Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Калушу Калуського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 315; неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] залишити проживати з позивачкою; після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище " [PERSON] ". Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 вересня 2012 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . В даному шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , котрі на даний час проживають разом з позивачкою. На даний час поведінка відповідача по відношенню до позивачки кардинально змінилася. У них часто виникають непорозуміння, а останнім часом відповідач почав грубо ставитись до позивачки в наслідок чого подальше спільне проживання неможливе. Позивачка не має наміру в подальшому перебувати в юридично закріпленому, однак формальному шлюбі та вважає, що зберегти даний шлюб неможливо і досягнути примирення між ними також неможливо. Ухвалою суду від 21.12.2022 залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Городенківської міської ради. 27.12.2022, через поштове відділення, до суду від відповідача поступив відзив на позову заяву. В поданому відзиві відповідач просить суд: розірвати шлюб між ним та позивачкою; щодо проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю відмовити та залишити проживати дітей з ним. Одночасно просить суд розглянути справу за його відсутності. Зазначив, що він не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, водночас зазначає, що позивач ніколи не зверталась до нього ні з пропозицією розірвання шлюбу, ні з пропозицією зберегти шлюб. Тому, позивачем в позовній заяві безпідставно вказана інформація, що заходи досудового врегулювання не дали бажаного результату. Щодо кардинальної зміни поведінки відповідача та нібито грубого ставлення останнім часом відповідача, внаслідок чого подальше спільне життя неможливе зазначає, що до початку воєнного стану, він, позивач та двоє дітей проживали в м. Києві. В перший день повномасштабного вторгнення росії, вони виїхали з Києва в м. Городенка, де разом перебували декілька днів. З 02.03.2022 по 09.04.2022 позивач та діти перебували за кордоном Республіка Польща. Після чого, він проживав з позивачкою до 15.04.2022. Через грубе ставлення позивача до нього, з 15.04.2022 по день написання цього відзиву, він та позивачка проживають окремо, з того часу спільного господарства не ведуть. Враховуючи той факт, що відповідач та позивач проживають окремо більше як пів року, твердження позивача про грубе ставлення відповідача саме останнім часом та й раніше до позивача є неправдивим. Щодо проживання дітей з позивачем, то він повністю не погоджується. Враховуючи грубе ставлення позивача до дітей, психічно неврівноважену поведінку позивача, вважає, що проживання дітей з ним в найкращій мірі відповідатиме інтересам дітей. Позивач та представник позивача в судове засідання не прибули, на електронну адресу суду від представника позивача - адвоката Бондаренко К.О. поступила заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Також, просять вирішити питання щодо стягнення із відповідача судових витрат та на підтвердження описки у квитанції на суму 2000 грн. в частині по батькові [PERSON] надали копію дублікату квитанції АТ КБ «Приватбанк» із зазначенням вірних даних платника та печаткою банку. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. 30.01.2023, на електронну адресу суду, та 08.02.2023, через поштове відділення, від відповідача поступила заява про розгляд справи без його участі. Також, 10.03.20223 відповідачем подано на електронну адресу суду клопотання щодо здійснення розподілу судових витрат, а саме просить в клопотанні про здійснення розподілу судових витрат, яке датоване 16.01.2023 та підписане представником [PERSON] адвокатом Шургот О,В. Відмовити, оскільки такі витрати документально не підтверджені [PERSON] . Від начальника служби у справах дітей міської ради О.Боднарчук до суду поступило клопотання про розгляд справи та винесення рішення без їх участі. Висновок органу опіки та піклування підтримують у повному обсязі. Дії позивача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 19 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 315, що стверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] виданим 19.09.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги прохання позивачки про залишення їй після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище « [PERSON] », суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Що стосується позовної вимоги про залишення неповнолітніх дітей сторін після розірвання шлюбу проживати з позивачкою, суд зазначає наступне. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 22.12.2014 та серії [NUMBER] від 18.04.2017. Відповідно до положень ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Частиною 1 ст. 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з вимогами ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 161 ч. 1 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи, сторони не дійшли згоди щодо того, з ким будуть проживати діти сторін, які на даний час проживають з матір`ю. Згідно довідок № 2604-7000662457, № 2604-7000663246, № 2604-7000661524 від 14.04.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - [PERSON] , [INFO] , та її малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на даний час перебувають на обліку внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання/перебування яких є: [ADDRESS] . Із копії акту обстеження умов проживання від 10.01.2023 гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вбачається, що в даному житловому будинку належні умови проживання та виховання дітей. Достатньо місця для відпочинку, дозвілля дітей, навчання та сну. За даною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: батько [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Результат бесіди і ставлення членів сім`ї до рішення прийняти на виховання дитину - бабуся і дідусь дуже раді, що дочка з дітьми проживають у них. Із копії акту обстеження умов проживання від 11.01.2023 гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вбачається, що в даному житловому будинку належні умови проживання, малолітні діти можуть проживати з батьком. Для виховання та розвиту дитини створені такі умови: є місце для відпочинку, підготовки уроків та сну. За даною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] . З копії протоколу бесіди з дитиною від 05.01.2023 вбачається, що в присутності матері [PERSON] , працівниками служби у справах дітей міської ради було проведено бесіду з малолітніми [PERSON] та [PERSON] щодо вирішення питання про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу. В ході співбесіди діти пояснили, що від народження і до початку війни проживали разом з батьками у м. Києві, де відвідували школу і садок. Однак, з початком війни діти разом з матір`ю переїхали в м. Городенка, де проживають у будинку бабусі по лінії матері, а батько перебуває у свого брата. Діти бачились з батьком за весь період війни приблизно 6 разів. Батько привозив дітям солодощі та давав гроші, іграшки. [PERSON] ображена на тата, що той не приїхав до неї на день народження. Діти спілкуються з батьком по телефону один раз в тиждень, інколи рідше. Діти повідомили, що після розірвання шлюбу хочуть залишитись проживати з матір`ю [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування Городенківської міської ради про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради Івано-Франківської області № 561 від 27.01.2023, комісія з питань захисту прав дитини міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , після розлучення батьків з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України суд, приймаючи до уваги прохання позивача та відповідача, думку дітей, яка зазначена у протоколі бесіди з дитиною, висновок органу опіки та піклування Городенківської міської ради затверджений рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради Івано-Франківської області № 561 від 27.01.2023, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , біля матері [PERSON] , [INFO] . З приводу судових витрат слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За положеннями ч.ч.1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на - позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Підставою для відшкодування відповідних судових витрат, в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу, є довіреність або ордер, виданий згідно Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», детальний опис робіт (наданих послуг), а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позовної заяви до суду 28.10.2022 позивачкою було надано копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Говзан Миколою Миколайовичем. Ордер виданий 27.10.2022 адвокатським бюро «Микола Говзан». Також, до справи подано копію Договору про надання правничої допомоги від 12.10.2022 укладений між [PERSON] та Адвокатським бюро « Миколи Говзана» в особі керівника адвоката Говзана М.М. Згідно п.3.1 даного Договору вартість послуг та представлення інтересів становить згідно акту виконаних робіт. До даного договору надано копію акту приймання виконаних робіт від 27.10.2022, згідно якого вартість за надання правничої допомоги [PERSON] у справі про розірвання шлюбу (підготовка позову та додатків до нього, подавання до суду) становить 2000 грн. та зазначено реквізити для перерахування коштів. Згідно квитанції ПриватБанку від 03.1.2022 № 0.0.2729421040.1 за надання правничої допомоги [PERSON] » оплачено кошти в розмірі 2000 грн. - отримувачу Адвокатське бюро Миколи Говзана. Відповідно до копії дублікату чека від 14.03.2023 квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.2729421040.1 від 03.11.2022 міститься відмітка Приватбанку про те. що вірний платник - [PERSON] . При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Оскільки позовна заява до відповідача задоволена, то відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати за надання правничої допомоги [PERSON] у справі про розірвання шлюбу (підготовка позову та додатків до нього, подавання до суду) підлягають стягненню з відповідача та користь позивача повністю в розмірі 2000 грн. Також, при подачі позову про розірвання шлюбу позивачкою оплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн. Однак, у зв`язку з тим, що сторони не дійшли згоди щодо того, з ким будуть проживати діти після розірвання шлюбу, судом розглянуто позовну вимогу щодо визначення місця проживання дітей, таким чином судом розглянуто дві вимоги немайнового характеру (про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей). Ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом було задоволено позов до відповідача, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 992,40 грн. та судовий збір в розмірі 992,40 грн. в дохід держави за позовну вимогу про визначення місця проживання дітей На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved