Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з 06.09.2012 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано в м. Санкт-Петербург, РФ. Від шлюбу спільних дітей не мають. Стосунки з відповідачем припинені, вести спільне господарство та шлюбні відносини вони припинили у лютому 2020 року. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Відповідач не виявила бажання приїхати з ним до України та будувати сім`ю на його Батьківщині. Вважає, що примирення неможливе, оскільки стосунки вони тривалий час не підтримує, крім того, зареєстрований шлюб суперечить його інтересам, так як має стосунки з жінкою, яку кохає та прагне із нею укласти шлюб. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 13.02.2023 року. 13.02.2023 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 15.02.2023 року позов залишено без руху. 23.02.2023 року надійшли документи на вимогу суду. Ухвалою від 24.02.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подавала. Оскільки відповідач відзив на позовну заяву не подавала, розгляд проводиться по матеріалах справи в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.09.2012 року в м. Санкт-Петербурзі, РФ. Спільних дітей не мають. Відповідно до частин першої та другої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України. Частиною 2 статті 496 ЦПК України визначено, що іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно статті 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом може бути визначено за угодою сторін. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Згідно ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтями 110, 112 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що примиритися, зберегти сім`ю позивач не бажає, просить розірвати шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім`ї. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористалась процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали спростувати обставини викладені позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved