Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «АРТ ХАУС», третя особа: [PERSON] та просить визнати недійсним Акт приймання-передачі будинку в оперативне управління від 22.12.2014 та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову, позивач вказує, що 29.01.2014 придбала квартиру [ADDRESS] , відповідно до Договору купівлі-продажу, серія та номер 231, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погребняком О.А., номер запису про право власності 4466586. У зв`язку з цим, набула право участі в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку « Арт Хаус ». Протоколом № 2 Загальних зборів ОСББ від 20.12.2014 вирішено питання щодо прийняття будинку в оперативне управління та обслуговування ОСББ та надання повноважень голові правління ОСББ та заступнику Голови правління ОСББ на прийняття будинку та підписання Акту приймання-передачі будинку в оперативне управління. 22.12.2014 комісією у складі Голови правління ОСББ «Арт Хаус» [PERSON], замовника будівництва [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] [PERSON] підписано Акт приймання-передачі будинку в оперативне управління. Згідно частини 2 Акту, в оперативне управління ОСББ було передано 14 квартир. Відповідно до частини 5 Акту передано дерева, чагарники, газони та квітники тощо, у тому числі у розділі «Інші відомості про домоволодіння» - машиномісця (парковочні місця), 9 штук. Разом з цим, на момент підписання даного Акту, вказані парковочні місця та нежитлові приміщення вже знаходились у праві приватної власності у громадянина [PERSON] , зокрема: парковочне місце 10П, яке знаходяться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] набув права власності на парковочне місце 10П за договором купівлі продажу майнових прав № 10/М-П від 16.01.2013 року. У подальшому, 24.12.2016 згідно договору купівлі-продажу серія та номер 6303, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В., [PERSON] передав у власність [PERSON] нерухоме майно, а саме: парковочне місце [ADDRESS] , загальною площею 11,1 кв.м. 24.12.2016 державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. винесено Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер: 1131119080000 від 24.12.2016. Враховуючи те, що на момент складення та підписання Акту приймання-передачі будинку в оперативне управління від 22.12.2014 р., за вказаним парковочним місцем вже був закріплений володілець, позивач вважає, що парковочне місце 10П ОСББ «Арт Хаус» не мало права прийняти на баланс для подальшого управління цим майном. Окрім того, позивач акцентує увагу на тому, що даний Акт не підписувався замовником будівництва [PERSON] , оскільки підпис останньої в Акті відрізняється від того, який міститься в Декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Позивач також зазначає, що протокол №3 позачергових загальних зборів членів ОСББ від 18.03.2016, яким встановлений порядок денний, а саме розгляд питання про оформлення прав власності на паркомісця в ЖК «Арт Хаус», складено з порушенням вимог законодавства, оскільки в них вказано, що члени ОСББ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були відсутні на зборах, що не відповідає дійсності, оскільки дані особи були присутні та голосували проти прийняття будь-яких рішень. Окрім того, Статут ОСББ, затверджений 21.07.2016 Протоколом №6 позачергових загальних зборів членів ОСББ, не відповідає тому, який було надано [PERSON] та позивачу для ознайомлення після проведення загальних зборів. Також про проведення зборів, позивачем не було отримано ані розписок, ані електронних повідомлень про проведення загальних борів, чим порушено її право брати участь в управління ОСББ. Все вищевказане у свою чергу підтверджує, що протоколи з зазначеними порушеннями не наділяють цивільними правами та обов`язками осіб, зазначених у протоколі на виконання дії. За таких обставин, просить задовольнити позов. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2018 справу передано у провадження судді Усатовій І.А. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м.Києва від 28.09.2018 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. 22.12.2018 до суду надійшов відзив ОСББ «Арт Хаус» та заява про застосування строків позовної давності. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказує, що позивач [PERSON] на момент підписання акту перебувала на посаді голови правління ОСББ «Арт Хаус». Відтак, позивач, представляючи інтереси ОСББ «Арт Хаус», маючи довірені їй повноваження співвласниками будинку, та виконуючи обов`язки, покладені Статутом, захищала права та діяла в інтересах лише такого Об`єднання, а не у своїх власних, а тому права та інтереси особисто позивача, як фізичної особи - члена ОСББ «Арт Хаус», у зв`язку з підписанням Акту ніяким чином не можуть бути порушені. Будь-яких доказів, що даним Актом порушено право позивача, за захистом якого вона звернулась до суду, позивачем не надано, а також не обґрунтовано яке саме право порушене та в чому полягає таке порушення. Водночас, відповідачем та замовником будівництва було дотримано вимог законодавства щодо передачі будинку на баланс. Щодо строків позовної давності зазначає про те, що виступаючи представником ОСББ «АРТ ХАУС», здійснюючи відповідні дії задля досягнення мети членів ОСББ, позивач 22 грудня 2014 року підписала оспорюваний акт. Тобто, саме в момент підписання позивач повинна була знати про те, що даний акт, як зазначає позивач, не відповідає вимогам норм чинного законодавства та спричиняє порушення її прав. Відтак, початок перебігу трирічного строку позовної давності пов`язується в даному випадку з моментом підписання даного акту. У зв`язку з цим, позивач втратила таке право на звернення до суду у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Протокольною ухвалою суду від 31.01.2019 задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі третю особу - [PERSON] 19.04.2019 до суду надійшла відповідь на відзив, в які позивач просить повернути адвокату Лисунець Я.І. без розгляду та не брати до уваги під час розгляду справи відзив та заяву про застосування строків позовної давності, клопотання про залучення третьої особи від 14.12.2018, оскільки вони підписані та подані неповноважною особою, що є представником відповідача у даному процесі. 24.04.2019 до суду надійшли заперечення ОСББ «Арт Хаус» на відповідь на відзив, в якій зазначає, що повноваження адвоката Лисунець Я.І.. як представника ОСББ «АРТ ХАУС» підтверджується довіреністю юридичної особи від 19.03.2018. Відзив та заява про застосування строків позовної давності по справі №760/24323/18 підписано та подано представником Лисунець Я.І. 14.12.2018, тобто до набуття чинності положень про виключне представництво в судах адвокатами. За таких обставин, вважає, доводи позивача про відсутність повноважень у представника ОСББ «АРТ ХАУС» Лисунець Я.І., викладені у відповіді на відзив, безпідставними та необґрунтованими. 08.05.2019 до суду надійшли заява представника позивача про виклик та допит свідків, заява про призначення судової почеркознавчої експертизи, заява про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Протокольною ухвалою суду від 31.05.2019 залучено до участі у справі співвідповідачів - [PERSON] , [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 16.11.2020 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 31.03.2023 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі. Представник позивача та третьої особи [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи не підтримала, вимоги позовної заяви підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник відповідача ОСББ «АРТ ХАУС» - Вініченко М.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, підтримав викладене у відзиві на позов, наголошуючи на відсутності порушеного відповідачем права позивача. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Особливості правового режиму майна багатоквартирного будинку зумовлюють спеціальне правове регулювання порядку реалізації прав власниками нерухомого майна в такому будинку. Так, частиною другою статті 382 ЦК України визначено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Статтею 385 ЦК України передбачено, що з метою забезпечення експлуатації багатоквартирного будинку, користування квартирами та нежитловими приміщеннями, управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом № 2866-ІІІ. Приписами статті 1 цього Закону розкрито поняття ОСББ як юридичної особи, створеної власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Термін «співвласники багатоквартирного будинку» вживається законодавцем у розумінні власників квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Статтею 4 Закону № 2866-ІІІ визначено статус ОСББ як непідприємницького товариства, що створюється для здійснення функцій, які забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. ОСББ відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем і відповідачем у суді. Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства (частина перша статті 98 ЦК України). Отже, зазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна. Згідно ст. 4 Закону № 2866-ІІІ Майно об`єднання утворюється з: майна, переданого йому співвласниками у власність; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом. Згідно ст.10 Закону № 2866-ІІІ органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 29.01.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погребняком О.А., зареєстрованим в реєстрі за №231, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №16975844 від 29.01.2014, номер запису про право власності 4466586. ОСББ «АРТ ХАУС» створено власниками квартир багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Згідно Статуту ОСББ «АРТ ХАУС», виконавчим органом ОСББ «АРТ ХАУС» є Правління, яке зі свого складу обирає Голову правління, який забезпечує виконання рішень Загальних зборів членів об`єднання та рішень Правління, діє без доручення від імені об`єднання, укладає в межах своєї компетенції угоди, розпоряджається коштами об`єднання відповідно до затвердженого кошторису. У свою чергу, Загальні збори є вищим органом управління ОСББ. Згідно протоколу Засідання правління ОСББ «АРТ ХАУС» №1 від 14 травня 2014 року прийнято рішення про призначення головою правління ОСББ «АРТ ХАУС» [PERSON] (т. 1, а.с. 83). Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 21.05.2014, керівником ОСББ «АРТ ХАУС» станом на 21.05.2014 була [PERSON] . З протоколу Загальних зборів № 2 від 20 грудня 2014 року вбачається, що було прийняте рішення щодо прийняття ОСББ «АРТ ХАУС» будинку в оперативне управління та обслуговування, а також надання повноважень Голові правління ОСББ «АРТ ХАУС» та заступнику голови правління на прийняття будинку та підписання Акту приймання-передачі будинку (т. 1, а.с. 81-82). 22.12.2014 комісією у складі голови правління ОСББ «АРТ ХАУС» [PERSON], замовника будівництва [PERSON] та власника квартири [ADDRESS] [PERSON] складено Акт приймання-передачі будинку в оперативне управління ОСББ «АРТ ХАУС» (т. 1, а.с. 144-146). Згідно частини 2 Акту, в оперативне управління ОСББ«АРТ ХАУС» було передано 14 квартир. Відповідно до частини 5 Акту передано, у тому числі, машиномісця у кількості 9 штук. Відповідно до протоколу № 3 від 18 березня 2016 року було прийняте рішення щодо доручення голові правління ОСББ «Арт Хаус» [PERSON] прийняти на баланс об`єднання паркомісця для вирішення питання їх подальшого використання (т. 1, а.с. 27-30). Звертаючись до суду з позовом до відповідача, позивач просить визнати недійсним Акт приймання-передачі будинку в оперативне управління ОСББ «АРТ ХАУС» від 22.12.2014, складений на виконання рішення Загальних зборів № 2 від 20 грудня 2014 року, з тих підстав, що на момент підписання даного акту, машиномісця, які були передані в оперативне управління ОСББ «АРТ ХАУС» перебували у власності третьої особи [PERSON] , а сам Акт підписаний з підробленням підпису [PERSON] . Згідно ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, правочин завжди дійсний, але він може бути дійсним умовно. Заінтересована особа може його оспорити, і тоді він втратить силу за рішенням суду. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 203 ЦК України умовами чинності правочинів є: законність змісту правочину; наявність у сторін(сторони) необхідного обсягу цивільної дієздатності; наявність об`єктивно вираженого волевиявлення учасника правочину та його адекватність внутрішній волі учасника правочину; відповідність форми вчиненого правочину вимогам закону; спрямованість волі учасників правочинів на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату. Статтею 215 ЦК України визначені загальні правові підстави визнання правочину недійсним - недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд акцентує увагу на тому, що метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину. Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Оцінюючи зміст Акт приймання-передачі будинку в оперативне управління ОСББ «АРТ ХАУС» від 22.12.2014 у сукупності з іншими матеріалами справи, судом встановлено, що даний акт є документом, який не спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а лише засвідчує факт приймання-передачі квартир будинку [ADDRESS] та іншого майна, зокрема дев`яти машиномісць, в оперативне управління ОСББ «АРТ ХАУС». Відтак, встановивши наведені вище обставини та виходячи з приписів зазначених правових норм, суд дійшов висновку, що спірний акт приймання-передачі не є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України, а відтак, не може бути визнаний недійсним з наведених позивачем підстав. Водночас, суд звертає увагу на те, що згідно ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Реалізуючи визначене право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Згідно усталеної практики Верховного Суду, спосіб захисту насамперед повинен слугувати поновленню порушених прав позивача або захисту його охоронюваного законом інтересу. Невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Велика Палата Верховного Суду також неодноразово звертала увагу, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 19.01.2021 у справі №916/1415/19), а також, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу. Суд звертає увагу на те, що застосування конкретного способу захисту залежить від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Крім того, задоволення позовних вимог судом не повинно порушувати прав інших осіб. Невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. У контексті вищенаведеного, суд вважає необхідним звернути увагу позивача, на формулювання позовних вимог у даному спорі та обраному ним способу захисту. Так, у позовній заяві позивач просить суд визнати недійсним Акт приймання-передачі будинку в оперативне управління ОСББ «АРТ ХАУС» від 22.12.2014. При цьому, як вже зазначалось судом, оспорюваний позивачем акт приймання-передачі не є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України. У свою чергу, рішення загальних зборів ОСББ «АРТ ХАУС» на підставі якого, в подальшому, складений оскаржуваний акт, позивачем оскаржено не було. Окрім того, в контексті заявленої вимоги про визнання недійсним Акту приймання-передачі будинку в оперативне управління ОСББ «АРТ ХАУС» від 22.12.2014 з тієї підстави, що підпис [PERSON] , який вчинений на ньому, їй не належить, суд звертає увагу на те, що сама [PERSON] не заявляла про те, що такий підпис їй не належить, як і не спростовувала факту підписання нею акту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. У справі Європейський суд з прав людини «Белеш та інші проти Чеської Республіки» вказав, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Згідно ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, як визнання недійсним акту приймання-передачі будинку в оперативне управління ОСББ, не відповідає вимогам встановленим чинним законодавством і, зокрема, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України. З огляду на викладене, приймаючи до уваги ненадання позивачем належних та достатніх доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також враховуючи, що протокол є документом, який фіксує факт приймання-передачі майна і не є правочином за змістом ст. 202 ЦК України, тобто є таким, що не спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків та не породжує ніяких правових наслідків, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання акту приймання-передачі недійсним, не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed