Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Направленим позовом заявниця просить суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання спільних з відповідачем дітей разом з нею. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив їх повністю задовольнити. У обґрунтування заявленого суду повідомлено наступне. Шлюб між сторонами розірвано. Місце проживання дітей має бути визначено, оскільки батьки проживають окремо. Третя особа надала висновок, яким підтримала вимоги позивача щодо визначення з нею місця проживання обох дітей. Відповідач у судовому засіданні вимог не визнав. Пояснив суду, що діти фактично проживають з позивачем, тому з даного приводу окремого судового рішення не вимагається, адже спір з даного приводу відсутній. На запитання головуючого про причини подання позову про визначення місця проживання дітей з ним не як зустрічного у даному провадженні, а до іншого суду, повідомив, що не мав адвоката на той час, а сам не має юридичної освіти. Приймаючи до уваги такі дії відповідача, а також і інші, судом неодноразово у даному провадженні приймались рішення, яким констатувалось зловживання відповідачем процесуальними правами, що направлено на затягування розгляду справи. Дані спроби відповідача присікались прийняттям відповідних процесуальних рішень. Заслухав пояснення учасників розгляду і дослідив надані ними матеріали, судом встановлено наступні фактичні обставини справи й відповідно ним правовідносини. Сторони є громадянами України, перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , відповідно [INFO] та [INFO] . Судом з`ясовано, що до виникнення суперечок, обоє дітей проживали та мають зареєстроване місце проживання разом з мамою в [ADDRESS] . Відповідач не заперечував факту оспорювання свого батьківства щодо дитини [PERSON] в судовому порядку у іншій судовій справі (спочатку були заявлені вимоги про оспорювання батьківства щодо обох дітей). Відповідач двічі, за час слухання даного судового провадження, змінював своє місце проживання. Мати позитивно характеризується у навчальних закладах, які відвідують діти. Батько позитивно характеризується за місцем роботи. Рішенням Житомирської міської ради № 148 від 15 лютого 2023 року затверджено висновок щодо визначення місця проживання дітей разом з позивачкою. Також судом встановлено та не спростовувалось сторонами наступне. Після 24 лютого 2022 року позивачка разом з двома дітьми залишила межі України. Відповідач відвідував їх за кордоном. Врешті позивачка разом з дітьми повернулась в Україну де між сторонами почались сварки, що започаткували розлучення. Позивачка мала намір знову залишити територію України, однак відповідач на кордоні забрав одну дитину і повернувся в м. Житомир. Позивачка повернулась також в м. Житомир. Відповідач утримував дитину у себе і не давав можливості бачитись ані матері, ані брату з дитиною. Позивачка в рамках даного провадження подала заяву про забезпечення позову, що була частково задоволена судом. Даним судовим актом було зобов`язано відповідача повернути дитину матері тобто за попереднім місцем проживання дитини. Також судом застосовано заходи зустрічного забезпечення, якими заборонено до вирішення судом заявленого позову залишати позивачем разом з дітьми територію України. Відібрання дитини відповідачем було здійснено у відсутність висновків служби у справах дітей, або надання будь-якого схвального таким діям рішення компетентних органів. Після відібрання дитини та утримування її у себе відповідач подав позов про виключення відомостей про себе як про батька обох дітей. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ст. 160 СК України). Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ст. 161 СК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову й визначення місця проживання обох дітей разом з позивачкою з огляду на наступне. Суд вважає, що місце проживання дітей разом з мамою фактично визначено та сформовано особистими відносинами сторін. Такого ж висновку дійшла служба у справах дітей після вивчення даного питання. Навпроти, батько дитини часто змінює місце проживання, вчиняє дії, які свідчать про відсутність ґрунтовного підходу до виховання дітей. Так, відібрання дитини в ході з`ясування особистих відносин та визначення місця її проживання без відповідних та вкрай необхідних підготовчих дій є яскравим тому підтвердженням. Інші та подібні вчинки, як то подача позову про виключення відомостей про себе, як про батька дітей з одночасним зверненням до суду із вимогами про визначення з ним місцем їх проживання, на переконання суду, є підтвердженням раніше наданим висновкам з даних правовідносин. Крім цього, подібні вчинки відповідача, як батька двох малолітніх дітей не свідчать про наміри діяти у якнайкращих інтересах дітей, створення для них сприятливих умов для розвитку та гармонійного виховання. Щобільше, судом встановлено, зокрема в рамках вирішення питання про забезпечення позову у рамках даного судового провадження, що відповідач, утримуючи у себе одну дитину, чинив перешкоди позивачці у побаченні з дитиною і у її вихованні та не давав можливості бачитись братам. Таких дій зі сторони матері судом встановлено не було. До того ж відповідачем, як батьком дитини не було заявлено вимог щодо визначення місця проживання дітей разом з ним і суд позбавлений можливості вирішувати дане питання за власною ініціативою. Звернення до іншого суду із такими вимогами, в той час, коли батькові було достеменно відомо про існування судового провадження порушеного за ініціативою матері про визначення місця проживання дітей з нею з наведенням не ґрунтовних пояснень щодо правової необізнаності, є черговим підтвердженням дійсних намірів батька зловживати процесуальними правами для затягування розгляду справи. Останнє також є підтвердженням вчинення дій всупереч інтересам дітей. Перед судовими дебатами представник позивача подав заяву, якою просив скасувати заходи зустрічного забезпечення позову. Відповідно до положень ч. 1 ст. 155 ЦПК України, даний захід не може бути скасовано судом до набуття законної сили рішення суду про повне задоволення позову. У зв`язку із чим дане клопотання наразі не може бути задоволене судом. Результати вирішення спору дають підстави стягнути з відповідача на користь позивачки понесені останньою та документально підтверджені судові витрати. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. ст. 137, 141 ЦПК України. Клопотань про зменшення судових витрат на правничу допомогу, а так само і незгода із наданими розрахунками щодо цього, суду заявлено не було. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved