Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідач свої зобов`язання за договором № б/н від 30.10.2012 року не виконав. У зв`язку з чим станом на 28.02.2017 року виникла заборгованість в розмірі 47532 грн. 34 коп. В зв`язку з наведеним позивач просить позов задовольнити. Також, представник позивача просить стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 27 червня 2017 року відкрито провадження у справі. Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16 листопада 2017 року винесено рішення по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким вирішено задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 16 листопада 2017 року, посилаючись на те, що не з`явився до судового розгляду з поважних причин, а саме, не отримував повістки, так як за адресами вказаними у судовому рішення не проживав та не був зареєстрований. Відповідач був позбавлений можливості надати суду докази та навести свої заперечення проти позовних вимог Позивача, чим в результаті було порушено його право на справедливий судовий розгляд. Крім того, заявник зазначає, що при постановлення судового рішення судом не були враховані всі обставини справи. Вважає, що суд не розглянув всебічно та об`єктивно цивільну справу а також не згоден з нарахованими боргами. Тому виникла необхідність щодо їх перерахунку. Ухвалою суду від 15 серпня 2022 року заяву про перегляд заочного рішення суду від 16 листопада 2017 року в цивільній справі № 754/6048/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, вищезазначене рішення скасоване та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого розгляду. Адвокат Галкіна Я.Г. в інтересах позивача 19.09.2022 року подала відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості. Відповідно до якого зазначила, що [PERSON] позовні вимоги не визнає. Мотивуючи це тим, що Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості відповідача по кредиту станом на 28.02.2017 року в сумі 47532,34 грн., а саме: -1979,50 грн. - заборгованість за тілом кредиту; -38527,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -4285,90 грн. - заборгованість за пеню та комісію; -500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -2239,64 грн. - штраф ( процентна складова). Але позивачем не було надано до суду наступних доказів: - Підтвердження фактичного отримання відповідачем банківської карти; наявності кредитних коштів на рахунку на момент підписання відповідачем анкети-заявки; доказів витрачання кредитних коштів з карткового рахунку відповідачем. Позивачем жодного іншого договору з банком про збільшення кредитного ліміту підписано не було. Розрахунок, що наданий банком жодним документом не підтверджений, лише продекларований позивачем. Тим більше, позивач додає до позовної заяви розрахунок заборгованості, де чітко зазначає, що заборгованість за тілом кредиту становить 874,03 грн., що само собою протирічить сумі позову. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву якою просить провести розгляд справи за відсутності представника позивача. Представник відповідача в судовому засіданні відзив підтримав в повному обсязі, позовні вимоги позивач визнає частково. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як встановлено судом та вбачається з письмових матеріалів справи відповідно до умов кредитного договору № б/н від 30.10.2012 року, укладеного між сторонами, відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови) Клієнт дає згоду, на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача www.privatbank.ua АТ КБ «Приватбанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року,

Outcome: partial