Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений 05 серпня 2020 року, зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №1620. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 05 серпня 2020 року. Від шлюбу у подружжя немає дітей. Впродовж сімейного життя між сторонами виникали конфлікти, відповідач не надавав коштів на утримання сім`ї, принижував позивача. Внаслідок чого, між ними зникло взаєморозуміння та почуття взаємоповаги, виникли кардинально різні погляди на сімейні відносини та подружні обов`язки. Зазначає, що з липня 2022 року подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде, а тому з тих пір шлюб носить виключно формальний характер. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 20.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). 20.03.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача [PERSON] [PERSON] , в якому відповідач не заперечив щодо задоволення позовних вимог. Додатково зазначив, що подружні відносини між подружжям не склалися. [PERSON] категорично заперечує твердження позивача про те, що він не надавав жодних коштів на її утримання. Зазначає, що [PERSON] не бажала брати участь у спільному забезпеченні сім`ї матеріальними благами. Так, відповідач усвідомив, що у них різні погляди на життя. Сторони з серпня 2022 року не проживають спільно, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують. Зазначив, що подружжя остаточно вичерпало всі можливі засоби для примирення, а тому таке є неможливим. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з заявою про розгляд справи без їх участі. Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явилися, в відзиві на позовну заяву просили проводити розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи неявку сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно зі\~ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1\~ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до\~статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2\~статті 112 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2\~ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.08.2020, [PERSON] та [PERSON] 05 серпня 2020 року уклали шлюб, зареєстровали такий у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №1620. Після державної реєстрації шлюбу, позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Судом встановлено, що сторони міцної сім`ї не створили. Будь-які спроби примиритися не дали результатів, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя та подружні обов`язки. Подружжя проживає окремо, дітей у них немає, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Між ними втрачено почуття взаєморозуміння, без якого повноцінна сім`я існувати не може, а примирення неможливе. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач\~не заперечив\~проти задоволення\~позову,\~що не\~суперечить закону\~та не\~порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. З цього слідує, що подальше збереження шлюбу, який існує формально, суперечитиме інтересам сторін, а тому його слід розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову понесено судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1073,60 грн., а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, відтак суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, що становить 536,80 грн., а решту судових витрат у розмірі 536,80 грн. стягнути з відповідача на її користь. На підставі ст. ст. 24, 105, 112 СК України,

Outcome: approved