Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

КРЕДИТНА СПІЛКА «САМОПОМІЧ» (далі за текстом - КС «САМОПОМІЧ»), звернулася до суду із зазначеною позовною заявою до відповідачів, в якій просила стягнути з відповідачів, як солідарних боржників, заборгованість за кредитним договором на загальну суму 4912,00 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що між КС «САМОПОМІЧ»і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ZL0000000010 від 09 квітня 2021 року, відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у сумі 4000,00 грн. зі сплатою 57 процентів річних за користування кредитними коштами строком на 12 місяців. Позивач повністю та в строки виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, однак відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконував, внаслідок чого станом на 02 вересня 2021 року у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка складається з: основного боргу по кредиту у сумі 4000,00 грн.; процентів за користування кредитними коштами у сумі 912,00 грн. та склала загальну суму 4912,00 грн. Зобов`язання за вказаним кредитним договором забезпечені договором поруки, поручителем по якому виступив відповідач [PERSON] , який зобов`язався відповідати по зобов`язанням [PERSON] , які виникли з умов вищезазначеного кредитного договору. Заборгованість по кредитному договору позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, оскільки боржник та поручитель мають нести перед кредитором солідарну відповідальність. Представниця позивача в судове засідання не з`явилася, але до суду від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, у разі неявки відповідачів в судове засідання не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином. Так, судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідачів, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак до суду повернулися поштові конверти з судовими повістками з довідкою відділення «Укрпошти» у яких є позначка «адресат відсутній за вказаною адресою», що свідчить про неможливість вручення відповідачу [PERSON] судових повісток, та відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Відповідач [PERSON] отримував судові повістки про виклик у судове засідання, призначене на 22 лютого 2022 року о 08 год. 15 хв., 12 травня 2022 року о 08 год. 10 хв., 17 березня 2023 року о 08 год. 30 хв. Відповідачі клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відзив на позовну заяву до суду не подавали, про причини неявки суд також не повідомляли. Суд, також, враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Отже відповідачі зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідачі надавали суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, неодноразові неявки відповідачів в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідачів про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, враховуючи зазначені обставини неявки відповідачів до суду, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність відповідачів, які з 21 вересня 2021 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі до ухвалення даного рішення, жодного разу в судове засідання не з`явилися, станом розгляду справи не цікавилися, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтували. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вказані факти, згоду представниці позивача, що викладена у її письмовій заяві, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржників від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 09 квітня 2021 року [PERSON] (а.с. 5), відповідач у справі, звернувся до кредитного комітету КС «САМОПОМІЧ» із заявою № 11 на отримання кредиту (а.с. 4). Між КС «САМОПОМІЧ» (а.с. 20, 21, 22-24, 25), позивачем у справі, та [PERSON] , відповідачем у справі, було укладено кредитний договір № ZL0000000010 від 09 квітня 2021 року (далі за текстом -Договір), відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 4000,00 грн. на умовах плати за користування кредитними коштами в розмірі 57 % річних (а.с. 8, 9-11). Згідно п. 2.2. Договору кредит надано строком на 12 місяців, з 09 квітня 2021 року до 09 квітня 2022 року. Пунктом 3.1 Договору визначено, що позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 57 % річних. Згідно п. 4.1. Договору [PERSON] , відповідач у справі, зобов`язався погашати кредит та сплачувати відсотки в порядку, визначеному цим договором та додатком № 1 до даного кредитного договору, який містить графік погашення кредиту, а саме щомісячно 444,96 грн., починаючи з 09 травня 2021 року і до 09 квітня 2022 року (а.с. 11 зворот). КС «САМОПОМІЧ» виконала свої зобов`язання за вказаним Договором, оскільки здійснила видачу кредитних коштів [PERSON] , відповідачу у справі, що підтверджується видатковим касовим ордером від 09 квітня 2021 року, з якого вбачається, що 09 квітня 2021 року за фіскальним чеком № 0000004173 від 09 квітня 2021 року [PERSON] видано готівку в сумі 4000,00 грн. (а.с. 13). Як вбачається з особової картки позичальника [PERSON] , відповідача по справі, останнім порушено умови Договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за використання кредитних коштів, оскільки за період з 09 квітня 2021 року по 02 вересня 2021 року [PERSON] не було здійснено жодної сплати (а.с. 18). В порушення умов зазначеного Договору [PERSON] , відповідач у справі, взяті на себе зобов`язання не виконував, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем, яка, згідно розрахунку, наданого позивачем станом на 02 вересня 2021 року з урахуванням заборгованості по кредиту, процентам склала загальну суму 4912,00 грн. (а.с. 19). Згідно вимоги в погашенні заборгованості за кредитним договором № ZL0000000010 від 09 квітня 2021 року № 636 від 08 червня 2021 року, № 771 від 28 липня 2021 року [PERSON] , відповідач у справі, повідомлявся про порушення умов вищезазначеного кредитного договору і необхідність дотримання умов кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту (а.с. 14, 16). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України. Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами згідно зі ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Положеннями ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. ст. 1054, 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що КС «САМОПОМІЧ», позивачем по справі, був наданий [PERSON] , відповідачу у справі, кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором, однак, відповідач [PERSON] всупереч вимогам чинного законодавства та умов кредитного договору належним чином свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом не виконав та не здійснив повернення кредиту та сплати процентів у повному обсязі у встановлені Договором строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані [PERSON] , відповідачем у справі. Виконання зобов`язання забезпечується неустойкою, порукою тощо (ч. 1 ст. 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановленого додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № ZL0000000010 від 09 квітня 2021 року, між КС «САМОПОМІЧ» та [PERSON] (а.с. 6, 7) укладено договір поруки № ZL0000000003-П від 09 квітня 2021 року (а.с. 12). Відповідно до п. п 1.1, 2.1 зазначеного договору поруки [PERSON] зобов`язався перед позивачем відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником [PERSON] зобов`язання за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього. У разі порушення позичальником [PERSON] виконання зобов`язання позивач, як кредитодавець, має право вимагати від поручителя виконання зобов`язання боржника перед кредитодавцем згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором. Таким чином, відповідач [PERSON] поручився перед КС «САМОПОМІЧ» в обсязі та на умовах, встановлених договором поруки, за належне виконання обов`язків, що виникають з кредитного договору № ZL0000000010 від 09 квітня 2021 року, укладеного між КС «САМОПОМІЧ», позивачем у справі, та [PERSON] , відповідачем у справі. Відповідач [PERSON] не спростував зміст зазначеного договору поруки, у зв`язку з чим не виконав вимоги ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, відповідач [PERSON] має солідарно нести відповідальність разом з [PERSON] за порушення останнім своїх обов`язків по поверненню кредиту та по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених вищезазначеним Кредитним договором. Як вбачається з вимоги в погашенні заборгованості за кредитним договором № ZL0000000010 від 09 квітня 2021 року згідно договору поруки № ZL0000000010 від 09 квітня 2021 року № 637 від 08 червня 2021 року, № 773 від 28 липня 2021 року позивач звертався до [PERSON] , відповідача у справі, з вимогами про дотримання умов зазначеного кредитного договору та договору поруки (а.с. 15, 17). Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем станом на 02 вересня 2021 року становить 4912,00 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом у сумі 4000,00 грн.; заборгованість за процентами у сумі 912,00 грн. (а.с. 19). Доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем [PERSON] до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним міжКС «САМОПОМІЧ» та [PERSON] кредитним договором № ZL0000000010 від 09 квітня 2021 року, суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову КС «САМОПОМІЧ» про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором на загальну суму 4912,00 грн., оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та вони не спростовані відповідачами. У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні з наявним позовом до суду в рівних частинах з кожного, оскільки сплата судового збору підтверджена платіжним дорученням № 867 від 02 вересня 2021 року (а.с. 1). На підставі ст. ст. 509, 525, 546, 553, 554, 627, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved