Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

У січні 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 31.01.2012 в сумі 13 604,28 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що брат відповідача - [PERSON] , уклавши з ПАТ КБ «Приватбанк» вказаний кредитний договір, отримав кредит у розмірі 11 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Разом з тим, [INFO] позичальник [PERSON] помер, позивачем 21.07.2022 була направлена претензія кредитора до Тульчинської державної нотаріально контори, та 04.08.2022 отримана відповідь, в якій зазначалося, що спадкоємцем померлого позичальника є відповідач [PERSON] . 12.08.2022 позивач звернувся до спадкоємця позичальника - [PERSON] із листом-претензією про погашення заборгованості, яка станом на дату смерті позичальника 11.11.2021 становить 13 604,28 грн, що складається з наступного: 11 288,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 2 316,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. - нарована пеня, 0,00 грн. - нараховано комісії. Проте відповідач ніяких дій щодо погашення заборгованості не вчинив, з огляду на що АТ КБ «Приватбанк» вимушений звернутись із зазначеним позовом до суду. Ухвалою суду від 23.01.2023 у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, одночасно судом було витребувано від Тульчинської державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної щодо майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява в якій просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач, повторно не з`явилася в судове засідання про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та/або відзиву на позов до суду не надала, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 31.01.2012 [PERSON] звернувся до позивача, де підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Кредитний договір між сторонами складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг і тарифів банку. Умовами та правилами надання банківських послуг визначено порядок розрахунків та відповідальність сторін. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на дату смерті позивачальника 11.11.2021 року заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.01.2012 становить 11 288,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 2 316,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. - нарована пеня, 0,00 грн. - нараховано комісії. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Тульчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 989 (а.с. 93). 28.06.2022 позивачем направлено претензію кредитора до Тульчинської державної нотаріальної контори. 12.08.2022 АТ КБ «Приватбанк» на адресу відповідача [PERSON] направлено лист-претензію про погашення заборгованості спадкодавця [PERSON] . На виконання вимог ухвали суду від 23.01.2023 завідувачем Тульчинської державної нотаріальної контори Сухолин А.О. надано суду копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] . З матеріалів вказаної спадкової справи постає, що [PERSON] зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 1054 Цивільного Кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України зазначено неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1216 ЦК України визначено,спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до статей 1281,1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд відзначає, що положення ст.1281 ЦК України передбачає право кредитора звернутись із вимогами до спадкоємців, як через нотаріусів, так і безпосередньо, направивши відповідну вимогу. У даному випадку АТ КБ «Приватбанк» скористався своїм правом заявити про свої вимоги до спадкоємців через нотаріуса та безпосередньо до спадкоємця. Під час розгляду справи судом не було встановлено, а відповідач не подав до суду жодних належних і допустимих, безспірних та достовірних доказів щодо того, що відповідач подав заяву про відмову від прийняття спадщини відкритої після смерті батька [PERSON] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи [PERSON] прийняла у спадщину майно померлого [PERSON] , що підтрверджується свідоцтвом про право на спадщину виданого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Сухомлином О.А. (а. с. 127-128). Цивільне судочинство ґрунтується, зокрема, на принципі змагальності сторін відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12, ст. 81 ЦПК України). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За встановлених обставин суд приходить висновку, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Таким чином, судом встановлено про наявність правових підстав для стягнення з відповідача лише суму непогашеного тіла кредиту в сумі 11 288,28 грн., яку він фактично отримав на підставі заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково. Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню (11 288,28 грн.), а саме у розмірі 82,9%. А тому судовий збір за розгляд справи у пропорційному розмірі - 2 056,74 грн. слід покласти на відповідача. Таким чином, з відповідача слід стягнути судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 056,74 грн.

Outcome: partial