Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Розумовського О.С. звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначив, що 09 червня 2018 року приблизно о 10 годині 00 хвилин за викликом він прийшов до Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, де у службовому кабінеті працівник поліції [PERSON] під час розмови у зачиненому кабінеті шляхом психічного тиску нецензурними словами із загрозою заподіяння фізичного насилля, змусив визнати факт нанесення декількох ударів та заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] . Після чого [PERSON] відвів його до кабінету слідчого, прізвище якого йому невідоме, нагадавши, що якщо він у своїх поясненнях не вкаже, що саме він заподіяв тілесних ушкоджень [PERSON] , з відділку не вийде, внаслідок чого він змушений був у письмових поясненнях визнати факт завдання тілесних ушкоджень вказаній особі. Внаслідок сильних нервових переживань та психологічного тиску з боку працівників поліції Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області [PERSON] 18 червня 2018 року звернувся до лікарні КЗ «ЦПМСПД» із симптомами, що проявлялись у вигляді головного болю, високого тиску, серцевої судинної дистонії, болю в області серця, які спостерігались протягом двох днів. 10 вересня 2018 року через представника адвоката Розумовського О.С. звернувся до Прокуратури Донецької області із заявою про вчинення працівниками Костянтинівського ВП відносно нього кримінального правопорушення. Оскільки першим слідчим відділом Прокуратури Донецької області було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР, він змушений був звернутись зі скаргою до Краматорського міського суду Донецької області, ухвалою якого від 28 вересня 2018 року було зобов`язано уповноважених осіб Прокуратури Донецької області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, викладені в його заяві. В жовтні 2018 року дізнався, що за даним фактом розслідується кримінальне провадження за ч.2 ст.365 КК України № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року. У квітні 2019 року отримав лист № 17/1-481 від 01 квітня 2019 року та постанову про закриття кримінального провадження від 21 березня 2019 року з підстав того, що не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про наявність в діях працівників Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2, ст. 365 КК України. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 07 травня 2019 року постанова про закриття кримінального провадження від 21 березня 2019 року була скасована з підстав того, що не допитаний сам [PERSON] щодо обставин застосування до нього недозволених методів ведення слідства та працівники поліції [PERSON] і [PERSON] , на яких вказують як на осіб, причетних до вчинення злочину. У листопаді 2019 року отримав відповідь № 17/1-2645 від 13 листопада 2019 року та постанову про закриття кримінального провадження від 13 листопада 2019 року з підстав того, що не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про наявність в діях працівників поліції ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2, ст. 365 КК України. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 28 листопада 2019 року було скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 13 листопада 2019 року з посиланням на неповне з`ясування слідчим обставин справи. 30 грудня 2019 року [PERSON] в особі представника адвоката Розумовського О.С. звернувся до Прокуратури Донецької області із заявою про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року, з посиланням на те, що внаслідок сильних душевних переживань та психологічного тиску з боку працівників Костянтинівського ВП погіршився стан його здоров`я, він змушений був звернутись до лікувальної установи; з 18 червня 2018 року по 22 червня 2018 року проходив амбулаторне лікування, а 26 жовтня 2018 року у нього повторився серцевий приступ. Постановою від 07 лютого 2020 року відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року. Ухвалою слідчого судді Кматорського міського суду Донецької області від 24 лютого 2020 року постанову слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську від 07 лютого 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання його потерпілим у вказаному вище кримінальному провадженні було скасовано і згодом його було визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 06 липня 2020 року строк досудового розслідування зазначеного вище кримінального провадження було продовжено на 6 місяців, тобто, до 08 січня 2021 року. 16 серпня 2020 року ним було заявлено клопотання у кримінальному провадженні № 42018050000000610 про долучення доказів; проведення оглядів відеозаписів; про допит в якості свідків співробітників Костянтинівського ВП [PERSON] та [PERSON] . Листом № 13-01-01/13-07-33/23610 від 21 серпня 2020 року його було повідомлено про задоволення клопотання в повному обсязі. Постановою від 07 жовтня 2020 року кримінальне провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року було закрито, проте [PERSON] , [PERSON] в якості свідків допитані не були; також не були допитані і працівники Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 29 жовтня 2020 року було скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 07 жовтня 2020 року з підстав того, що слідчим не проведено жодних слідчих дій, спрямованих на перевірку обставин злочину, викладених в заяві про кримінальне правопорушення. 04 січня 2021 року адвокат Розумовський О.С. звернувся до Прокуратури Донецької області зі скаргою, в якій порушив питання про притягнення до відповідальності слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську та надання слідчому вказівок про проведення певних слідчих дій. Листом від 02 лютого 2021 року № 31/1-17/1-148-18 його було повідомлено про те, що процесуальним керівником слідчому надано письмові вказівки щодо встановлення та допиту осіб, зазначених у скарзі та ініціювання питання щодо продовження строку досудового розслідування кримінального провадження; в задоволенні скарги в частині притягнення слідчого до відповідальності було відмовлено. Не зважаючи на зазначене, 11 лютого 2021 року слідчий Першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську виносить постанову про закриття кримінального провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 21 квітня 2021 року постанову про закриття кримінального провадження від 11 лютого 2021 року було скасовано у зв`язку з тим, що слідчий не допитав свідків, не усунув недоліки досудового розслідування, на які раніше вказав слідчий суддя, не виконав письмових вказівок прокурора. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 21 квітня 2021 року було визнано бездіяльність слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого в м.Краматорську щодо недотримання розумних строків під час досудового розслідування кримінального провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року з підстав того, що слідчим повідомлено процесуального керівника про часткове виконання вказівок та про необхідність додаткового часу для їх виконання в повному обсязі; разом з тим в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про виконання слідчим вказівок процесуального керівника в повному обсязі або про об`єктивну неможливість їх виконання. Постановою прокурора Першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР від 26 травня 2021 року за клопотанням адвоката Розумовського О.С. кримінальні провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року та № 62020050000002414 від 01 грудня 2020 року (за заявами свідків [PERSON] та [PERSON] про застосування до них недозволених методів ведення слідства в 2018 році) об`єднано в одне провадження якому присвоєно № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року. 27 травня 2021 року слідчим згідно п.14 ч.1 ст. 284 ЦПК України було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року з підстав завершення 14 травня 2021 року строків досудового розслідування. Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 25 червня 2021 року було відмовлено в задоволенні скарги адвоката Розумовського О.С. на постанову слідчого від 27 травня 2021 року з підстав того, що слідчі (розшукові) дії у кримінальному провадженні № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року не можуть проводитись після закінчення строків досудового розслідування. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 серпня 2021 року апеляційну скаргу адвоката Розумовського О.С. на постанову слідчого від 27 травня 2021 року про закриття кримінального провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року було залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 25 червня 2021 року - без змін. Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2021 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого [PERSON] адвоката Розумовського О.С. на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 25 червня 2021 року та на ухвалу Донецького апеляційного суду від 10 серпня 2021 року. Отже, кримінальне провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року остаточно закрите не за відсутності в діях працівників Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ознак кримінального правопорушення, а у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування. Тобто, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведено не повністю, без встановлення істини. Першим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Краматорську не дотримані розумні строки під час досудового розслідування кримінального провадження № 42018050000000610, що призвело до закриття у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування та без притягнення винних до кримінальної відповідальності, що завдало потерпілому [PERSON] моральних страждань, які він оцінює в розмірі 50000 гривень 00 копійок. Має місце бездіяльність посадових осіб органів державної влади, а також бездіяльність самих органів державної влади. [PERSON] вважає, що шкоду завдано внаслідок злочину, а також тривалим проведенням досудового розслідування, не встановленням особи, яка скоїла злочин, і вона підлягає відшкодуванню державою за рахунок Державного бюджету України. Розслідування обставин психологічного тиску та загроз фізичного насилля щодо потерпілого [PERSON] тривало майже три роки і не принесло реальних результатів; протягом значного періоду часу органами досудового розслідування не було докладено розумних зусиль для встановлення істини. В період часу з жовтня 2018 року по травень 2021 року органи досудового розслідування спромоглись винести лише п`ять постанов про закриття кримінального провадження, чотири з яких були скасовані. Остання, не скасована постанова є постановою про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування. За такий строк орган досудового розслідування мав би або закрити провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, або за відсутністю події кримінального правопорушення, або звернутись до суду з обвинувальним актом щодо особи, на яку він прямо вказував. Надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо. Зазначає, що має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок невиправданого затягування правоохоронними органами розслідування кримінального провадження внаслідок невиконання та/або порушення вимог кримінального процесуального закону. Позивач [PERSON] з урахуванням заяви від 11 листопада 2022 року (т.2а.с.48-50) просить: - стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь грошову компенсацію у розмірі 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди; - солідарно стягнути з Донецької обласної прокуратури, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, Державної казначейської служби України на його користь за рахунок коштів Державного бюджету України витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 листопада 2022 року замінено первісного відповідача - Головне Управління Державної казначейської служби України у Донецькій області на належного відповідача - Державну казначейську службу України; залучено до участі в справі Головне Управління Державної казначейської служби України у Донецькій області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача; продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на тридцять днів. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Розумовський О.С. підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Донецької обласної прокуратури Рябіченко О.О. позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. З відзиву Донецької обласної прокуратури вбачається, що відповідач, в обгрунтування заперечень проти позову посилається на те, що виходячи зі змісту ст. ст. 2, 303 КПК України, п. 1-1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», факт протиправних дій у кримінальному провадженні підлягає встановленню у кримінально-процесуальному порядку відповідним рішенням (наприклад, обвинувальним вироком, постановами прокурора вищого рівня). На теперішній час такі рішення не приймалися, зокрема рішення, дії або бездіяльність прокурора протиправними не визнавалися. Таким чином, протиправне діяння відповідачів, як елемент підстави для відшкодування шкоди, позивачем не доведено. При цьому, у межах цивільного судочинства суд не може перевіряти законність кримінально-процесуальних дій слідчого чи прокурора, оскільки це суперечитиме вимогам щодо юрисдикції судів та виступатиме втручанням у кримінальне провадження. Ухвали слідчих суддів не створюють у позивача підстав для відшкодування моральної шкоди. Звертаючись зі скаргою у порядку КПК України, позивач лише реалізував власні процесуальні права на оскарження, що є відображенням принципу змагальності. Сам факт задоволення скарг позивача та скасування постанов або зобов`язання внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань є достатньою справедливою сатисфакцією та не вимагає додаткової грошової компенсації, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини у справах «Надточій проти України», «Гурепка проти України» тощо. Незгода позивача з прийнятими працівниками органів прокуратури процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди. Будь-яких доказів дійсності негативних наслідків від дій відповідача позивачем не надано. Зокрема, не визначено та не надано доказів того, яким чином порушився його життєвий уклад у зв`язку з тим, що його заяву одразу не внесено до ЄРДР або те, що кримінальне провадження закрито. В якості шкоди [PERSON] зазначає абстрактні (неконкретні) явища. Факт заподіяння шкоди має бути встановлений на конкретних фактичних обставинах, а не бездоказових припущеннях позивача. Представники відповідача - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Краматорську Ковальова А.Г. та Жалдак О.О. заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] , посилаючись на їх безпідставність. З відзиву Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Краматорську вбачається, що заперечуючи проти задоволення позову [PERSON] , відповідач посилається на те, що позивачем реалізовано право на оскарження дій слідчих в порядку, передбаченому ст.ст.303-308 КПК України. Серед передбачених ч.2 ст.307 КПК України повноважень слідчого судді відсутні повноваження з визнання дій незаконними. Відповідно до ч.6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Під іншими незаконними діями або бездіяльністю розуміються інші, ніж передбачені у ч.1 ст.1176 ЦК України (незаконне засудження, незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, незаконне застосування запобіжного заходу, незаконне затримання, незаконне накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт) дія або бездіяльність. Вказані норми ЦК України кореспондуються з приписами п.1ч.1 ст.1, п.1-1 ч.1 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» згідно яких підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, серед іншого, інших процесуальних дій, що обмежують права громадян і вказане право на відшкодування виникає у громадянина у випадку, серед іншого, встановлення у іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права і свободи громадян. Додані до позовної заяви матеріали не містять доказів на підтвердження факту заподіяння [PERSON] моральної шкоди, незаконності чи протиправності дій службових осіб органу Державного бюро розслідувань, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) заподіювача та шкодою. Підставою для відшкодування шкоди позивач наводить ухвали слідчих суддів, якими скасовані постанови слідчих Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м.Краматорську про закриття кримінального провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року за ч.ч.1,2, ст. 365 КК України. Вказані ухвали свідчать лише про оскарження постанов слідчих в рамках кримінального провадження і є нічим іншим, як реалізація потерпілим права на оскарження процесуального рішення слідчого в порядку ст.ст.303-308 КПК України. Дії чи бездіяльність посадових осіб органу ДБР при розгляді скарги у кримінальному провадженні протиправними чи незаконними у встановленому законом порядку визнані не були. Сам факт скасування постанов слідчих та задоволення скарг [PERSON] не свідчить про протиправність дій органу ДБР та завдання моральної шкоди позивачу і не створює підстав для її відшкодування, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені відповідними ухвалами суддів. Реалізація позивачем процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача. Позивачем не надано доказів на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку. Представник співвідповідача - Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню (т.2 а.с.36). З`ясувавши позицію представників сторін та третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 10 вересня 2018 року [PERSON] в особі представника адвоката Розумовського О.С. звернувся до прокурора Донецької області Бондаренка Є.В. із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності працівників Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, в тому числі, [PERSON] за фактом незаконних дій, погроз психологічного та фізичного насильства, примушування до дачі неправдивих показань, незаконного затримання свідків за ст.ст. 371, 373 КК України (т.1а.с.17). Листом начальника першого слідчого відділу прокуратури Донецької області від 20 вересня 2018 року № 17/1-149-18 (2567 вих18) [PERSON] та його представника адвоката Розумовського О.С. повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки зі змісту вказаної вище заяви не вбачається достатніх об`єктивних даних, які б вказували на вчинення посадовими особами Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області кримінального правопорушення (т.1 а.с.18). 26 вересня 2018 року [PERSON] в особі представника адвоката Розумовського О.С. звернувся до Краматорського міського суду Донецької області зі скаргою, в якій просив зобов`язати перший слідчий відділ Прокуратури Донецької області прийняти та зареєструвати заяву про вчинення злочину до ЄРДР та розпочати за цією заявою досудове розслідування за ст.373 КК України за фактом психічного впливу, загрози фізичного насильства до [PERSON] та примушування дати неправдиві показання з боку працівників Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області (т.1 а.с.19-21). Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міського суду Донецької області від 28 вересня 2018 року (справа № 234/15086/18) було зобов`язано уповноважених посадових осіб прокуратури Донецької області внести до ЄРДР відомості щодо кримінального правопорушення, які викладені у заяві [PERSON] в інтересах [PERSON] (т.1а.с.22). Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в рамках кримінального провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року (т.1 а.с 24-25): -09 жовтня 2018 року внесено відомості за ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2018 року щодо зобов`язання внести відомості до ЄРДР за заявою [PERSON] від 04 вересня 2018 року з приводу застосування до неї під час допиту в якості свідка психологічного впливу працівниками Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області (правова кваліфікація ч.2 ст.365 КК України); -23 жовтня 2018 року внесено відомості за ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 28 вересня 2018 року щодо зобов`язання внесення до ЄРДР відомостей за заявою [PERSON] про застосування у вересні 2018 року стосовно підозрюваного [PERSON] та свідків [PERSON] і [PERSON] недозволених методів ведення досудового розслідування працівниками Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області (правова кваліфікація ч.2 ст.365 КК України); -24 жовтня 2018 року внесено відомості за ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 09 жовтня 2018 року щодо зобов`язання внесення до ЄРДР відомостей за заявами свідків у кримінальному провадженні № 12018050380000604 від 08 червня 2018 року за підозрою [PERSON] за ч.1 ст.121 КК України [PERSON] та [PERSON] про застосування стосовно них недозволених методів ведення досудового розслідування з боку заступника начальника сектору карного розшуку Костянтинівського ВП [PERSON] 25 вересня 2018 року ( правова кваліфікація ч.1 ст.365 КК України); -23 березня 2020 року до ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську надійшла ухвала судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області № 233/3397/18/14531/20 від 10 березня 2020 року щодо можливості здійснення працівниками поліції тиску на свідка [PERSON] під час здійснення з нею слідчого експерименту 22 грудня 2018 року у кримінальному провадженні № 12018050380000632 від 13 червня 2018 року, а також щодо можливого факту протиправних дій з боку працівника поліції на ім`я [PERSON] , що виразилось у здійсненні тиску на свідка [PERSON] у вищевказаному кримінальному провадженні. Постановою слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчих органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Донецької області від 21 березня 2019 року закрито кримінальне провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року за ч.ч.1,2, ст.365 КК України (за заявою свідка [PERSON] з приводу застосування психологічного впливу) у зв`язку з відсутністю в діях працівників Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ознак складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2, ст.365 КК України (т.1а.с.29). Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 07 травня 2019 року (справа № 234/6679/19) задоволено скаргу представника [PERSON] адвоката Розумовського (т.1 а.с.30-33), скасовано зазначену вище постанову слідчого від 21 березня 2019 року з посиланням на те, що вжиті слідчим дії по розслідуванню кримінального провадження є недостатніми, оскільки не допитаний сам [PERSON] щодо обставин застосування до нього недозволених методів ведення слідства; не допитані працівники Костянтинівського ВП [PERSON] та [PERSON] , на яких заявники вказують як на осіб, причетних до вчинення злочину (т.1 а.с.34-35). Постановою слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчих органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Донецької області від 13 листопада 2019 року закрито кримінальне провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року за ч.ч.1,2, ст.365 КК України (за заявою свідка [PERSON] з приводу застосування психологічного впливу) у зв`язку з відсутністю в діях працівників Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ознак складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2, ст.365 КК України (т.1а.с.37-38). Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 28 листопада 2019 року (справа № 234/19873/19) задоволено скаргу представника [PERSON] адвоката Розумовського (т.1 а.с.39-43), скасовано вищезазначену постанову слідчого від 13 листопада 2019 року з посиланням на те, що слідство проведено неповно, оскільки закриваючи кримінальне провадження з підстав, передбачених п.2 ч. 1 ст.284 КПК України слідчим не в повній мірі з`ясовані обставини справи (т.1 а.с.44). 30 грудня 2019 року [PERSON] в особі представника адвоката Розумовського О.С. звернувся до Прокуратури Донецької області із заявою про залучення в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року за ч.ч.1,2, ст.365 КК України, оскільки внаслідок психологічного тиску, загроз застосування фізичного насильства, принизливого ставлення з боку працівників Костянтинівського ВП Бахмутського ВП він зазнав сильних нервових переживань, значно погіршився стан його здоров`я (т.1 а.с.45-47). Постановою слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Краматорську від 07 лютого 2020 року відмовлено у визнанні [PERSON] потерпілим у кримінальному провадженні № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року з посиланням на те, що в заяві [PERSON] зазначено, що протиправні дії з боку працівників поліції мали відносно нього ніби-то 09 червня 2018 року, проте документів, які б підтверджували факт звернення за медичною допомогою цього дня [PERSON] не надано; звернення до лікарні мало місце 18 червня 2018 року; з копій медичної документації вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря терапевта з 2015 року з діагнозом ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз 2 ступеню, СМ 2А (т.1 а.с.50-51). Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 24 лютого 2020 року (справа № 234/2772/20) задоволено скаргу представника [PERSON] адвоката Розумовського (т.1 а.с.59-62), скасовано зазначену вище постанову слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м.Краматорську від 07 лютого 2020 року з посиланням на неналежне мотивування висновків, наведених у постанові (т.1 а.с.63-66). Постановою слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську від 13 квітня 2020 року задоволено заяву адвоката Розумовського О.С. про залучення в якості представника потерпілого [PERSON] у кримінальному провадженні № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року (т.1 а.с.73); на адресу останнього направлено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у зазначеному кримінальному провадженні (т.1 а.с.70, 71) Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 06 липня 2020 року (справа № 234/1309/19) строк досудового розслідування кримінального провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2, ст.365 КК України продовжено на 6 місяців, - до 08 січня 2021 року (т.1 а.с.74-75). Як вбачається з повідомлення від 21 серпня 2020 № 13-01-01/13-07-33/ [NUMBER] (т.1а.с.78), клопотання представника потерпілого [PERSON] адвоката Розумовського О.С. від 16 серпня 2020 року у кримінальному провадженні № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року про долучення доказів, їх огляд та допит свідків (т.1 а.с.76-77) задоволено в повному обсязі. Постановою слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську від 07 жовтня 2020 року закрито кримінальне провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року за ч.ч.1,2, ст.365 КК України у зв`язку з відсутністю в діях працівників Костянтиніського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області складу кримінального правопорушення; факти застосування психологічного насильства зі сторони співробітників поліції до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не знайшли підтвердження (т.1 а.с.79-83). Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 29 жовтня 2020 року (справа № 234/1309/19) задоволено скаргу представника [PERSON] адвоката Розумовського (т.1 а.с.84-88), скасовано вищезазначену постанову слідчого від 07 жовтня 2020 року з посиланням на те, що слідчий не провів жодних слідчих дій, спрямованих на перевірку обставин злочину, викладених в заяві про кримінальне правопорушення, не встановив та не допитав свідків, які б могли дати показання щодо обставин перебування [PERSON] , [PERSON] , у Костянтинівському ВП 08 червня 2018 року та 09 червня 2018 року; не встановив хто із співробітників Костянтинівського ВП у зазначені дні безпосередньо спілкувався із [PERSON] , [PERSON] ; не допитав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на яких заявники вказують у своїх заявах як на осіб, причетних до вчинення злочину (т.1 а.с.89-90). 04 січня 2021 року представник потерпілого [PERSON] адвокат Розумовський О.С. звернувся до керівника Донецької обласної прокуратури, в якій порушив питання про притягнення до відповідальності слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську [PERSON] , за недотримання розумних строків досудового розслідування кримінального провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року; просив надати вказівки про проведення певних слідчих дій - допит в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.91-94). Листом від 02 лютого 2021 року № 31/1-17/1-148-18 адвоката Розумовського О.С. повідомлено про результати розгляду його скарги від 04 січня 2021 року (т.1а.с.95). Постановою слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого в м.Краматорську Давидової В.Є. від 11 лютого 2021 року закрито кримінальне провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року за ч.ч.1,2, ст.365 КК України у зв`язку з відсутністю в діях працівників Костянтиніського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області складу кримінального правопорушення; факти застосування психологічного насильства зі сторони співробітників Костянтинівського ВП на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] не знайшли свого підтвердження (т.1а.с.102-106). Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 21 квітня 2021 року (справа № 234/1309/19) задоволено скаргу потерпілого [PERSON] адвоката Розумовського О.С. (т.1 а.с.107-111); скасовано зазначену вище постанову слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого в м.Краматорську Давидової В.Є. від 11 лютого 2021 року про закриття кримінального провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року з посиланням на неповноту досудового розслідування, яка знайшла свій прояв у тому, що слідчим не усунуто недоліки, на які вказав слідчий суддя в ухвалі від 29 жовтня 2020 року та не виконані письмові вказівки прокурора не допитані свідки оперуповноважений Костянтинівського ВП [PERSON] , оперуповноважений Костянтинівського ВП Купянський Д.В., заступник начальника сектору превенції Костянтинівського ВП Арутюнян В.Р. (т.1а.с.114-115). Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 21 квітня 2021 року (справа № 234/1309/19) частково задоволено скаргу представника потерпілого адвоката Розумовського О.С. (т.1 а.с.96-101), визнано бездіяльність\~слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого в м.Краматорську Давидової В.Є. щодо недотримання розумних строків під час досудового розслідування кримінального провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року. Встановлено, що 01 лютого 2021 року процесуальним керівником у кримінальному провадженні Пшеничним А. слідчому надані відповідні письмові вказівки та встановлений строк їх виконання; 05 лютого 2021 року слідчим повідомлено процесуального керівника про часткове виконання вказівок та про необхідність додаткового часу для їх виконання в повному обсязі; проте, відсутні відомості про виконання вказівок процесуального керівника в повному обсязі або про об`єктивну неможливість їх виконання (т.1 а.с.112-113). 01 травня 2021 року представник потерпілого [PERSON] адвокат Розумовський О.С. звернувся до прокурора Донецької області із клопотанням про об`єднання в одне провадження кримінальні провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року та № 62020050000002414 від 01 грудня 2020 року (т.1 а.с.116-117). Постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Чапланової С.Ю. від 11 травня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката Розумовського О.С. від 01 травня 2021 року про об`єднання кримінальних проваджень (т.1 а.с.118). Згодом, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 02 червня 2021 року, постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Чапланової С.Ю. від 26 травня 2021 року кримінальні провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року за ч.ч.1,2, ст.365 КК України та № 62020050000002414 від 01 грудня 2020 року за ч. 2 ст.366 КК України об`єднані в одне провадження, якому присвоєно єдиний номер № 42018050000000610 (т.1 а.с.122-123). Постановою слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією в м.Краматорську) ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську П`ятницина В.Л. від 27 травня 2021 року кримінальне провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року за ч.ч.1,2, ст.365 КК України закрито на підставі абзацу 14 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування (т.1 а.с.125-128). Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 25 червня 2021 року (справа № 234/1309/19) (т.1 а.с.134-135) в задоволенні скарги потерпілого [PERSON] в особі адвоката Розумовського О.С. від 18 червня 2021 року про скасування зазначеної вище постанови слідчого від 27 травня 2021 року (т.1 а.с.129-133) відмовлено. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 серпня 2021 року ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 25 червня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні скарги адвоката Розумовського О.С. (т.1а.с.136-140), діючого в інтересах [PERSON] , на постанову слідчого від 27 травня 2021 року про закриття кримінального провадження № 42018050000000610 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.2 ст.365 КК України, залишено без змін, оскільки у зазначеному кримінальному провадженні закінчився строк досудового розслідування, визначений п.2 ч.2 ст.219 КПК України і в цьому провадженні жодній особі не було повідомлено про підозру (т.1 а.с.141-142). Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2021 року (т.1 а.с.148-149) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого [PERSON] адвоката Розумовського О.С. (т.1 а.с.143-147) на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 25 червня 2021 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 10 серпня 2021 року. Згідно із частиною першою статті 15, частиною першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56 Конституції України пердбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 5.6 і 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зазначено, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблений висновок про те, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 10 ЦПК України). Право особи на ефективний засіб правового захисту\~закріплено у статті 13 Конвенції, згідно з якою кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обгрунтує її розмір. У постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 646/7015/19 зазначено, що «відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції. За змістом зазначеної статті держава має позитивні обов`язки гарантувати ефективне використання визначених Конвенцією прав кожному, хто перебуває під її юрисдикцією. Порушення кожного з цих обов`язків є самостійною підставою відповідальності держави. Розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (рішення Європейського суду з прав людини від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції»; рішення Європейського суду з прав людини від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції». Надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір». Правові висновки про можливість відшкодування моральної шкоди, завданої особі надмірною тривалістю досудового розслідування кримінального провадження викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 646/7015/19, від 01 грудня 2021 року у справі № 308/14232/18, від 23 лютого 2022 року у справі №646/5368/19, від 29 червня 2022 року у справі № 554/2715/21. Судом встановлено, що тривале досудове розслідування кримінального провадження№ 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року, не дотримання розумних строків під час досудового розслідування, неодноразові необґрунтовані рішення органів досудового розслідування про закриття зазначеного кримінального провадження, які згодом були скасовані слідчими суддями, закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків без притягнення винних осіб до відповідальності, поза розумним сумнівом, мали негативний вплив на моральний стан позивача [PERSON] , призвели до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю постійного звернення до органів досудового розслідування, прокуратури та суду із скаргами. Про протиправність дій, бездіяльності органів досудового розслідування в рамках розслідування кримінального провадження № 42018050000000610 від 09 жовтня 2018 року свідчать зазначені в рішенні суду ухвали слідчих суддів Краматорського міського суду Донецької області, якими були підтверджені факти неповноти досудового розслідування та необґрунтованого закриття кримінального провадження; зокрема, ухвалою від 21 квітня 2021 року було визнано бездіяльність слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську Давидової В.Є. щодо недотримання розумних строків під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження. Зазначене вище, на переконання суду свідчить про заподіяння [PERSON] моральної шкоди та існування причинно-наслідкового зв`язку між цими протиправними діями, бездіяльністю органів досудового розслідування та заподіяною шкодою. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року в справі 910/23967/16 (провадження №12-110гс18) кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга\~статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 170 ЦК України\~держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу [PERSON] моральної шкоди. Виходячи із вимог розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з держави Україна на користь позивача по справі у відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень 00 копійок. Дослідивши медичну карту амбулаторного хворого № 0202П/17 1915 та виписки із медичної карти [PERSON] (т.1 а.с.52-58), виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 1372-Т (т.2а.с.79-80), довідку від 17 червня 2021 року № 01/Р-478-210 (т.2 а.с.80 на звороті), виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 9.7502 (т.2 а.с.81), довідку до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 541704 (т.2 а.с.78), суд дійшов переконання, що позивачем не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями або бездіяльністю відповідачів по справі та погіршенням стану його здоров`я і встановленням групи інвалідності. Суд відхиляє посилання представників відповідачів - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Краматорську та Донецької обласної прокуратури у відзивах на висновки Верховного Суду, оскільки фактичні обставини у наведених відповідачами справах та у справі № 233/1437/22 за позовом [PERSON] є дещо відмінними. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 07 липня 2018 року № 07/07/18-1 (т.1а.с.11-14) та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 10 від 22 серпня 2022 року, з якого вбачається, що [PERSON] сплатив адвокату Розумовському О.С. за договором № 07/07/18-1 - 5000 грн 00 коп (а.с.16а). Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору слід віднести на рахунок держави; з держави Україна на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - 1000 гривень 00 копійок.

Outcome: partial