Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

[PERSON] ,\~в інтересах\~якого діє\~адвокат Жага\~Е.Г.,\~звернувся до\~суду з\~вищевказаним позовом,\~в обгрунтування\~якого зазначив,\~що в[ADDRESS] розташоване нерухоме майно, яке наразі перебуває у його володінні та користуванні, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (садибного типу), що складається з житлового будинку А-1 загальною площею - 45 м2, жилою площею - 28,4 м2, (коридор - 3,8 м2, кухня - 7,4 м2, кімната 1- 10,7 м2, кімната 2- 17,7 м2, столова- 5,4 м2), по господарських будівель: сарая- Б, гаража- В, сарая- Г, погріба- б, вбиральні- Д, огорожі- №1, вигрібної ями- №2, та який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,2500 газ кадастровим номером 5322681901:01:001:1483. Титульними власниками даного житлового будинку (садибного типу) є [PERSON] та [PERSON] , на підставі договору дарування серії ВАЕ № 775063 від 23.05.2003 року, виданого державним нотаріусом Першої Лохвицької державної нотаріальної кантори Сегет Л.В. 20.02.2020 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості про купівлю-продаж вказаного житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами. Нотаріально договір купівлі-продажу не складався та угода про складання договору не реєструвалася. Проте, між сторонами було погоджено всі істотні умови купівлі-продажу вищевказаного будинку, зокрема, щодо ціни, передачі майна у власність та подальшого оформлення договору в нотаріальній конторі. 20.02.2020 року сторони повністю виконали умови договору купівлі-продажу, відповідно до яких [PERSON] сплатив відповідачам грошові кошти в сумі 40000,00 грн., а [PERSON] та [PERSON] знялись з реєстрації у вказаному житловому будинку, передали позивачеві ключі з документами. З моменту виконання умов вищевказаного договору купівлі-продажу, умови якого були виконані повністю, позивач користується будинком, проводить ремонтні роботи, сплачує належні платежі, але документація залишається не переоформленою на його ім`я, так як відповідачі виїхали на постійне місце проживання до російської федерації, а підготовкою всіх необхідних документів займала обмаль часу. Проте, для вирішення даного питання відповідачі оформили довіреність на [PERSON] , якою останній надали право продати належний житловий будинок з допоміжними господарськими побудовами та земельні ділянки (якщо вони приватизовані), що знаходяться за адресою [ADDRESS] . [PERSON] підготувала всі необхідні документи для продажу вищевказаного будинку, проте оформити договір купівлі-продажу в нотаріальній канторі не вдалося, у зв`язку з внесенням змін до Постанови Кабінету Міністрів України №719 від 24 червня 2022 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів Україні щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану». Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку (садибного типу) з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , укладений 20.02.2020 року між ним та [PERSON] , [PERSON] ; визнати за ним право власності на житловий будинок (садибного типу) з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] . Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 15.02.2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 129). Ухвалою суду від 20.02.2023 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 131). В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Жага Е.Г. через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення (а.с. 145). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судові засідання двічі не з`явилися, про час, місце і дату слухання справи повідомлялися належним чином, у точу числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України», відзиву на позов не надали. Причини неявки суду невідомі. За таких обставин, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлено його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна сторона вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним; ч. 2 ст.\~220\~ЦК України передбачає, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними» від\~6\~листопада 2009\~року №\~9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст.\~220\~ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640\~ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу жилого будинку продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну суму грошей. Крім цього, договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений (ст. 657 ЦК України), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилялася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ч. 2 ст. 220 ЦК України). З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частиш третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». Таким чином, положення статті 220\~ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону. До вказаної дати договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст.\~657\~ЦК України підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, тому не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст.\~220\~ЦК України (Постанови В СУ від 30.01.2013 року № 6-162цс12тавід 19.06.2013 р. у справі № 6-49ц13). Тобто, до моменту внесення змін, судова практика виходила з того, що до моменту державної реєстрації договір купівлі-продажу нерухомості юридично не є укладеним. За змістом ч. 2 ст.\~220\~ЦК України та роз`яснень, які надав Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд може визнати дійсним нікчемний договір, а не договір, який не є укладеним (Рішення колегії суддів Верховного Суду України від 30 березня2011 p.). Окремо Верховний суд вказує, що однією з умов застосування ч. 2 ст.\~220\~ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до п. 13 постанови пленуму\~Верховного Суду\~України №\~9\~від 06\~листопада 2009\~року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] на підставі договору дарування від 23.05.2003 року є власниками будинку [ADDRESS] (а.с. 50-53). Згідно розписки від 20.02.2020 року [PERSON] та [PERSON] продали вказаний будинок [PERSON] та отримали від останнього грошові кошти (а.с. 136). Того ж дня [PERSON] та [PERSON] знялися з реєстраційного обліку у будинку та зареєструвалися в с. Шкадрети, що підтверджується паспортами громадянина України останніх (а.с. 40-41, 42-43). Згідно довідки Вирішальненської сільської ради № 244 від 20.02.2020 року, у будинку [ADDRESS] , ніхто не зареєстрований та не проживає (а.с. 73). Згідно паспорта громадянина України, [PERSON] 25.02.2020 року був зареєстрований у будинку [ADDRESS] . Вирішальне (а.с. 8). З метою нотаріального оформлення договору купівлі-продажу будинку, відповідачі 20.02.2020 року оформили довіреність на [PERSON] , якою останній надали право продати належний житловий будинок з допоміжними господарськими побудовами та земельні ділянки (якщо вони приватизовані), що знаходяться за адресою [ADDRESS] (а.с. 39). [PERSON] виконувала дії, необхідні для оформлення документів для продажу вищевказаного будинку та прибудинкової земельної ділянки (а.с. 22-36, 54-65), проте договір купівлі-продажу у нотаріальному порядку до теперішнього часу не посвідчений. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] ,\~ [PERSON] \~оформили на\~неї довіреність\~на купівлю-продаж\~належного їм\~будинку,\~що в[ADDRESS] . Грошові кошти за вказаний будинок були їм передані [PERSON] , проте нотаріально оформити правочин не було можливості, у зв`язку з терміном від`їздом відповідачів за межі України. Вона почала оформлювати всі необхідні документи, проте, за особистими обставинами виїхала до Польщі, після початку російського вторгнення повернулася, але нотаріально правочин не встигла оформити. Статтею 202\~ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до цивільного законодавства, однією із умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Суд може застосувати до правовідносин сторін ч. 2 ст.220 ЦК України, відповідно до якої у випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, так як по укладеному між сторонами договору відбулося часткове його виконання.

Outcome: approved