Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості у розмірі: 12\~827 грн. 88 коп. В обґрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] , яка померла [INFO] , з метою отримання банківських послуг 19.03.2015 року підписала заяву б/н та відповідно доданої заяви приєдналась до «Умов та правил надання банківських послуг». Представник позивача зазначає, що на підставі заяви позичальника, відбулось збільшення кредитного ліміту до 15\~000 гривень. Позивач зазначає, що станом на 19.03.2015 року борг [PERSON] , перед Банком становить: 12\~827 грн. 88 коп. Позивач зазначає, що звернувся до Приморської державної нотаріальної контори з претензією кредитора, та 20.01.2021 року Банку було повідомлено, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами до нотаріальної контори не звертались. Спадкоємець, який постійно проживав на час відкриття спадщини із спадкодавцем та отримав спадщину, на думку позивача є [PERSON] . На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по кредиту у розмірі: 12\~827 грн. 88 коп., а також витрати по сплаті судового збору. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 17 листопада 2022 року задоволено клопотання представника позивача - витребувано від Суворовської державної нотаріальної контри м. Одеси засвідчену копію спадкової справи заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , та витребувано від Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради відомості щодо складу сім`ї та зареєстрованих фізичних за адресою: [ADDRESS] , станом на дату смерті спадкодавця: [INFO] (а.с.111). На виконання ухвали про витребування доказів, на адресу суду 03.01.2023 року (вх. № 218) надійшов лист відповідь Департаменту надання адміністративних послуг ОМР (а.с.115). Також, 13.01.2023 року (вх. № 958) на адресу суду надійшла копія спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.119-135). Представник позивача до суду не з`явився, при цьому, разом з позовною заявою надав клопотання, про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якому зазначив, що просить провести розгляд справи без виклику сторін (а.с.85). Крім іншого, судом на адресу позивача були направлені процесуальні документи у справі, а відтак позивач є таким, що обізнаний про час та місце слухання справи. Відповідач [PERSON] до суду також не з`явилась, про час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с.140-141), також, відповідачу надсилалось смс-повідомлення, згідно роздруківки з комп`ютерної програми ДЗ, судову повістку відповідач отримала 30.01.2023 року. Відзиву на позовну заяву не надала, не надала будь-яких заперечень з приводу позову, а відтак відповідно до ст. 223 ЦПК України, не явка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, судові повістки надсилаються - фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 березня 2023 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з цим, позичальник підписала заяву б/н від 19.03.2015 року. на підставі чого отримала кредитний ліміт на карту який в подальшому було збільшено до 15\~000 гривень. Позивач зазначає, що [INFO] позичальник [PERSON] , померла. Представник позивача зазначає, що спадкоємцем після смерті позичальника є [PERSON] , яка постійно проживала зі спадкодавцем за однією адресою, та відповідно є такою, що прийняла спадщину. Таким чином, представник зазначає, що відповідач, прийняла спадщину до якої входить, в тому числі, кредитні зобов`язання померлого спадкодавця, а відтак, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, відбулось спадкування обов`язків. Відповідач від спадщини не відмовилась, а тому на користь кредитора має сплати заборгованість у розмірі: 12\~827, 88 гривень. Представник зазначає, що заборгованість позичальника на дату смерті становить: 12\~827, 88 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 02.09.2021 рік (а.с.14). Згідно листа відповіді Департаменту надання адміністративних послуг ОМР від 03.01.2023 року (вх. № 218) зазначено, що за адресою: [ADDRESS] значилось зареєстроване місце проживання наступних осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.115-117). Судом досліджується копія спадкової справи заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] . Згідно спадкової справи Суворовською державною нотаріальною конторою зареєстровано заяву претензію з вимогами до спадкоємців, відповідно до якої кредитор АТ «Альфа-Банк» просить прийняти та долучити до спадкової справи заяву-претензію АТ «Альфа-Банк» з вимогами до спадкодавців тощо. Заява претензія АТ «Альфа-Банк» щодо іншого кредитного зобов`язання. Претензію кредитора АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 26.01.2021 року, згідно якого кредитор просить включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ. Повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком у розмірі: 12\~827, 88 гривень тощо. Згідно супровідного листа Суворовська державна нотаріальна контора у м. Одесі повідомила АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо отримання заяви-претензії кредитора з вимогами до спадкоємців померлої [INFO] [PERSON] ,, яка була долучена до спадкової справи за №783/2019. З огляду на досліджену копію спадкової справи вбачається, що спадкова до майна померлої заведена за заявами кредиторів. Позивач, посилаючись на ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань по задоволенню вимог кредитора, звернувся до суду з даним позовом. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо договірних правовідносин та спадкування, а правовідносини, що виникли між банком і боржником, який помер, після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника, що вирішуються в порядку положень ст. 1282 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ст. ст. 526, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 та 1282 ЦК України. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (ч. 1 ст. 1282 ЦК України). У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку, визначеному ст. 1282 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Як визначено ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю. Згідно з принципом диспозитивності, визначеним у ст. 13 ЦК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Приймаючи до уваги положення наведених норм, суд зазначає, що при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи. За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 п. 32 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Оскільки позичальник [PERSON] померла, то відповідати перед позивачем на підставі ст. ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно копії спадкової справи вбачається, що така заведена за заявами кредиторів, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Позивач у пред`явленій позовній заяві як на підставу для задоволення позову посилається на те, що спадкоємцем у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою спадкодавця. Що стосується того, що відповідач [PERSON] , станом на день смерті спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою, то, на переконання суду, сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що вона є спадкоємцем та прийняла після померлого спадщину. Водночас, посилання позивача на ті обставини, що оскільки, відповідач не подала заяву про відмову від прийняття спадщини, тому є такою, що прийняла спадщину та має відповідати за кредитними зобов`язаннями спадкодавця, судом відхиляються, оскільки останні є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на Законі. Крім того, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин. Таким чином, позивачем не доведено факту, що саме відповідач є спадкоємцем після смерті позичальника [PERSON] , та не надано доказів фактичного прийняття відповідачем спадщини після смерті позичальника. Позивач також не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняла у спадок відповідач та яка його вартість, що унеможливлює визначення меж вартості майна, одержаного у спадщину (ч. 1 ст. 1282 ЦК України). За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Як було зазначено вище, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємця обов`язку сплатити заборгованість, не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця будь-якого спадкового майна, яке б входило до складу спадкової маси після померлого на час відкриття спадщини, його переліку та вартості, що унеможливлює стягнення, оскільки, як уже зазначалось, спадкоємець зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Ураховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що правові підстави для стягнення з відповідача, як спадкоємця померлого [PERSON] , на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором, відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити. З огляду на викладене та, беручи до уваги, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача та відповідачем не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed