Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Розборський В.В. звернувся до суду з позовом до[PERSON] , [PERSON] про стягнення штрафних санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України за борговим зобов`язанням. Зазначає, що 01.10.2010 року [PERSON] позичив у борг кошти в сумі 410 000 грн. строком на два місяці [PERSON] , з умовою повернення грошових коштів не пізніше 01.01.2011 року. На підтвердження договору позики [PERSON] 01.10.2010 року надала розписку в якій власноручно вказала суму грошових коштів отриманих у [PERSON] в борг та строк їх повернення. [PERSON] у визначений час грошові кошти не повернула, після чого [PERSON] був вимушений звернутися до суду для стягнення позики в примусовому порядку. 07.05.2012 року рішенням суду у справі № 2-2245 позов [PERSON] до [PERSON] був задоволений повністю та встановлено стягнути суму боргу в розмірі 410 000 грн., сплачений судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 25.03.2014 року Уманський міський відділ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області звернуся до Уманського міськрайонного суду з поданням про визнання частки майна [PERSON] в будинках за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , за виконавчим листом виданим 03.12.2013 року Уманським міськрайонним судом у справі № 2-2245-11 2/2318/293/12 р. За результатами розгляду вказаного подання 17.09.2014 року Уманським міськрайонним судом було винесено ухвалу про визнання мирової угоди укладеною Уманським міським відділом ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] згідно якої: 1. [PERSON] зобов`язується сплатити [PERSON] кошти у сумі 22 000 доларів США після відчуження будь-якої споруди, розташованої в [ADDRESS] , або по [ADDRESS] , у строк на чотири місяці з дня набуття законної сили ухвали суду про затвердження цієї мирової угоди. У випадку не відчуження зазначених споруд цей строк поновлюється аж до продажі будь-якої вищезазначеної споруди. 2. З укладанням цієї мирової угоди [PERSON] відмовляється від усіх своїх майнових вимог та позовних заяв до [PERSON] , [PERSON] та повертає останньому усі наявні оригінали боргових розписок, виданих [PERSON] в день виконання [PERSON] умов п. 1 цієї мирової угоди. 3. [PERSON] за цією мировою угодою в строк до п`яти днів з дня набуття законної сили цієї мирової угоди, подає заяву до Уманського міського відділу ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції про повернення йому виконавчого документу - виконавчого листа № 2-2245-11; 2/2318/293/12, виданого 03.12.2013 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області ВП410911236, згідно до постанови Уманського МВ ДВС від 05 грудня 2013 року про стягнення 410000 гривень з боржника [PERSON] відповідно до п.1 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». 4. [PERSON] бере на себе зобов`язання не надавати будь-коли для примусового виконання виконавчий лист № 2-2245-11; 2/2318/293/2012 виданий 03 грудня 2013 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області до виконавчої служби. 5. [PERSON] за цією мировою угодою в строк 5-ти днів, з дня набуття законної сили цієї мирової угоди, подає заяву до Уманського міськрайонного суду про зняття арешту з майна належного [PERSON] , в тому числі нерухомого майна та земельних ділянок, розташованих в [ADDRESS] та [ADDRESS] та зобов`язується не звертатися до суду із заявами про накладення арешту на вищезазначене майно. 6. З укладанням цієї мирової угоди Уманський міський відділ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції відмовляється від свого подання про визначення 1/2 частини частки майна [PERSON] . 7. З наслідками укладення цієї мирової угоди і закриття провадження по справі, передбаченими п. 4 ст. 205, ст. 206 ЦПК України сторони ознайомлені і вважають, що викладені умови мирової угоди не порушують їх законних прав та інтересів і просять суд затвердити і визнати її. Вказує, що добровільно до даного часу боржниками рішення суду не виконано, його примусове виконання здійснюється Уманським міським відділом головного територіального управління юстиції у Черкаській області, яким стягнути кошти не представилось можливим. Станом на 13.01.2020 року сума боргу становить 410 000 грн. Представник позивача, посилаючись на ст.ст. 526, 530, 599, 611, 625 ЦК України, зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до розрахунків сплати штрафних санкцій за останні 3 роки становить: пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, за період з 10.02.2017 по 10.02.2020, становить 387 171,69 грн.; сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 10.02.2017 року по 10.02.2020 року складає 36 929,92 грн.; інфляційні збитки за вказаний період складають 116 563,00 грн. Всього штрафних санкцій - 540 664,61 грн., які просить стягнути, солідарно, з відповідачів на користь позивача та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500 грн. В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлялися належним чином. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суддя встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. З наданих представником позивача: ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.09.2012 р. № 2318/2958/2012 2п/2318/9/2012; мирової угоди та ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2014 р. № 705/1779/14ц 6/705/77/14, судом встановлено, що Уманським міськрайонним судом Черкаської області 07.05.2012 р. по справі № 2/2318/293/2012 винесено заочне рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 410 000,00 грн. В процесі виконання вказаного рішення суду, Уманський МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області звернувся до суду з поданням про визнання частки майна, однак в судовому засіданні сторони - МВ ДВС, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зробили спільну заяву і подали суду укладену та підписану мирову угоду з метою врегулювання спору, яка була затверджена судом та ухвала вступила в законну силу 23.09.2014 р. За умовами мирової угоди: 1. [PERSON] зобов`язується сплатити [PERSON] кошти у сумі 22 000 доларів США після відчуження будь-якої споруди, розташованої в [ADDRESS] , або по [ADDRESS] , у строк на чотири місяці з дня набуття законної сили ухвали суду про затвердження цієї мирової угоди. У випадку не відчуження зазначених споруд цей строк поновлюється аж до продажі будь-якої вищезазначеної споруди. 2. З укладанням цієї мирової угоди [PERSON] відмовляється від усіх своїх майнових вимог та позовних заяв до [PERSON] , [PERSON] та повертає останньому усі наявні оригінали боргових розписок, виданих [PERSON] в день виконання [PERSON] умов п. 1 цієї мирової угоди. 3. [PERSON] за цією мировою угодою в строк до п`яти днів з дня набуття законної сили цієї мирової угоди, подає заяву до Уманського міського відділу ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції про повернення йому виконавчого документу - виконавчого листа № 2-2245-11; 2/2318/293/12, виданого 03.12.2013 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області ВП410911236, згідно до постанови Уманського МВ ДВС від 05 грудня 2013 року про стягнення 410000 гривень з боржника [PERSON] відповідно до п.1 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». 4. [PERSON] бере на себе зобов`язання не надавати будь-коли для примусового виконання виконавчий лист № 2-2245-11; 2/2318/293/2012 виданий 03 грудня 2013 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області до виконавчої служби. 5. [PERSON] за цією мировою угодою в строк 5-ти днів, з дня набуття законної сили цієї мирової угоди, подає заяву до Уманського міськрайонного суду про зняття арешту з майна належного [PERSON] , в тому числі нерухомого майна та земельних ділянок, розташованих в [ADDRESS] та [ADDRESS] та зобов`язується не звертатися до суду із заявами про накладення арешту на вищезазначене майно. 6. З укладанням цієї мирової угоди Уманський міський відділ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції відмовляється від свого подання про визначення 1/2 частини частки майна [PERSON] . 7. З наслідками укладення цієї мирової угоди і закриття провадження по справі, передбаченими п. 4 ст. 205, ст. 206 ЦПК України сторони ознайомлені і вважають, що викладені умови мирової угоди не порушують їх законних прав та інтересів і просять суд затвердити і визнати її. Тобто, виходячи з вище викладеного, позивач [PERSON] відмовився від усіх своїх майнових вимог та позовних заяв до [PERSON] , [PERSON] та зобов`язався забрати з відділу ДВС виконавчий лист про стягнення з [PERSON] 410 000,00 грн. В подальшому, представник позивача в позовній заяві стверджує, що рішення суду не виконано відповідачами, а тому станом на 13.01.2020 р. вони мають заборгованість перед позивачем в сумі 410 000,00 грн., рішення перебуває на примусовому виконанні в Уманському МВ ДВС та у зв`язку із непогашенням заборгованості відповідачі мають сплатити позивачу штрафні санкції за 3 роки, а саме: з 10.02.2017 р. по 10.02.2020 р. Інших доказів, на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, суду не надано. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Так, стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. У разі, якщо сторонами у спірному договорі розмір процентів за користування зазначеними коштами не був встановлений, то у позивача відсутні правові підстави для покладення на відповідача відповідальності за порушення грошового зобов`язання у відповідності до правил cт . 625 ЦК України. Наданими суду доказами, представник позивача не довів наявність заборгованості [PERSON] чи [PERSON] перед [PERSON] , не надано суду рішення суду, матеріали виконавчого провадження і т.д. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається - позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати не підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed