Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

08.12.2022 р. до суду надійшов зазначений позов адвоката Козіної Н.В. в інтересах [PERSON] , в обґрунтування позовних вимог по якому позивач зазначила, що [PERSON] працювала на ТОВ «Промтехнологія Груп» з січня 2018 року на посаді аналітика консолідованої інформації. 28 червня 2021 року на мобільний телефон [PERSON] зателефонував директор підприємства і повідомив про те, що пропуск [PERSON] ліквідований та, нібито, вона звільнена з ТОВ « Промтехнологія Груп» без повідомлення будь-яких причин. [PERSON] неодноразово намагалась отримати свою трудову книжку, писала листи, однак ТОВ « Промтехнологія Груп » жодного листа не отримали та до теперішнього часу трудова книжка [PERSON] знаходиться у ТОВ « Промтехнологія Груп» та не повернута їй, у звзяку з чим вона позбавлена будь де працевлаштуватись. 15.11.2022 року, адвокатом Козіною Н.В. як представником [PERSON] було направлено адвокатський запит з метою з`ясування обставини та отримання від ТОВ « Промтехнологія Груп» за вказаними фактами. Однак, до теперішнього часу відповідь так і не надійшла. Тому, позивач просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити [PERSON] строки звернення до суду з позовною заявою, стягнути з ТОВ « Промтехнологія Груп » на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу та грошову компенсацію за невикористану відпустку по день ухвалення судового рішення, а також стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. Ухвалою суду від 26 грудня 2022 року справу прийнято до розгляду по суті у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін по справі. 20.02.2023 року представником позивача адвокатом Козіною Н.В. уточнено позовні вимоги. В уточненій позовній заяві вона просила визнати причини пропуску строків звернення до суду поважними та поновити [PERSON] строки звернення до суду з позовною заявою, стягнути з ТОВ «Промтехнологія Груп» на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 178170,33 грн. та грошову компенсацію за невикористану відпустку по день ухвалення судового рішення, а також стягнути судові витрати в сумі 992,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. Позивач, її представник в судове засідання надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі, просили його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву (заперечень) на позовну заяву, клопотань до суду не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, за згодою представника позивача, вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, не подав відзив. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи в спрощеному позовному провадженні, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР№ 2148-VIIIвід 19.10.1973 р., держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Як встановлено у судовому засіданні позивач [PERSON] в період з січня 2018 року по 12.07.2021 року працювала в ТОВ « Промтехнологія Груп» на посаді аналітика консолідованої інформації. Відповідно до заяви від 12.07.2021 року [PERSON] просила звільнити її з посади аналітика консолідованої інформації за власним бажанням, вказану заяву направлено на адресу ТОВ «Промтехнологія Груп» 12.07.2021 року рекомендованим листом. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення «Укрпошти», заяву [PERSON] про звільнення відповідачем отримана 24.07.2021 року під підпис. Відповідно до заяви [PERSON] від 16.08.2021 року вона просила ТОВ «Промтехнологія Груп» видати їй трудову книжку, сплатити заробітну плату за червень місяць 2021 року, а також середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, вказану заяву направлено на адресу ТОВ «Промтехнологія Груп» 17.08.2021 року та 26.10.2021 року рекомендованими листами. Згідно адвокатського запиту адвоката Козіної Н.В. в інтересах [PERSON] до ТОВ «Промтехнологія Груп про надання інформації від 11.02.2022 року щодо звільнення [PERSON] з посади, проведення щодо неї відповідних розрахунків при звільнені, видачі їй трудової книжки та довідки про середній заробіток. Вказаний запит отриманий ТОВ «Промтехнологія Груп» 15.11.2022 року, що підтверджується трекінгом «Укрпошти» за накладною № 5002705169730. Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Крім того, статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Згідно з пунктами 2.4, 2.5 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці, а відповідно до пункту 4 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Пунктами 4.1, 4.2 Інструкції передбачено, що при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. У частині п`ятій статті 235 КЗпП України зазначено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Проте за порушення трудових прав працівника при одному звільненні можливе застосування стягнення середнього заробітку або за статтею 117 КЗпП України, або статтею 235 КЗпП України. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16 та постановах Верховного Суду від 11 грудня 2019 року ; справі № 758/14834/15-ц (провадження № 61-18501св19), від 19 серпня 2020 року у спраг № 761/36549/18-ц (провадження № 61-4174св20). Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок визначення середнього заробітку передбачений у п.п. 2-4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі-Порядок). Так, відповідно до п. 2 даного Порядку, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку. Згідно п. 4 при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються, зокрема: б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); ї) заробітна плата на роботі за сумісництвом (за винятком працівників, для яких включення її до середнього заробітку передбачено чинним законодавством). Якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Абз. 1 п. 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Приймаючи до уваги вказані положення законодавства, а також, відомості з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, враховуючи той факт, що протягом часу з 01.01.2018 р. по 30.04.2021 р. позивач працювала у відповідача. Виходячи з чого, обчислення середньої заробітної плати позивача необхідно здійснити відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку. Суд частково погоджується з розрахунками представника позивача відповідно до уточненої позовної заяви від 20.02.2023 року, за яким середньоденний заробіток позивача обраховано виходячи із посадового окладу в сумі 8400,00 грн. за період з 27.07.2021 року по 20.02.2023 року (в межах позовних вимог). Отже, 16800 грн. (сума посадового окладу за 2 місяці, коли нараховувалася зарплата (березень, квітень)) : 44 (кількість робочих днів у березні, квітні 2021 року) = 381,82 грн. (середньоденна заробітна плата) за період, який перідує місяцю розрахунку середнього заробітку позивача. Так, за липень 2021 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 4 (кількість робочих днів у липні 2021 відповідно до позовних вимог)= 1527,28 грн.; Так, за серпень 2021 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 21 (кількість робочих днів у серпні 2021)= 8 018,22 грн.; Так, за вересень 2021 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 22 (кількість робочих днів у вересні 2021)= 8 400,04 грн.; Так, за жовтень 2021 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 20 (кількість робочих днів у жовтні 2021)= 7 636,4 грн.; Так, за листопад 2021 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 22 (кількість робочих днів у листопаді 2021)= 8 400,04 грн.; Так, за грудень 2021 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 22 (кількість робочих днів у грудні 2021)= 8 400,04 грн.; Так, за січень 2022 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 19 (кількість робочих днів у січні 2022)= 7 254,58 грн.; Так, за лютий 2022 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 20 (кількість робочих днів у лютому 2022)= 7 636,4 грн.; Так, за березень 2022 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 22 (кількість робочих днів у березні 2022)= 8 400,04 грн.; Так, за квітень 2022 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 21 (кількість робочих днів у квітні 2022)= 8 018,22 грн.; Так, за травень 2022 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 22 (кількість робочих днів у травні 2022)= 8 400,04 грн.; Так, за червень 2022 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 22 (кількість робочих днів у червні 2022)= 8 400,04 грн.; Так, за липень 2022 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 21 (кількість робочих днів у липні 2022)= 8 018,22 грн.; Так, за серпень 2022 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 22 (кількість робочих днів у серпні 2022)= 8 400,04 грн.; Так, за вересень 2022 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 22 (кількість робочих днів у вересні 2022)= 8 400,04 грн.; Так, за жовтень 2022 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 20 (кількість робочих днів у жовтні 2022)= 7 636,4 грн.; Так, за листопад 2022 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 22 (кількість робочих днів у листопаді 2022)= 8 400,04 грн.; Так, за грудень 2022 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 21 (кількість робочих днів у грудні 2022)= 8 018,22 грн.; Так, за січень 2023 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 22 (кількість робочих днів у січні 2023)= 8 400,04 грн.; Так, за лютий 2023 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 20 (кількість робочих днів у лютому 2023) = 7636,4 грн.; Так, за березень 2023 року: 381,82 грн. (середньоденна зарплата) х 13 (кількість робочих днів у березні 2023 на день прийняття рішення) = 4963,66 грн. Загальна сума становить 168764,44 грн. за період з 27.07.2021 року по 17.03.2023 року (на день прийняття рішення у справі), яка обрахована без віднімання сум податків, зборів та інших обов`язкових платежів, які підлягають нарахуванню роботодавцем в разі виконанні відповідного рішення. Саме, цей розрахунок відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100. Вимоги позивача щодо стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку судом до уваги не приймаються, оскільки, відомостей щодо періоду, за який позивач не перебувала у відпустці, а також відповідні розрахунки матеріали позову не містять та не представлені. Тому, суд вважає заявлені позовні вимоги частково обґрунтованими, які підлягають частковому задоволенню. Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу судом відзначається наступне. Відповідно до положень ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Поряд з цим, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до умов ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду надано: копію Договору про надання правової допомоги від 03.11.2022, копію ордеру серія АЕ №1167606 від 07.12.2022, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, однак не надано документу, який би підтверджував оплату витрат, пов`язаних з отриманням правової допомоги та обсяг виконаної роботи адвокатом . Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають. З урахуванням задоволення позову та на підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог в сумі 940,00 грн. (94,72 % від розміру задоволених вимог). Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Враховуючи, що до теперішнього часу невідомо про звільнення позивача з роботи, наказ про звільнення їй не вручений слід визнати причини пропуску строку для звернення до суду поважними та поновити [PERSON] строк на звернення до суду з позовною заявою.

Outcome: partial