Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

10.01.2023 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Сторони по справі являються батьками [PERSON] [INFO] , який на даний момент навчається у Вінницькому медичному фаховому коледжі ім. акад. Д.К. Заболотного, І рівня акредитації на третьому курсі, на денному відділенні, за спеціальністю "Медсестринство, сестринська справа". Термін навчання закінчується 30.06.2024. Стипендія з бюджету не нараховується і не виплачується. До досягнення дитиною 18-ти років відповідач сплачував на нього аліменти. Після досягнення сином [PERSON] 18-ти років сплата аліментів на повнолітню дитину припинилась. Син дуже потребує матеріальної допомоги від батька дитини, оскільки освітні послуги та інші похідні витрати оплачує лише позивач, його мати. Син позбавлений можливості працювати, так як навчається на денній формі і весь час зайнятий навчанням. Позивачу відомо, що відповідач є фізично здоровим, працездатним, а отже має можливість сплачувати аліменти. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, у зв`язку із навчання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, до закінчення ним навчання. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 27.01.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач подав до суду відзив, який обґрунтовує наступними обставинами. Відповідач вказав, що сплачував аліменти на утримання сина на підставі відповідного рішення суду. У січні місяці він сплатив аліменти за повний місяць в той час як дитина досягла повноліття [INFO] . Тому просив суд стягнення здійснювати з наступного місяця, на підтвердження чого надав звіт про здійснення відрахування та виплати. Крім того, у відзиві [PERSON] заперечив щодо задоволення клопотання позивача про витребування доказів, оскільки воно не відповідає нормам ч.2 ст. 84 ЦПК України. Утім судом дане питання при відкритті провадження не вирішувалось через недотримання позивачем вимог ч.2 ст.84 ЦПК України. Відповідач позов визнав та не заперечував щодо його задоволення, однак просив суд стягувати аліменти з 01.02.2023. Позивач відповіді на відзив не подала. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в позові, сторони по справі являються батьками [PERSON] [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження (а.с. 3). Відповідно до довідок №116 та №727 від 07.12.2022 Вінницького медичного фахового коледжу ім. акад. Д.К. Заболотного, [PERSON] з 01.09.2020 (наказ про зарахування №04-03/69 від 29.07.2020) навчаєтьсяу Вінницькому медичному фаховому коледжі ім. акад. Д.К. Заболотного, І рівня акредитації на третьому курсі, на денному відділенні, за спеціальністю "Медсестринство, сестринська справа". Термін навчання закінчується 30.06.2024. Стипендія з бюджету не нараховується і не виплачується. Оплата згідно контракту 18564 грн. за рік (а.с. 5).До досягнення дитиною 18-ти років відповідач сплачував на нього аліменти. Після досягнення сином [PERSON] 18-ти років сплата аліментів на повнолітню дитину припинилась. Син потребує матеріальної допомоги від батька дитини, оскільки освітні послуги та інші похідні витрати оплачує лише позивач, його мати. Син позбавлений можливості працювати, так як навчається на денній формі і весь час зайнятий навчанням. На даний час позивач сама забезпечує матеріально свого сина [PERSON] , утім син потребує і матеріальної допомоги від батька. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, оскільки на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Тому вище вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Положеннями ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування ст. 199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, а на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Судом було встановлено, що син сторін спору навчається у Вінницькому медичному фаховому коледжі ім. акад. Д.К. Заболотного, І рівня акредитації на третьому курсі, на денному відділенні, за спеціальністю "Медсестринство, сестринська справа". термін навчання закінчується 30.06.2024, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Позивач в позовній заяві зазначила, що батько дитини є особою працездатного віку, працює, а отже є фінансово спроможним сплачувати аліменти, може надавати сину фінансову допомогу, однак не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Доводи відповідача зазначені у відзиві щодо стягнення аліментів на утримання сина з лютого 2023, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки з поданого відповідачем Звіту про здійснення відрахування та виплати, виданого ТОВ "Торговий Дім "БТУ-ЦЕНТР" 09.02.2023 слідує, що дійсно з [PERSON] утримано аліменти в розмірі 2760,82 грн. в січні місяці 2023 року. В той же час з даного документа неможливо встановити за який саме період була перерахована вказана сума та чи взагалі в попередні періоди аліменти утримувались та перераховувались у повному обсязі чи немає заборгованості з їх виплати. Тому дана частина відзиву [PERSON] задоволенню не підлягає і стягнення аліментів повинно здійснюватись з дати подачі позовної заяви. У випадку переплати відповідачем аліментів дане питання може бути вирішене ним шляхом звернення до виконавчої служби з проханням про здійснення перерахунку. Суд зауважує, що інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду відповідачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення із відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) - на користь позивача, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення сином [PERSON] , [INFO] навчання, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат керується правилами Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що позов задоволено, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", як позивач у справах про стягнення аліментів, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved