перту здійснити огляд пошкодженого автомобіля. Аварійним комісаром було надано відповідь, що в телефонному режимі представник [PERSON] . [PERSON] повідомив, що автомобіль знаходиться за кордоном (в Німеччині), тому не може бути наданий для огляду. Аварійним комісаром було призначено дату та місце огляду: 30 серпня 2021 року, о 10 год 00 хв, за адресою: м. Львів, вул. Окружна, 57а, однак на огляд на вказану годину у вказане місце ніхто не з`явився. Суд вважає, що відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є необґрунтованою і порушує права позивача, як власника застрахованого транспортного засобу, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з ст. 6 Закон України «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна. Пунктом 31.1 ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства. Відповідно до\~пп.\~33.1.4\~п.\~33.1\~ст.\~33\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у\~разі настання\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~яка може\~бути підставою\~для здійснення\~страхового відшкодування\~(регламентної\~виплати),\~водій транспортного\~засобу,\~причетний до\~такої пригоди,\~зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Пунктом 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Згідно з п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Водночас, п. 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Підпунктом 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» однією з підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Як встановив суд, описано вище та не заперечується сторонами, [PERSON] як винуватець ДТП і страхувальник, 14 червня 2021 року повідомив страховика ТДВ «СК «Гардіан» про зазначену вище ДТП, яка мала місце 11 червня 2021 року, до якої він був причетний. Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що саме дане повідомлення [PERSON] від 14 червня 2021 року є повідомленням про ДТП в розумінні п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після отримання якого страховик протягом 10 робочих днів зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків. Протягом цього часу діє і визначений п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок володільця пошкодженого майна зберігати таке майно (транспортний засіб) у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, до огляду представником страховика (працівник, аварійний комісар або експерт) та забезпечення останньому можливості провести огляд пошкодженого майна. Відповідно, після отримання повідомлення [PERSON] від 14 червня 2021 року ТДВ «СК «Гардіан» протягом 10 робочих днів було зобов`язане вжити передбачених законом заходів для огляду пошкодженого автомобіля та визначення розміру збитків. Однак ТДВ «СК «Гардіан» всупереч вимогам наведених норм протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення [PERSON] про ДТП, тобто з 14 червня 2021 року, не виконав своїх зобов`язань та не вжив передбачених законом заходів, а саме не направив свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) до місцезнаходження пошкодженого майна для його огляду та визначення та розміру збитків. З таких обставин, після спливу даного строку та враховуючи, що представник не з`явився у визначений строк, у володільця пошкодженого автомобіля [PERSON] (потерпілого) згідно з п. 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникло право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. Реалізуючи таке право, [PERSON] 14 липня 2021 року, тобто після спливу строку, встановленого п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ТзОВ «Експертиза» із заявою про проведення судової автотоварознавчої експертизи пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу марки «Кіа Sorento», реєстраційний номер [NUMBER] . Доводи представника відповідача про те, що зазначений десятиденний строк слід обчислювати не з дня подання повідомлення винуватцем ДТП, а з дня подання повідомлення потерпілим чи його представником, вданому випадку з дня подання представником [PERSON] заяви про виплату страхового відшкодування, яку відповідач отримав 16 серпня 2021 року, суд вважає необґрунтованими та відхиляє, зважаючи на таке. Як на правове обґрунтування даних тверджень представник відповідача посилається на положення п. 35.1 ст. 35 та п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зміст яких наведено вище. Однак, на думку суду, представник відповідача в цьому випадку помилково посилається та неправильно тлумачить вказані норми Закону. Так, пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 та п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено обов`язок водія транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), у разі її настання невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, та обов`язок страховика протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Отже, відповідно до змісту наведених норм чітко встановлено, що підставою для направлення страховиком свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків, є саме повідомлення про ДТП, а не заява потерпілого про страхове відшкодування, так як ці заяви є різними за свою суттю, спричиняють різні наслідки і їх подання врегульоване різними нормами зазначеного Закону. Доводи представника відповідача про те, що після отримання повідомлення про ДТП від [PERSON] ТДВ «СК «Гардіан» не мало можливості провести огляд пошкодженого автомобіля позивача, оскільки в цьому повідомленні були відсутні відомості про потерпілого та його контакти, суд не бере до уваги, оскільки обов`язок страховика вчинити зазначені вище дії протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП є безумовним, а також відповідач після отримання такого повідомлення не вживав жодних заходів для зв`язку із потерпілим, встановлення місця знаходження пошкодженого автомобіля та, відповідно, його огляду (представник відповідача жодних вмотивованих пояснень та доказів з цього приводу суду не надав). Отже, кінцевою датою, до якої представник ТДВ «СК «Гардіан» повинен був здійснити огляд транспортного засобу є 30 червня 2021 року (10 робочих днів з 14 червня 2021 року), однак всупереч наведеним вище вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач не зробив цього. За таких\~обставин з\~30\~червня 2021\~року у\~позивача як\~потерпілого відповідно\~до положень\~пп.\~33.1.4\~п.\~33.1\~ст.\~33\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» виникло право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. Як описано вище, позивач реалізував таке право та звернувся до експерта [PERSON] для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля, за результатами якої був складений висновок № 106 судової автотоварознавчої експертизи від 26 липня 2021 року, відповідно до якого встановлено вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Кіа Sorento», реєстраційний номер [NUMBER] , яка з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 132683,51 грн. З врахуванням наведеного вище, суд також відхиляє доводи представника відповідача про те, що позивач (його представник) не надав на вимогу аварійного комісара та у визначені ним час і місце пошкоджений автомобіль для огляду, що відповідач розцінює як невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, що відповідно до пп. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 цього Закону є підставою відмови у виплаті страхового відшкодування. Відповідно, відмова ТДВ «СК «Гардіан» у виплаті [PERSON] страхового відшкодування на підставі пп. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є протиправною та необґрунтованою. Щодо доводів представника відповідача про необхідність зменшення страхового відшкодування, пов`язаного з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу та виключення сум податку на додану вартість, суд зазначає таке. Відповідно до норм ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при пошкодженні транспортного засобу страховою компанією відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту їх фізичного зносу. Відповідно до положень ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 988 Цивільного кодексу України передбачено, що страховик зобов`язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 910/9396/17. Як описано вище, у спірному випадку позивачем пред`явлено до відповідача вимогу про стягнення страхового відшкодування без урахування коефіцієнту фізичного зносу. Відповідно до п. п. 1.2, 1.3 «Методики товарознавчої експертизи та колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 145/5/2092 (далі Методика), методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Пункт 1.6 Методики визнає відновлювальний ремонт (або ремонт) як комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів (далі КТЗ) чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Згідно з п. п. 8.1, 8.3 Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Відповідно до п. п. 7.38, 7.39 Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років для інших легкових КТЗ. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4. Враховуючи марку пошкодженого автомобіля «Кіа Sorento», який є легковим автомобілем, країну виробництва (не країна СНД), строк його експлуатації (згідно інформації щодо транспортного засобу «Кіа Sorento», реєстраційний номер [NUMBER] , такий виготовлено 27.11.2015, введено у експлуатацію 25.04.2016), який на день пошкодження внаслідок ДТП не перевищував 7 років, суд погоджується із доводами представника позивача про відсутність підстав застосування коефіцієнта фізичного зносу до вартості замінених деталей даного автомобіля. Крім того, відповідно до зазначеного вище висновку експерта вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Кіа Sorento», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 132683,51 грн, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля 0,55. Тобто вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача була визначена експертом вже з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу і становила більше встановленого відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг від 21 вересня 2019 року ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих у 130000,00 грн. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 910/9396/17. Також суд враховує, що, відповідно до положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. В постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказано, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком. Як встановив суд, на даний час [PERSON] здійснив за власні кошти ремонт свого пошкодженого автомобіля на території Республіки Польща, на підтвердження чого надав копії документів на придбання запчастин та ремонтних робіт, згідно з якими вартість відновленню транспортного засобу становить 143307,98 грн (еквівалент понесених позивачем витрат на придбання матеріалів та робіт в польських злотих і євро станом на день здійснення таких витрат), а саме: рахунок-фактуру від 05 вересня 2021 року № WDT/02/09/2021 на суму 2200,00 польських злотих (487,55 євро), без ПДВ, що станом на той день згідно з офіційним курсом НБУ становило 15601,60 грн (придбано поріг); рахунок-фактуру від 28 жовтня 2021 року № 1005/2021/Е на суму 2500,00 польських злотих, без ПДВ, що станом на той день згідно з офіційним курсом НБУ становило 16575,00 грн (придбано частину кузова); рахунок-фактуру від 29 жовтня 2021 року № FV/Z/M/17/21 на суму 200,00 польських злотих, в тому числі ПДВ 37,40 польських злотих, що станом на той день згідно з офіційним курсом НБУ становило 1320,00 грн (здійснено передоплату на запчастини); рахунок-фактуру від 28 лютого 2022 року № FM/2022/02/058 на суму 12423,00 польських злотих, в тому числі ПДВ 2323,00 польських злотих, що станом на той день згідно з офіційним курсом НБУ становило 90563,67 грн (здійснено заміну передньої і задньої дверей з лівого боку, замінено пороги); рахунок-фактуру від 07 березня 2022 року № FV/WDT/1/22 на суму 2640,29 польських злотих, без ПДВ, що станом на той день згідно з офіційним курсом НБУ становило 19247,71 грн (здійснено заміну контролера + кодування, замінено модуль контролю повітряної подушки). Також представник позивача вказує, що вартість ремонту склала 146721,98 грн, однак зазначена в розрахунку сума 3414,00 грн не підтверджена жодними доказами. Водночас, оцінивши зазначені рахунки-фактури, складені польською мовою та перекладені на українську мову ліцензованим бюро перекладів, відомості про пошкодження транспортного засобу «Кіа Sorento», реєстраційний номер [NUMBER] , які описані, зокрема, у зазначеному вище висновку автотоварознавчої експертизи від 26 липня 2021 року № 106, суд вважає, що придбані позивачем запчастини та виконані ремонтні роботи пов`язані з ушкодженнями даного автомобіля, які були отримані внаслідок ДТП, що мала місце 11 червня 2021 року за участю позивача та [PERSON] . Також суд зазначає, що сума фактично понесених позивач витрат загалом відповідає вартості відновлювального ремонту автомобіля, визначеній у зазначеному вище висновку експерта. При цьому, як вбачається із вказаних рахунків-фактур, в ціні окремих запчастин та ремонтних робіт [PERSON] сплатив податок на додану вартість (ПДВ) згідно із ставкою цього податку, яка діє в Республіці Польща 23%, а саме згідно з рахунком-фактурою від 29 жовтня 2021 року № FV/Z/M/17/21 на суму 200,00 польських злотих, в тому числі ПДВ 37,40 польських злотих (1320,00 грн) та згідно з рахунком-фактурою від 28 лютого 2022 року № FM/2022/02/058 на суму 12423,00 польських злотих, в тому числі ПДВ 2323,00 польських злотих (90563,67 грн). Отже, вартість сплачених позивачем запчастин та ремонтних робіт, в ціні яких було сплачено ПДВ, становить 91883,68 грн, тому дана сума повинна повністю враховуватись при визначенні розміру страхового відшкодування. Інша частина сплачених позивачем запчастин та ремонтних робіт в сумі 51424,32 грн не містила в ціні ПДВ, тому дана сума, яка враховується при визначенні розміру страхового відшкодування, навіть за виключенням сум ПДВ, становить 39596,72 грн. А разом сума, сплачена позивачем за здійснення відновлювального ремонту його автомобіля, яка має враховуватись при визначенні розміру страхового відшкодування, становить 131480,39 грн (91883,68 грн + 39596,72 грн), що теж перевищує встановлений законодавством ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих 130000,00 грн. Враховуючи наведені вище обставини та праве регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога [PERSON] про стягнення з з ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» страхового відшкодування в розмірі 130000,00 грн підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені, 3 відсотків річних та інфляційних втратах, суд зазначає таке. Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку. Отже, даною нормою спеціального закону в імперативній формі передбачено обов`язок страховика сплатити потерпілій особі пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати), яке сталося з його вини. Такого обов`язку відповідач також не оспорює, заперечуючи лише суму та період нарахування пені. Також відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2019 року у справі № 758/8819/16-ц з аналогічних правовідносин висловлено правову позицію про те, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов`язанням, оскільки в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату страхувальникові або іншій особі. А тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма ст. 625 Цивільного кодексу України, зокрема, сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Враховуючи наведене вище, доводи представника позивача про те, що інфляційні виплати і три проценти річних, передбачені норма ст. 625 Цивільного кодексу України, не можуть стягуватись із страховика, оскільки спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено їх стягнення, а лише сплату пені, суд вважає безпідставними і відхиляє. Щодо доводів представника відповідача про те, що пред`явлений позивачем розмір пені є завищеним, оскільки, сума страхового відшкодування, яку він має право отримати, є меншою за 130000,00 грн, а також позивачем неправильно визначено початок перебігу строку нарахування пені і безпідставно визначено кінцевий день (в межах даної справи, шляхом подання заяв про збільшення позовних вимог), суд зазначає таке. Щодо строку, з якого слід обчислювати розмір пені, суд зазначає таке. Відповідно до вимог п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Отже, даною нормою для страховика встановлено граничний строк для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) чи про відмову у здійсненні такого, не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Як встановив суд, описано вище і не заперечується сторонами, 10 серпня 2021 року представник [PERSON] адвокат Шелепінський О.М. надіслав на адресу ТДВ «СК «Гардіан» заяву про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну пошкодженням транспортного засобу марки «Кіа Sorento», реєстраційний номер [NUMBER] . Дану заяву ТДВ «СК «Гардіан» отримало 16 серпня 2021 року. Листом від 27 жовтня 2021 року № 27/10/21/1 ТДВ «СК» «Гардіан» повідомило представника [PERSON] адвоката Шелепінського О.М. про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.3 ст. 37 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, 27 жовтня 2021 року страховик ТДВ «СК» «Гардіан» за результатами розгляду заяви представника [PERSON] про виплату страхового відшкодування прийняв одне з рішень, передбачених п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Оскільки суд визнав таку відмову протиправною та вирішив стягнути із ТДВ «СК» «Гардіан» на користь [PERSON] страхове відшкодування, про що вказано вище, тому невиплата відповідачем спірного відшкодування є простроченням його виплати з вини страховика в розумінні п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв`язку з чим відповідач зобов`язаний сплатити позивачу за кожен день прострочення пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку, а саме з 28 жовтня 2021 року, тобто наступного дня після прийняття рішення відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Доводи представника відповідача про те, що початком періоду нарахування пені має бути не 28 жовтня 2021 року, а 15 листопада 2021 року, тобто наступний день після спливу 90 днів з дня отримання ТДВ «СК» «Гардіан» заяви представника позивача про страхове відшкодування, суд вважає безпідставними, оскільки, як зазначено вище, страховик ТДВ «СК» «Гардіан» реалізував свої повноваження за результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування, передбачені п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме прийняв рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), до спливу цього граничного строку 27 жовтня 2021 року. З цих же підстав, суд вважає, що з 28 жовтня 2021 року також підлягають нарахуванню інфляційні виплати і три проценти річних від простроченої суми, передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України. Щодо кінцевого строку, за який слід стягнути з відповідача на користь позивача пені, 3 відсотків річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке. Як описано вище, представник позивача 14 квітня 2022 року, 31 травня 2022 року, 22 липня 2022 року та 03 серпня 2022 року подавав до суду клопотання про уточнення позовних вимог, в яких фактично збільшив розмір позовних вимог в частині стягнення пені, 3 відсотків річних та інфляційних втрат. Представник відповідача вказує, що в ході розгляду справи представник позивача неодноразово подавав до суду заяви про уточнення позовних вимог, які по своїй суті є заявами про збільшення розміру позовних вимог, а не їх уточнення, що допускається виключно до початку першого засідання, оскільки справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а перше засідання мало місце 20 грудня 2021 року, тобто всі заяви про збільшення позовних вимог, були подані позивачем з порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України, тобто задоволенню не підлягають. Суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що по своїй суті ці заяви є заявами про збільшення розміру позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Тобто для збільшення позивачем розміру позовних вимог встановлені певні часові рамки (строки), а саме, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (як в даному випадку) до початку першого судового засідання. Як описано вище, ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 25 листопада 2021 року було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 20 грудня 2021 року. Однак, як вбачається з матеріалів справи, судові засідання з розгляду справи по суті неодноразово відкладались, а представники сторін вперше надавали пояснення по суті спору (оголосили вступні слова) в судовому засіданні 10 серпня 2022 року. Відповідно до ч. 3 ст. 217 Цивільного процесуального кодексу України України з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті. За правилами ч. 1 ст. 227 Цивільного процесуального кодексу України України суд заслуховує вступне слово позивача та третьої особи, яка бере участь на його стороні, відповідача та третьої особи, яка бере участь на його стороні, а також інших учасників справи. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що розгляд справи розпочинається зі вступного слова позивача. Такий висновок щодо застосування норм права висловлений у постанові Верховного суду від 16 вересня 2021 року у справі № 445/1198/17. Отже, розгляд даної справи розпочався фактично 10 серпня 2022 року і представник позивача подав заяви про збільшення позовних вимог до початку розгляду справи по суті, тобто у строк, встановлений п. 2 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України, а тому судом ці заяви були прийняті та враховуються під час розгляду і вирішення справа. Згідно із вказаними заявами та відповідними розрахунками, за період прострочення сплати ТДВ «СК» «Гардіан» страхової виплати [PERSON] в розмірі 130000,00 грн з 28 жовтня 2021 року до 10 серпня 2022 року, відповідач повинен сплатити позивачу пеню з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 27057,81 грн, 3% річних в розмірі 3066,58 грн та інфляційні втрати в розмірі 24777,95 грн. Оцінивши та перевіривши зазначені розрахунки, суд вважає їх правильними та обґрунтованими, а тому позовні вимоги про стягнення з ТДВ «СК» «Гардіан» на користь [PERSON] пені з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 27057,81 грн, 3% річних в розмірі 3066,58 грн та інфляційні втрати в розмірі 24777,95 грн, за період прострочення сплати страхового відшкодування з 28 жовтня 2021 року до 10 серпня 2022 року, також слід задовольнити. Щодо розподілу судових витрат суд дійшов таких висновків. Згідно із ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового\~збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо судового збору. Позивач за подання позовної заяви до суду сплаив судовий збір у розмірі 1309,30 грн, а також в подальшому доплатив судовий збір в розмірі 539,76 грн в зв`язку зі збільшенням розміру позовних вимог. Всього позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1849,02 грн, що підтверджується квитанціями від 11 листопада 2021 року та від 28 березня 2023 року. Судовий збір сплачений в згідно із ставками, встановленими ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме в розмірі 1% від ціни позову. Таким чином, оскільки суд задовольнив позов [PERSON] в повному обсязі, із відповідача ТДВ «СК» «Гардіан» на користь позивач необхідно стягнути сплачений ним судовий збір в сумі 1849,02 грн. Щодо витрат на проведення експертизи та залучення перекладача. Як описано вище, до подання позову до суду [PERSON] звернувся до експерта Галамай Б.І. для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля, за результатами якої був складений висновок судової автотоварознавчої експертизи від 26 липня 2021 року № 106, копія якого є в матеріалах справи. За проведення даної експертизи позивач сплатив 3000,00 грн, на підтвердження чого надав суду квитанцію від 20 липня 2021 року № 205311000054041626778938. Також, як зазначалось вище, представник позивача в ході розгляду справи надав суду додаткові докази (документи), а саме описані вище рахунки-фактури, складені польською мовою та перекладені на українську мову ліцензованим Бюро перекладів «Азбука» (ФОП [PERSON] , ІПН [NUMBER] ), вартість перекладу даних документів склала 1550,00 грн, що підтверджується квитанцією про про оплату послуг перекладу від 28 липня 2022 року. Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 139 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Описані вище висновок автотоварознавчої експертизи 26 липня 2021 року № 106, складений судовим експертом Галамай Б.І., та переклад документів, здійснений ліцензованим бюро перекладів «Азбука» (ФОП [PERSON] ), безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи, виготовлені (здійснені) на замовлення представника позивача, факт оплати таких послуг підтверджується належними розрахунковими документами, заперечень щодо розміру цих витрат відповідач не заявляв. З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що з ТДВ «СК» «Гардіан» на користь [PERSON] слід стягнути витрати, пов`язані із залученням експерта і перекладача в загальному розмірі 4550,00 грн (3000,00 грн і 1550,00 грн відповідно). Схожі висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20. Щодо витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1 6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послузі виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг),виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі № 810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу ним подано до суду такі письмові докази: копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 09 листопада 2021 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; договір про надання правової допомоги № 8/21 від 15 червня 2021 року, детальний опис наданих послуг; квитанція прибуткового касового ордера №19/21 від 31 грудня 2021 року. Як вбачається з детального опису наданих послуг, розмір професійної правничої (правової) допомоги у справі за позовом [PERSON] до ТЗДВ «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення страхового відшкодування, становить 10000,00 грн, з яких: 2000,00 грн - аналіз документів наданих Клієнтом, пошук судової практики в аналогічних спорах та формування правової позиції щодо захисту порушених прав Клієнта; 3500,00 грн формування позовної заяви про відшкодування та стягнення страхового відшкодування; 2000,00 грн копіювання документів для долучення до позовної заяви, формування додатків та копій відповідно до кількості сторін; 2500,00 грн представництво у Яворівському районному суді Львівської області (включаючи дорогу на прибуття до суду) . Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved