Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

у січні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення відсотків за правочином, трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Свої вимоги мотивувало тим, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 25 лютого 2019 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом заяві. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15.06.2021 року частково задоволено позов АТ КБ "Приватбанк". Постановлено стягнути з з [PERSON] на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за договором б/н від 25.02.2019 року в розмірі 105 646,97 грн. та судові витрати в розмірі 2 270,00 грн. В решті позову відмовлено. Позивач вважає за необхідне стягнути суму у розмірі 46 556,14 грн., що складається із наступного: - 8 833,97 грн. відсотків за обліковою ставкою НБУ за аперіод з 31.03.2020 р. по 31.12.2020 р., - 37 722,17 грн. втрат від інфляції за весь час прострочення, які складаються з 34 439,32 грн. нарахованих інфляційних втрат та 3 282,85 грн. нарахування 3% річних за період з 31 січня 2021 року по 31 жовтня 2022 року. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 46 556,14 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 34) Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 лютого 2019 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої банк відкрив відповідачу картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15.06.2021 року частково задоволено позов АТ КБ "Приватбанк". Постановлено стягнути з з [PERSON] на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за договором б/н від 25.02.2019 року в розмірі 105 646,97 грн. та судові витрати в розмірі 2 270,00 грн. В решті позову відмовлено. (а.с. 4) Позивач вважає за необхідне стягнути суму у розмірі 46 556,14 грн., що складається із наступного: - 8 833,97 грн. відсотків за обліковою ставкою НБУ за період з 31.03.2020 р. по 31.12.2020 р., - 37 722,17 грн. втрат від інфляції за весь час прострочення, які складаються з 34 439,32 грн. нарахованих інфляційних втрат та 3 282,85 грн. нарахування 3% річних за період з 31 січня 2021 року по 31 жовтня 2022 року. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v/ UKRAINE, № 15123/03, параграф 45, ЄСПЛ, 6 грудня 2007 року). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1 ст.267 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Відповідно до ст.625 ЦК України ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Тлумачення ч.1 ст.509, ч.1 ст.267, ст.625 ЦК України свідчить, що 1) натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном; 2) конструкція ст.625 ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; 3) кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, зокрема грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачем не було виконано грошове зобов`язання по виплаті сум кредиту після звернення позивача з відповідною заявою, останній, в силу положень ст. 625 ЦК України, має право на стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції по договорам, укладеним у національній валюті, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Представником АТ КБ "Приватбанк" до позовної заяви додано детальні розрахунки щодо нарахування відсотків за обліковою ставкою НБУ, інфляційних втрат та 3% річних. (а.с. 20) Відтак, при таких обставинах, підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ КБ "Приватбанк" суму у розмірі 46 556,14 грн., що складається із наступного: - 8 833,97 грн. відсотків за обліковою ставкою НБУ за аперіод з 31.03.2020 р. по 31.12.2020 р., - 37 722,17 грн. втрат від інфляції за весь час прострочення, які складаються з 34 439,32 грн. нарахованих інфляційних втрат та 3 282,85 грн. нарахування 3% річних за період з 31 січня 2021 року по 31 жовтня 2022 року. Відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості з обґрунтуванням його правильності та повноти. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, наявні правові підстави для стягнення із відповідача 46 556,14 грн. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 2 684,00 грн. судового збору.

Outcome: approved