Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

У жовтні 2022 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Свій позов обґрунтовувала тим, що 06 грудня 2008 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Шлюб було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м.Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів 06 грудня 2008 року зроблений відповідний актовий запис № 2061. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] народився\~син -\~ [PERSON] , [INFO] народилася донька [PERSON] . Позивач зазначила, що спочатку їх сімейне життя складалось добре, але протягом останніх шести років сімейні стосунки погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного. Більше того, як вказує позивач, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, тому рішення про розірвання шлюбу позивач прийняла остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки примирятись з відповідачем пробували неодноразово, у 2015 році позивач мала наміри розірвати шлюб, але була вагітна. Остання спроба примирення була протягом 2021 року, однак все безрезультатно. Тому позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам та її вільній згоді на шлюб, тому бажає даний шлюб розірвати. 31 жовтня 2022 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду на 13 грудня 2022 року. 02 лютого 2023 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області задоволено клопотання відповідача, надано подружжю строк на примирення до 02 березня 2023 року. Після надання строку на примирення, позивач в судове засідання не з`явилась, подала окрему заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, та просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 грудня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м.Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів 06 грудня 2008 року зроблений відповідний актовий запис за № 2061. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] народився син - [PERSON] , [INFO] народилася донька [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони остаточно припинили сімейні відносини, не ведуть спільного господарства. Позивач наполягала на розірванні шлюбу подавши окремо від позовної заяви, заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, продовжувати подальше спільне життя не бажає. Так, відповідно до ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст.\~55\~СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Водночас, положеннями ч.ч. 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За положеннями ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, у п.п. 10, 11 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя\~№ 11\~від 21.12.2007\~року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бут розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитина-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання. При цьому, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвати шлюбу. Отже, встановивши не бажання позивача продовжувати шлюбні стосунки та відсутність будь-яких переконливих доказів того, що сторони вчиняють дії, направлені на збереження сім`ї, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене\~та враховуючи\~ті обставини,\~що позивач\~наполягає на\~розірванні шлюбу,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~підлягає задоволенню,\~а шлюб\~між позивачем\~та відповідачем\~розірванню,\~оскільки подальше\~збереження шлюбу\~без взаємної\~згоди -\~є неможливим.

Outcome: approved