Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комп`ютерна академія ШАГ Київ Професіонал» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. У своїй позовній заяві [PERSON] просив суд cтягнути з ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Київ Професіонал» на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти у розмірі 4 850 (чотири тисячі вісімсот шістдесят) гривень 00 копійок, а також стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок за подання даного позову. Cвої позовні вимоги мотивував тим, що ним, [PERSON] , в період з 09.08.2019 року по 03.09.2019 року було помилково перераховано на рахунок ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Київ Професіонал» грошові кошти у розмірі 4860,00 грн наступними платежами: 2430 грн згідно квитанції 0.0.1431287720.1 від 09.08.2019 року; 2430 грн згідно квитанції 0.0.1454139435.1 від 03.09.2019 року. У зв`язку з тим, що між Позивачем та Відповідачем відсутні будь-які договірні відносини, Відповідачем не було надано Позивачу жодних послуг, або передано товарів, перераховані кошти є безпідставно набутими ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Київ Професіонал». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 січня 2022 року матеріали позову було передано на розгляд судді Фроловій І.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2022 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 14 жовтня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. 20 жовтня 2022 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Позивач у судовому засіданні позолвні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов. Представник відповідача у суодвому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечуував, просив відмвоити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. Судом було встановлено, [PERSON] , в період з 09.08.2019 року по 03.09.2019 року було перераховано на рахунок ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Київ Професіонал» № [NUMBER] в АБ «Укргазбанк» грошові кошти у розмірі 4860,00 грн наступними платежами: 2 430 грн згідно квитанції 0.0.1431287720.1 від 09.08.2019 року; 2 430 грн згідно квитанції 0.0.1454139435.1 від 03.09.2019 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Комп`ютерна академія ШАГ Київ Професіонал» зареєстровано в м. Києві та надає освітні послуги в рамках навчальних програм «Комп`ютерної академія «ШАГ». Між ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Київ Професіонал» та [PERSON] було укладено Договір № 051011578 від 23.04.2018 року (надалі також Договір № 051011578), щодо надання освітніх послуг в ІТ-сфері в рамках навчальної програми Позивача «Професійна комп?ютерна освіта» за спеціалізацією «Мережі та кібербезпека». Після укладення Договору, [PERSON] , як і усім студентам, було присвоєно спеціальний код «Код студента: 051011578». Вказаний код застосовується для ідентифікації студента, виставлення на його ім?я рахунків та проведення всіх взаємовідносин пов?язаних з наданням йому послуг. Після укладення Договору № 051011578 було створено і надано доступ [PERSON] до особистого кабінету в електронній інформаційній системі Комп?ютерної Академії «Шаг» «MyStat». «MyStat» - це електронний кабінет студента в якому відображається інформація про студента (фото, телефон, електронна пошта,), його план занять, успішність у навчанні, оцінки тощо. В рамках Договору № 051011578 ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Київ» надавала послуги [PERSON] , проте, як було вищевказано, ІТ-навчання є вузькопрофільним та вимагає висококваліфікованих працівників для надання належних освітніх послуг, тому ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Київ» звернулася до ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Київ Професіонал» в рамках Договору № 03/06-19, щодо надання освітніх послуг студенту [PERSON] . Відповідач надавав послуги Позивачу та результати наданих послуг були зараховані в навчальну програму Позивача «Професійна комп?ютерна освіта» за спеціалізацією «Мережі та кібербезпека». У зв?язку з тим, що Відповідач надавав послуги Позивачу, Відповідач виставляв на ім?я Позивача рахунки, які були оплачені Позивачем. Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Виходячи із норм статті 1212 ЦК України правова природа безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збережено за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Таким чином, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч.ч. 1 та 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Результат системного аналізу зазначених положень закону дає підстави вважати, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунено за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. За змістом статті 1212 ЦК України у правовідносинах у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави праву потерпілого кореспондує зобов`язання особи, яка набула це майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно. Так, вирішення судом спору щодо повернення безпідставно набутого майна, вимагає встановлення наявності чи відсутності договірного характеру спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статті 1130, 1131 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників. Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Як уже встановлено судом, що 23.04.2018 між ТОВ «КОМП`ЮТЕРНА АКАДЕМІЯ ШАГ КИЇВ» (ЄДРПОУ 40302365), що представляє торгову марку «Комп`ютерна академія ШАГ» (Виконавець) та [PERSON] (Замовник, Слухач) укладено Договір №051011578, за яким виконавець організує і проводить навчання слухача, а замовник оплачує навчання слухача в порядку та на умовах, визначених Договором. Згідно з академічною довідкою від 10.10.2022, виданою ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Київ», [PERSON] присвоєно спеціальний код студента 051011578, він приступив до навчання з 16.06.2018, навчався 5 семестрів по 31.10.2020, за програмою «Професійна комп`ютерна освіта» за спеціалізацією «Мережі та кібербезпека», відрахований - 09.12.2020. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження, Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного та ст. ст. 15, 16, 509, 525, 526, 629, 901, 902, 906 ЦК України, та

Outcome: dismissed