Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт смерті [PERSON] , [INFO] , у м. Тирасполь, РМ (Придністровської Молдавської Республіці) [INFO]. Заява обґрунтована тим, що заявник є сином померлої [PERSON] , та спадкоємцем за заповітом після її смерті [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] у нього є підстави для прийняття спадщини, а також одноразової допомоги на поховання. Заявник звернувся до заінтересованої особи за місцем реєстрації померлої для здійснення державної реєстрації смерті [PERSON] , однак листом №2456/24.28-60 від 12.11.2022 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть, так як Україна не визнає правосуб`єктність самопроголошеної ПМР, тому документи, видані на території «ПМР» не можуть бути підставою для здійснення державної реєстрації смерті в органах ДРАЦС України, у зв`язку з чим видане «ПМР» медичне свідоцтво про смерть не відповідає вимогам законодавства України. Згідно автоматизованої системи документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа була розподілена в провадження судді Бобровської І.В. Ухвалою від 13.02.2023 р. відкрито провадження у справі. Заявник та його представник адвокат Теренчук Є.М. в судове засідання не прибули, залишили заяву, в якій підтримали заяву в повному обсязі, просили розглянути справу за їх відсутності. Представник заінтересованої особи - Роздільнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність відповідно до чинного законодавства. Заперечень та додаткових пояснень не надано. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані заявником докази, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що заявлені вимоги про встановлення факту народження дитини підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, згідно паспорту України серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , громадянка України, булазареєстрована і проживала в [ADDRESS] (РНОКПП № [NUMBER] ). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] [PERSON] була матір`ю заявника. Згідно Дозволу на тимчасове перебування від 18.03.2022 року, [PERSON] мала дозвіл на перебування в [ADDRESS] з 18.03.2022 року по 18.03.2025 року [INFO] [PERSON] померла в м.Тирасполь (ПМР), що підтверджується медичним свідоцтвом про смерть №311, виданим 26.10.2022 року Тираспольським відділом судово-медичних експертиз ГУ «Департамент судових експертиз» МВС ПМР. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно померлої. За життя [PERSON] склала заповіт 09.10.1996 року, посвідчений секретарем виконкому Лиманської селищної ради та зареєстрований в реєстрі за №153, яким на випадок смерті заповіла [PERSON] все своє майно. У встановленому порядку [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Курако К.Л. з заявою про прийняття спадщини, але листом від 14.12.2022 року №262/01-16 заявнику було відмовлено у заведені спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю свідоцтва про смерть спадкодавця українського зразка. В теперішній час заявник бажає отримати спадщину, але через відсутність правоустановчого документу оформити своє волевиявлення не має можливості. Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно роз`яснень п. 13 зазначеної Постанови, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Як вбачається з матеріалів справи, листом Роздільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №2456/24.28-60 від 12.11.2022 року відмовлено у державній реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразку [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Тирасполь, Придністровська Молдавська Республіка, з посиланням на те, що відповідно до першої статті 17 Закону України «Про держану реєстрацію акті цивільного стану» (далі - Закон) підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, затвердженої Наказом МОЗ України 08.08.2006 року №545. Положенням вищевказаної статті Закону визначено, що за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті. Факт смерті [PERSON] підтверджується медичним свідоцтвом про смерть №311, виданим 26 жовтня 2022 року Тираспольським відділом судово-медичних експертиз ГУ «Департамент судових експертиз» МВС ПМР. Водночас Україна не визнає правосуб`єктність самопроголошеної Придністровської Республіки та органів влади регіону, і загальновизнаним суб`єктом міжнародного права є Республіка Молдова, складовою якої є Придністровський регіон. Отже, медичні документи, свідоцтва, видані на території самопроголошеної Придністровської Молдавської Республіки, не можуть бути підставою для здійснення державної реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Відповідно до вищезазначеного рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту смерті на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності з ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були заявниками при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Суд, крім іншого враховує висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), a також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 319 ЦПК України - рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Outcome: approved