Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

16.06.2022 року АТ «Кредобанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № CL-287655 від 17.08.2020 у розмірі 300\~352,25 грн., також просить стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 4\~505,28 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10% від ціни позову. В обґрунтування позовних вимог вказав, 17.08.2020 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-287655, відповідно до умов якого Банк видав [PERSON] кредит в сумі 250\~000 грн. на строк до 15.08.2025 року, за процентною ставкою 35 %. Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти на умовах повторності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплати проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. В порушення вимог закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 31.08.2021 року за [PERSON] утворилася заборгованість в загальному розмірі 300352,25 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту\~245316,85 грн.; заборгованості за відсотками\~55035,40 грн. Також представник позивача зазначив, що 17.08.2020 року між Банком та [PERSON] було підписано анкету-заяву № CL-287655, в якій [PERSON] дав згоду на отримання дружиною кредиту . З огляду на те, що на момент укладення кредитного договору [PERSON] перебувала у шлюбі, [PERSON] є солідарним відповідачем іншого подружжя навіть у випадку відсутності окремого договору поруки. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 205/5882/18. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 22.07.2022, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22.07.2022 відкладено розгляд справи на 12.09.2022. 12.09.2022 відкладено розгляд справи на 09.11.2022. 09.11.2022 відкладено розгляд справи на 11.01.2023. 11.01.2023 відкладено розгляд справи на 14.03.2023. 14.03.2023\~ухвалою суду\~ призначенозаочний розгляд даної цивільної справи. Представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, відзиву до суду не подали. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що 17.08.2020 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-287655, відповідно до умов якого банк видав [PERSON] кредит в сумі 250 000 грн. на строк до 15.08.2025 року а.с. 16-18, 19. АТ «Кредобанк» зобов`язання за договором виконав, надавши 28.10.2019 грошові кошти в розмірі 250000 грн., що підтверджується меморіальними ордерами № 43211198, № 43211208 а.с. 11, 12. Згідно руху коштів по рахункам з 17.08.2020 по 31.08.2021 [PERSON] здійснювала сплату по кредитному договору № CL-287655 - а.с. 13-14. З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 31.08.2021 року за [PERSON] утворилася заборгованість в загальному розмірі 300352,25 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту\~245316,85 грн.; заборгованості за відсотками\~55035,40 грн. - а.с. 10. 14 квітня 2021 року банком на адресу відповідача [PERSON] була направлена досудова вимога, у якій роз`яснено про стан його заборгованості та висунута вимога сплатити нараховану банком заборгованість в розмірі 300352,25 грн. протягом 30 календарних днів - а.с.20,21,22,23-24. Згідно анкети-заяви №СL-287655 фізичної особи на отримання готівкового кредита від 17 серпня 2020 року [PERSON] надав згоду на отримання кредиту, а.с.19. Факт наявності зареєстрованого шлюбу підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] про шлюб між [PERSON] та [PERSON] - а.с.28. Оцінка суду. Згідно з частинами першою, другою\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до умов договору, АТ «Кредобанк» зобов`язання за договором виконав, надавши [PERSON] грошові кошти в розмірі 250000 грн., що підтверджується меморіальними ордерами. Відповідно до частини першої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 кредитного договору Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим Договором. Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по кредитному договору процентної ставки, яка діяла у період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника за кожний день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. Згідно з пунктом 7.2 кредитного договору, за невиконання обов`язку, передбаченого п. 10.2 кредитного договору, Банк має право нарахувати позичальнику штраф в розмірі 5% від суми кредиту, що становить 12500грн. Пунктом 8.1 кредитного договору передбачено, що за невиконання зобов`язань за кредитним договором позичальник несе повну відповідальність перед Банком усім належним йому майном, у тому числі грошовими коштами, на яке може бути звернено стягнення в порядку, передбаченому законодавством України. Тобто сторони узгодили умови дострокового повернення кредиту, а також відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої\~статті 1050 Цивільного кодексу України\~кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами за\~статтею 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Відповідно до\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 31.08.2021 року за [PERSON] має заборгованість в загальному розмірі 300352,25 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту\~245316,85 грн.; заборгованості за відсотками\~55035,40 грн. При цьому, доказів погашення боргу в повному обсязі відповідачами суду не надано. Стосовно стягнення заборгованості солідарно з відповідача [PERSON] суд виходить з наступного. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено\~статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої\~статті 61 СК України\~кореспондує частині четвертій\~статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні\~договорів одним\~із подружжя\~вважається,\~що він\~діє за\~згодою другого\~з подружжя.\~ (ст.65 СК України). За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 14-712цс19 та підтверджений Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 09 вересня 2020 року у справі № 14-127цс20, в постанові Касаційного цивільного Суду у складі Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 205/5882/18. Під час розгляду справи в судовому засіданні судом було встановлено, що кредитний договір укладено [PERSON] зі згоди чоловіка, тобто в інтересах сім`ї, під час перебування відповідачів у шлюбі. За таких обставин cуд приходить до висновку про солідарну відповідальність відповідачів за кредитним договором. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті у їх сукупності, доходить висновку, що позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості підлягає задоволенню. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 4505,28 грн. в рівних частинах, тобто по 2252,64 грн. з кожного. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30035,225 грн. суд зауважує наступне. Відповідно до положень\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 та ч. 4\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У матеріалах справи наявні Договір про надання правової допомоги, укладений 11.02.2019 між АТ «Кредобанк» і Адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС і ПРАВА», Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН №000531 від 30.11.2018 та Довіреність №11821 від 30.12.2020. Проте, будь-яких доказів про перелік і обсяг виконаних робіт (наданих послуг), сплати коштів на користь адвокатського обєднання суду не надано. Тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial