Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

18.01.2023 р. на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн., щомісячно, починаючи з 28.12.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 14.01.2015 р. вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 23.11.2017 р. було розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає окремо від позивачки та дитини. Оскільки відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги у добровільному порядку регулярно в достатньому розмірі на її утримання не надає, тому позивачка звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою від 27.02.2023 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що представник позивачки не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому відповідач, що належним чином повідомлявся про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що з 14.01.2015 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 23.11.2017 р. було розірвано на підставі рішення суду, при цьому від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією рішення Святошинського районного суду м.Києва від 23.11.2017 р. в справі № 759/6424/17. З письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, вбачається, що дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, при цьому відповідач є працездатною особою та має доходи, які є достатніми для участі в утриманні дитини. Будь-яких доказів про незадовільний стан здоров`я відповідача, а також про перебування на утриманні останнього інших осіб, які в силу закону потребують його матеріальної допомоги, суду надано не було. Згідно з ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання постійної і регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини у достатньому розмірі, при цьому, приймаючи до уваги вік, стан здоров`я і матеріальне становище дитини, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача та відсутність у нього на утриманні інших осіб, які потребують його матеріальної допомоги, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме вважає необхідним визначити аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , які підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивачки, у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн., щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення аліментів за минулий час, а саме з 28.12.2020 р., оскільки раніше пред`явлений до Святошинського районного суду м.Києва аналогічний позов, на який посилається сторона позивача, було залишено без розгляду з причин повторної неявки позивача в судове засідання, ухвала суду, якою вирішувалось вказане питання, в апеляційному порядку позивачем не оскаржувалась, а тому вказана обставина з врахуванням поведінки позивача у тій справі жодним чином не свідчить про вжиття нею заходів щодо одержання від відповідача аліментів та не підтверджує факт його свідомого ухилення від їх сплати. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн., а також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн. Також, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial