Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

У січні 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ "АПК "Агрорент" про визнання трудових відносин припиненими. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що 30 травня 2019 року її призначено на посаду директора ТОВ "АПК "Агрорент". Рішення про призначення на посаду директора оформлене Рішенням учасника № 05/19 від 30 травня 2019 року. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань єдиним учасником ТОВ "АПК "АГРОРЕНТ" є [PERSON] . 12.07.2022 [PERSON] було подано заяву про звільнення із займаної посади директора ТОВ "АПК "АГРОРЕНТ" за власним бажанням, яку було отримано останнім під підпис заступника директора [PERSON] . Відповідна заява направлена єдиному часнику Товариства 14.07.2022 засобами поштового зв`язку на адресу вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань разом з вимогою про прийняття рішення єдиного учасника про звільнення Позивачки з посади директора та проведення відповідних реєстраційних дій передбачених законодавством для внесення змін до відомостей про Товариство, що містяться в Єдиному державному реєстрі та повідомленням про скликання Загальних зборів учасників 01 вересня 2022 року о 12.00. Пунктом 13.3. чинної редакції Статуту ТОВ "АПК "АГРОРЕНТ" встановлено, що до виключної компетенції Загальних зборів Учасників належить обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства. Позивачем було здійснено всіх необхідних дій для ініціювання прийняття єдиним учасником ТОВ "АПК "АГРОРЕНТ" відповідного рішення з метою звільнення Позивача з посади директора Товариства. 01 вересня 2022 року Загальні збори учасників не відбулися у зв`язку з відсутністю єдиного учасника ТОВ "АПК "АГРОРЕНТ", що підтверджується відповідним протоколом. У зв`язку з зазначеним вище зміну інформації про керівника Відповідача 1 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) не було здійснено. На даний час, єдиний учасник - [PERSON] не займається та не опікується своїм Товариством, а також Товариством не виконуються поставлені економічні завдання, його фактичне місце проживання на момент подання позовної заяви невідоме. Крім того, відповідно до листа АТ "УКРПОШТА" рекомендований лист №0215500075429 від 14.07.2022, яким було відправлено заяву про звільнення із займаної посади директора ТОВ "АПК "АГРОРЕНТ" за власним бажанням та повідомлення про скликання позачергових загальних зборів учасників, не було вручено і його було повернуто за закінченням строку зберігання та станом на 03.09.2022 даний лист знаходився у коморі зберігання. Наразі лист був отриманий Позивачем та знаходиться у нього. Як наслідок, Позивач втратив матеріальну (економічну) та будь-яку іншу зацікавленість у перебуванні на посаді Директора. Позивач бажає змінити місце роботи та сферу діяльності. Крім того, належного зв`язку із єдиним учасником Товариства немає, що є перешкодою у вільному (прямому) звільненні Позивача з посади директора за власним бажанням (відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю), та є причиною звернення до суду. Також позивачем було здійснено звернення із заявою про зміну інформації про керівника відповідача у ЄДР до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, однак, у здійсненні реєстраційних дій було відмовлено, у зв`язку із відсутністю рішення вищого органу Товариства про зміну керівника. З урахуванням наведеного, позивач просить визнати припиненими трудові відносини між [PERSON] та ТОВ "АПК "АГРОРЕНТ" з 31.07.2022 на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України та зобов`язати Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію здійснити реєстраційні дії щодо зміни інформації про керівника ТОВ "АПК "АГРОРЕНТ", що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Ухвалою суду від 02.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24.02.2023 на адресу суду надійшов відзив відповідача 1 на позовну заяву, відповідно до прохальної частини якого відповідач просить визнати припиненими трудові відносини [PERSON] з ТОВ "АПК "АГРОРЕНТ" з 31.07.2022 у зв`язку зі звільненням за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України. Представник відповідача Шевченківської районної в місті Києві районної адміністрації подала до суду заяву про розгляд справу без участі представника відділу з питань держаної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації. У судовому засіданні представником позивача було уточнено позовні вимоги та висловлено прохання визнати припиненими трудові відносини між [PERSON] та ТОВ "АПК "АГРОРЕНТ" з 01.09.2022 на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України та зобов`язати Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію здійснити реєстраційні дії щодо зміни інформації про керівника ТОВ "АПК "АГРОРЕНТ", що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги у даній справі є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на таке. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до рішення учасника №05/19 від 30.05.2019 [PERSON] призначено на посаду директора ТОВ "АПК "АГРОРЕНТ" з 31.05.2019. Як вбачається із Статуту ТОВ "АПК "Агрорент", затвердженого рішенням учасника № 05/19 від 30.05.2019, засновником (учасником) Товариства є [PERSON] . 12.07.2023 позивач направив як за юридичною адресою відповідача так і за місцем проживання єдиного учасника Товариства [PERSON] лист про розірвання трудового договору (заяву про звільнення з посади директора), яким також було ініційовано проведення позачергових загальних зборів учасників товариства, які призначено з ініціативи виконавчого органу - директора Товариства на 01.09.2022 0 12:00 год за місцезнаходженням Товариства - м. Київ, вул. Саксаганського 133А, з наступним порядком денним: - розгляд питання про звільнення з посади директора Товариства [PERSON] ; - розгляд питання про призначення на посаду директора Товариства [PERSON] ; - розгляд питання про організацію всього комплексу дій з державної реєстрації змін до відомостей про Товариство, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з правом передоручення третім особам. Лист із заявою про звільнення та повідомлення про проведення позачергових загальних зборів [PERSON] отримано не було та повернуто за закінченням терміну зберігання. 01.09.2022 за адресою місця проведення загальних зборів Товариства прибула позивачка та в.о. директора [PERSON] , проте представники учасника товариства у визначений час та місце не з`явилися. У зв`язку із неявкою на загальні збори учасника ТОВ "АПК "Агрорент" [PERSON], загальні збори учасників Товариства визнано такими, що не відбулися, про що складено Протокол від 01.09.2022. Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Статтею 36 КЗпП України визначені підстави для припинення трудового договору, зокрема: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); 5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; 6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці; 7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; 7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України "Про запобігання корупції", встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення; 7-2) з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади"; 7-3) набрання законної сили рішенням суду про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави стосовно особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках; 8) підстави, передбачені контрактом; 9) підстави, передбачені іншими законами. Відповідно до ст.28 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган. Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" до компетенції загальних зборів учасників належать, зокрема, обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства. Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також з ініціативи виконавчого органу товариства. Аналогічні положення закріплені також у п.п. 13.5 Статуту ТОВ "АПК "АГРОРЕНТ", затвердженого рішенням учасника товариства від 30.05.2019. Відповідно до п. 12.2 Статуту виконавчим органом Товариства є директор. За змістом п. 13.5. Статуту загальні збори учасників товариства скликаються, зокрема, з ініціативи виконавчого органу Товариства. Про проведення Загальних зборів учасники Товариства повідомляються особисто відповідним повідомленням під підпис кожного учасника, з обов`язковим зазначенням у повідомленні місця та часу проведення Загальних зборів, орієнтовного порядку денного. Повідомлення повинні бути вручені кожному учаснику Товариства не менш як за 30 днів до дати проведення Загальних зборів. Загальні збори учасників проводяться за місцезнаходженням Товариства. Судом установлено, що позивачем були дотримані вимоги Статуту та спеціального закону щодо порядку скликання Загальних зборів з метою вирішення питання про його звільнення. Відповідно до ст.39 Закону виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва. Повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Кодекс законів про працю встановлює загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, не враховуючи специфіку становища керівника господарського товариства. По суті, директор об`єднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права) і статус виконавчого органу господарського товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Ні норми трудового договору, ні положення Статуту не повинні погіршувати становище директора порівняно з тим обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даною норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004р. № 14-рп/2004, від 16.10.2007 р. № 8-рп/2007, та від 29.01.2008 р. № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя "включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру". Стаття 8 Конвенції "захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом". Поняття "приватне життя" в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на "приватне життя" (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" (Oleksandr Volkov v. Ukraine, N 21722/11, § 165)). Верховний Суд у постанові від 03.07.2019р. по справі № 520/11437/16-ц (провадження № 61-11763св18), розглядаючи спір про звільнення з посади директора товариства та зобов`язання вчинити певні дії, зазначив, що свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.12.2019р. у справі №758/1861/18 (провадження № 61-49113св18) зазначено, що особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику з метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду з вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Аналогічної позиції дотримався Верховний Суд у Постанові від 17.03.2021р. у справі №761/40378/18 (провадження № 61-18255св19). З урахуванням уточнень, позивач просить суд припинити трудові відносини з відповідачем з 01.09.2022 у зв`язку із звільненням за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Згідно з ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. За змістом ст. 38 КЗпП України, ЗУ "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" праву директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчий орган та внести дані зміни до Єдиного державного реєстру. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівник підприємства з метою захисту своїх прав не позбавлений можливості звернутись до суду з вимогою про визнання трудових відносин припиненими, а отже позивач звернувся до суду у спосіб, який передбачений законом, є ефективним для захисту порушеного права. Таким чином, на підставі письмової заяви та попередивши власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний трудовий договір за ч. 1 ст. 38 КЗпП України, що [PERSON] було здійснено. Крім того, позивач просить суд зобов`язати Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію здійснити реєстраційні дії щодо зміни інформації про керівника ТОВ "АПК "АГРОРЕНТ", що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Положенням статті 10 Закону про державну реєстрацію юридичних осіб, свідчить, що наявність інформації у відкритому ЄДРПОУ про позивача як керівника ТОВ "АПК "Агрорент" з огляду на фактичне припинення трудових відносин між ними, створює недостовірне уявлення у третіх осіб щодо керівництва ТОВ "АПК "Агрорент" саме позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в ЄДРПОУ щодо серед іншого, зобов`язання вчинення реєстраційних дій. У зв`язку з діями відповідача ТОВ "АПК "Агрорент" позивач позбавлений можливості виключити інформацію щодо себе, як керівника Товариства у встановлений законом про державну реєстрацію юридичних осіб спосіб та порядок, шляхом надання державному реєстратору документів визначених ст. 17 Закону про державну реєстрацію юридичних осіб. Таким чином, доводи позивача про те, що вимога щодо зобов`язання вчинення дій є способом захисту прав позивача з огляду на бездіяльність ТОВ "АПК "Агрорент" та відсутність можливості вимагати винесення відповідного рішення уповноваженим органом юридичної особи ТОВ "АПК "Агрорент" у зв`язку із звільненням позивача із займаної посади на підставі статті 38 КЗпП України, в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження, а тому даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу положень ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі положень ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: approved