Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] ,\~в якому\~просить змінитирозмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі рішення суду від 16.01.2016 на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки всіх видів його заробітку до твердої грошової суми 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що з 24.04.2011 він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . У шлюбі в них народилися син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю. Рішенням суду від 06.01.2016 з нього стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Однак на даний час в нього змінився матеріальний стан, оскільки до жовтня 2022 року він перебував на обліку у центрі зайнятості та [INFO] у нього від спільного проживання з [PERSON] народився син [PERSON] , а тому не має можливості сплачувати аліменти в такому розмірі. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав. Про розгляд справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки зареєстроване місце проживання відповідача невідоме. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с.10). З матеріалів цивільної справи №133/3189/15-ц вбачається, що рішенням суду від 06.01.2016 з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до його повноліття, починаючи з 30.11.2015. Стаття 181 СК України визначає способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Так, згідно з частиною третьою вказаної статті, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями\~ст. 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. [PERSON] у позові просить стягувати з нього щомісячно аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі. Отже, звертаючись до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів з частки заробітку (доходу) на тверду грошову суму, позивач просить не тільки змінити спосіб стягнення аліментів, а й зменшити їх розмір. Суд звертає увагу, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, право вибору та ініціювання зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів з частки заробітку (доходу) платника аліментів на тверду грошову суму існує винятково у стягувача аліментів. За таких обставин, висновок позивача про те, що зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження у зв`язку з відсутністю імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, є помилковим. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed