Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивач 06.12.2022 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди та матеріальних збитків В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 02.12.2021 відповідачка [PERSON] усиновила його і у них створилися дружні родинні стосунки, він її любив, як рідну матір та всіляко намагався їй допомагати і підтримувати. Через деякий час відповідачка звернулась до суду з позовом про скасування усиновлення, стверджуючи, що він нічим їй не допомагає та став до неї байдужим. Рішенням суду від 27.09.2022 усиновлення скасовано. Вказує, що відповідачка почала поширювати по селищу чутки, ніби то ми з нею коханці, про що йому розповідали його знайомі, що дуже його бентежить і тривожить. Також при намаганні познайомитись з якоюсь жінкою з мене посміхались. Це принижує його честь і гідність та завдає душевні страждання. Випадки насміхання вплинули на його психічний та емоційний стан, він проходив лікування в Полтавській обласній психіатричній лікарні з діагнозом «сильний стрес» та поніс витрати на лікування в розмірі 2512 грн. Розповсюдженням неправдивих чуток відповідачка завдала йому моральну шкоду, яку позивач оцінює в 10 000 грн. У зв`язку з чим просить зобов`язати [PERSON] публічно вибачитись перед [PERSON] за розповсюдження нею неправдивої інформації про [PERSON] , яка завдала шкоди його честі та гідності, стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду 10 000 грн та матеріальну шкоду (витрати на лікування) в розмірі 2512 грн. 12.12.2022 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 28.12.2022 відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому вимоги не визнає повністю, вважає їх надуманими, необгрунтованими та непідтвердженими належними доказами. Надані суду письмові пояснення осіб не підтверджують вимоги позивача, в них не зазначено, які саме відомості, що порочать особу, були поширені особисто нею із зазначенням часу, способу і осіб яким такі відомості повідомлені. Крім того після спілкування з [PERSON] остання їй повідомила, що жодних письмових пояснень вона не писала і не підписувала, а таких осіб як [PERSON] і [PERSON] вона взагалі не знає. Моральна шкода позивачем не обгрунтована, відсутні дані про причинний зв`язок між спричиненою моральною шкодою і душевними стражданнями. Матеріальна шкода також є безпідставною, оскільки не підтверджена належними доказами. 25.02.2023 позивачем подано клопотання про збільшення розміру матеріальних збитків. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та вказав, що після його усиновлення відповідачкою між ними склалися добрі сімейні відносини, він любив її як матір, допомагав, як міг, по господарству. [PERSON] намагалась бути гарною матір`ю, приходила до нього у лікарню, як він хворів, готувала їжу, запрошувала на сімейні вечері. Пізніше, після скасування усиновлення по рішенню суду, він дізнався, що [PERSON] розповідала своїй подрузі, що між нами є інтимні відносини, казала, що любить його як чоловіка, впливала на його особисте життя, коли він намагався знайомитися з іншими жінками. Також відповідачки виготовила фото з надписом, яке він додав до матеріалів справи, яке порушує його честь та гідність. Плітки погано вплинули на його здоров`я, він лікувався в психоневрологічному диспансері, у нього погіршився зір. Вважає, що чутки про інтимні відносини між ним та відповідачем порушують його честь та гідність, тому просить стягнути з відповідачки моральну шкоду, яку оцінює в 10 000 грн. Також на лікування він витратив кошти, які просить стягнути з відповідачки. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вказала, що після усиновлення позивача вона завжди відносилась до нього, як до сина і любила його, як сина. Ніяких чуток по селищу вона не розповідала і нікому не казала, що вони коханці. Фото з надписом вона зробила, бо любила його як сина, а не як чоловіка і вклала в цей напис свій зміст, а позивач усе перекрутив і невірно зрозумів цей напис. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що знає [PERSON] давно. Влітку вона заходила в магазин та чула, як люди казали, що [PERSON] проживає з якоюсь жінкою, не знає хто саме розповсюджував ці чутки. Від [PERSON] таких чуток не чула. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що знає [PERSON] , є її знайомою. Знає, що [PERSON] опікувалась [PERSON] , як сином. Ніяких чуток про інтимні стосунки між ними вона не чула та сама [PERSON] про таке їй не розповідала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що є соціальним працівником, ходить до [PERSON] на тиждень. Знає [PERSON] як порядну людину. Влітку вона була в барі, де чула від [PERSON] як вона казала, що полюбила [PERSON] як чоловіка, а пізніше в січні 2023 року вона зустріла [PERSON] на базарі, де остання казала в адресу [PERSON] образливі слова. Більше з [PERSON] вона не спілкувалась. Суд, заслухавши сторін та свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Встановлено, що рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 02.12.2021 [PERSON] усиновлено [PERSON] . Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 27.09.2022 скасовано усиновлення [PERSON] . Відповідно до довідки МСЕК від 05.11.2020, [PERSON] має другу групу інвалідності безстроково по загальному захворюванню (а.с.13). Згідно довідки КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» від 04.11.2022, [PERSON] звертався за допомогою 26.09.2022 до відокремленого підрозділу - Обласна консультативна психоневрологічне поліклініка за стаціонаром № 1. Діагноз: змішана тривожна депресивна реакція. Також у довідці зазначено, що приймає підтримуюче лікування (а.с.12) Також позивачем надано копії чеків з аптек про купівлю ліків (а.с.11, 42) Крім того позивачем надано письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в яких останні вказують, що неодноразово чули плітки, які розповсюджувала [PERSON] про те, що [PERSON] та [PERSON] проживають як чоловік та дружина (а.с.3-7) Також позивач до позову приєднав копію фотокартки (формат А-4) на якій зображені позивач та відповідач, фото оформлене в рамці серця та має надпис «людви все возрасты покорны» (а.с.9) Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Згідно із ч.4 ст. 32 Конституції України та ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожному гарантується право на захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація - ч. 1 ст. 201 ЦК України. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканим. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи, як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Позови про захист гідності, честі має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 761/6866/16-ц. Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд повинен визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. За змістом ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Згідно із ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно із роз`яснень, викладених у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Також, поширенням інформації є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Згідно із ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. У постанові від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Також Пленум Верховного суду України у своїй постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. З аналізу норм законодавства та наданих суду доказів, суд вважає, що з боку відповідача не було розповсюдження недостовірної інформації, яка б наносила шкоду честі та гідності позивача, оскільки позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження своїх тверджень. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили про те, що дійсно чули по селищу чутки про сторін по справі, проте встановити хто саме їх розповсюджував не є можливим. Тобто встановити, чи є інформація щодо особистих стосунків між позивачем та відповідачем недостовірною, а саме такою, що не відповідає дійсності або викладена неправдиво, за наявності поданих доказів, не є можливим. Посилання позивача на чутки між людьми є оціночними судженнями, які не містять фактичних даних та не є предметом судового захисту. Інших даних про поширення відповідачем недостовірної інформації щодо позивача у спосіб, викладений судом вище, матеріали справи не містять. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог щодо розповсюдження відповідачем неправдивої інформації, які б наносили шкоду честі та гідності позивача. Оскільки вимоги про відшкодування моральної та матеріальної шкоди є похідними від первісної вимоги, то такі задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed