Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Заступник керівника Уманської місцевої прокуратури Черкаської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, [PERSON] про визнання незаконним та скасування правового акту органу державної влади, визнання недійсним договору оренди, скасування його державної реєстрації. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Уманською місцевою прокуратурою з метою встановлення порушень земельного законодавства при наданні у користування земельних ділянок встановлено факт незаконного набуття права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності поза конкурентними засадами [PERSON] . Наказом ГУ Держгеокадастру в Черкаській області від 20.11.2014 № 23-5383/14-14-СГ [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду, для ведення фермерського господарства, загальною площею 30,3859 га, розташованої в адміністративних межах Затишанської сільської ради Уманського району, кадастровий номер - 7124383200:03:000:3343. Наказом ГУ Держгеокадастру в Черкаській області від 27.11.2014 № 23-5474/14-14-СГ розроблений проект землеустрою було затверджено та надано в оренду вищевказану земельну ділянку. У подальшому, укладений договір оренди між [PERSON] та ГУ Держгеокадастру в Черкаській області від 27.11.2014 на земельну ділянку (кадастровий номер - 7124383200:03:000:3343) площею 30,3859 га 09.12.2014 зареєстровано реєстраційною службою Уманського міськрайонного управління юстиції за номером 8036669. Строк дії вказаного договору 10 років з правом пролонгації, тобто до 27.11.2024. Також, наказом Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області від 27.11.2014 № 23-5473/14-14-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду для ведення фермерського господарства загальною площею 1,4478 га, розташованої в адміністративних межах Затишанської сільської ради Уманського району, кадастровий номер - 7124383200:04:000:0066 та надано останню в користування на умовах оренди [PERSON] терміном на 10 років. У подальшому, укладений договір оренди між [PERSON] та Головним управлінням Держгеокадастру в Черкаській області від 27.11.2014 на земельну ділянку (кадастровий номер - 7124383200:04:000:0066) площею 1,4478 га 09.12.2014 зареєстровано реєстраційною службою Уманського міськрайонного управління юстиції за номером 8030893. З приводу надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки [PERSON] на запит Уманської місцевої прокуратури від 06.09.2017 ГУ Держгеокадастру в Черкаській області будь-які відомості та копія відповідного наказу не надавались. Нормативно-грошова оцінка вказаних вище земельних ділянок сільськогосподарського призначення станом на 01.11.2017 не проведена. Згідно з листом Уманської ОДПІ ГУ ДФС У Черкаській області від 16.11.2017 № 6926/23-05-12-03-208 станом на 01.11.2017 борг по сплаті орендної плати за вищевказані ділянки складає 22 828,55 грн. Станом на момент звернення до ГУ Держгеокадастру в Черкаській області щодо передачі в оренду спірних земельних ділянок сільськогосподарського призначення [PERSON] , відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.08.2017 № 1002939291, вже був засновником ФГ «Хорста», яке створене та зареєстроване 22.02.2002. Вважають, що прийняті накази Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області та укладені на їх підставі договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення суперечать вимогам чинного на час виникнення спірних правовідносин земельного законодавства та підлягають скасуванню. У зв`язку з викладеним, просять суд визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області від 27.11.2014 № 23-5473/14-14-СГ, про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду для ведення фермерського господарства загальною площею 1,4478 га, розташованої в адміністративних межах Затишанської сільської ради Уманського району, кадастровий номер - 7124383200:04:000:0066 та надання останньої в користування на умовах оренди [PERSON] ; скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області від 27.11.2014 № 23-5474/14-14-СГ про \~ \~ \~ \~затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду, для ведення фермерського господарства, загальною площею 30,3859 га, розташованої в адміністративних межах Затишанської сільської ради Уманського району, кадастровий номер - 7124383200:03:000:3343 та надання останньої в користування на умовах оренди [PERSON] ; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, який укладений між [PERSON] та Головним управлінням Держгеокадастру в Черкаській області від 27.11.2014 щодо земельної ділянки, кадастровий номер 7124383200:04:000:0066 \~ \~ \~ \~та скасувати запис про його реєстрацію, внесений реєстраційною службою Уманського міськрайонного управління юстиції від за номером 8030893; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, який укладений між [PERSON] та Головним управлінням Держгеокадастру в Черкаській області від 27.11.2014 щодо земельної ділянки кадастровий номер 7124383200:03:000:3343 та скасувати запис про його реєстрацію, внесений реєстраційною службою Уманського міськрайонного управління юстиції від за номером 8036669; стягнути з відповідачів судовий збір, сплачений за подачу позовної заяви. 07.08.2018 на адресу суду від представника відповідача Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області надійшов відзив на позов, в якому вказано, що Управління заперечує проти задоволення позову та посилаючись на норми чинного законодавства України, зазначає, що спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, тому просить закрити провадження у справі. 15.03.2023 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області провадження у справі в частині позовних вимог про скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області від 27.11.2014 № 23-5474/14-14-СГ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду, для ведення фермерського господарства, загальною площею 30,3859 га, розташованої в адміністративних межах Затишанської сільської ради Уманського району, кадастровий номер - 7124383200:03:000:3343 та надання останньої в користування на умовах оренди [PERSON] та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, який укладений між [PERSON] та Головним управлінням Держгеокадастру в Черкаській області від 27.11.2014 щодо земельної ділянки кадастровий номер 7124383200:03:000:3343 та скасувати запис про його реєстрацію, внесений реєстраційною службою Уманського міськрайонного управління юстиції від 09.12.2014 за номером 8036669 закрито. Представник позивача Уманської окружної прокуратури Черкаської області в судовому засіданні просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені у позові. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області в судовому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві та обставин, що Головне Управління не може бути відповідачем у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву, в якій вказав, що з позовними вимогами ознайомлений, не заперечує проти задоволення позову, просить розгляд справи проводити у його відсутність. Вислухавши пояснення учасників розгляду справи, врахувавши процесуальну позицію відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Що стосується посилання представника позивача Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області щодо підвідомчості справи господарському суду, слід зазначити наступне. При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Згідно із частиною першою статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 12\~ГПК України\~господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів. Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці. Таким чином, розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів здійснено відповідно до їх предмета та суб`єктного складу учасників. Крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких віднесено до компетенції адміністративних судів, земельні спори, сторонами в яких є насамперед юридичні особи та фізичні особи підприємці, про захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів розглядаються господарськими судами, а інші за правилами цивільного судочинства. Відповідно до частини другої статті 124 Земельного кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1 Закону №\~973-IV\~ фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Згідно із частиною третьою статті 7 Закону\~№ 973-IV\~земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності. Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону № 973-IV). Відповідно до частини першої статті 31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися із:\~земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;\~земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;\~земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону\~№ 973-IV\~після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Після державної реєстрації фермерське господарство має право на отримання\~додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства, в порядку визначеному законом, на конкурентних основах. Спори, фермерських господарств, які є юридичними особами, з іншими юридичними особами, зокрема з органом державної влади, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам. Разом з тим ФГ «Хорста» (або ж [PERSON] , як голова ФГ «Хорста») з заявою про надання спірної земельної ділянки не зверталось, земельна ділянка не виділялась та в установленому порядку не передавалась. У цій справі, спірна земельна ділянка\~площею 1,4478 га з кадастровим номером 7124383200:04:000:0066, яка розташована в адміністративних межах Затишанської сільської ради Уманського району, надана в оренду [PERSON] , як громадянинові України, на підставі\~договору оренди землі від 27.11.2014,\~між ним та ГУ Держгеокадастру. З заявою про надання цієї земельної ділянки [PERSON] звернувся як фізична особа з метою безкоштовного отримання земельної ділянки, а тому ототожнення фізичної особи та фермерського господарства в даних правовідносинах є неправильним. З огляду на\~викладене, враховуючи суб`єктний склад сторін у даних правовідносинах,\~враховуючи позицію представника відповідача про закриття провадження у справі, оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, суд дійшов висновку, що спір\~підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Така ж правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 619/1680/17-ц від 20.03.2019. Судом встановлено, що 26.11.2014\~ [PERSON] \~звернувся до\~ГУ Держземагенства\~у Черкаській\~області із\~заявою про\~затвердження землеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки\~площею 1,4478\~га ріллі\~в тимчасове\~користування \~для ведення\~фермерського господарства\~ із\~земель державної\~власності \~за межами\~населеного пункту\~в адмінмежах Затишанської сільської ради Уманського району. 27.11.2014 ГУ Держземагенства у Черкаській області видано наказ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду та затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4478 га в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства в адмінмежах Затишанської сільської ради Уманського району Черкаської області. Надано [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель державної власності площею 1,4478 га (кадастровий номер земельної ділянки 7124383200:04:000:0066) в оренду терміном на 10 років для ведення фермерського господарства в адмінмежах Затишанської сільської ради Уманського району Черкаської області за межами населеного пункту. 15.09.2017 у листі ГУ Держземагенства у Черкаській області вказано, що громадянин [PERSON] отримав дозвіл на розробку документації із землеустрою до вступу в дію (30.04.2016) ЗУ «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів», тому продаж права оренди на запитуванні земельні ділянки не проводився. 27.11.2014 між ГУ Держземагенством у Черкаській області в особі начальника Управління та громадянином [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, площею 1,4478 га з кадастровим номером 7124383200:04:000:0066 сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, яка знаходиться за межами населеного пункту в адмінмежах Затишанської сільської ради Уманського району Черкаської області. Договір укладено терміном на 10 років до 27.11.2024. Відповідно до\~Витягу з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно про\~реєстрацію іншого\~речового права\~від 11.12.2014,\~договір оренди\~землі,\~укладений 27.11.2014\~між ГУ Держземагенством у Черкаській області та [PERSON] , щодо земельної ділянки площею 1,4478 га з кадастровим номером 7124383200:04:000:0066 зареєстровано 09.12.2014 за номером 8030893. Із наявного в матеріалах справи Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 19.08.2017 № 1002939291 вбачається, що 22.02.2002 відбулася державна реєстрація ФГ «Хорста», засновником та головою якого є [PERSON] . Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України та Законом України Про фермерське господарство в редакціях, що діяли на час виникнення спірних правовідносин. Землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей ( ст.22 Земельного кодексу України). З огляду на положення статей 22, 31, 93, 124 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди. Статтею 31 Земельного кодексу України передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю). Відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. За змістом статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Статтею 123 ЗК України врегульовано загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначено вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; заборонено компетентним органам вимагати інші, ніж установлені цією статтею матеріали та документи; установлено загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу. Разом з тим відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім ЗК України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом, а ЗК України загальним. Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону. Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (стаття 8 цього Закону). Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства передбачений спеціальним Законом України «Про фермерське господарство». Так, згідно з абзацами 1, 2 частини першої статті 7 цього Закону для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Частинами другою та четвертою статті 7 цього Закону передбачено, що заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом. Отже, спеціальний Закон України «Про фермерське господарство» визначає обов`язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які дещо відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства потрібно зазначити не лише бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтувати розміри земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (стаття 5 ЗК України) та меті правового регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає в створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України (преамбула Закону України «Про фермерське господарство»). Крім того, Закон України «Про фермерське господарство» передбачає, що заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна бути розглянута по суті. При цьому норми цього Закону не містять імперативної вказівки про задоволення заяви за наявності певних формальних умов, допускаючи можливість прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про відмову в задоволенні заяви без визначення виключного переліку підстав для такої відмови. Таким чином, при вирішенні позовних вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягає порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, визначений статтею 7 Закону України «Про фермерське господарство» як спеціального по відношенню до статті 123 ЗК України. За змістом статей 1, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити сукупність передбачених частиною першою статті 7 цього Закону відомостей і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на судовий розгляд спору суд) повинен дати оцінку обставинам і відомостям, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки, з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів. За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого типу виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. Натомість відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою без проведення земельних торгів. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року № 6-2902цс15, від 11 травня 2016 року № 6-2903цс15, від 18 травня 2016 року № 6-248цс16. Крім того, у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 525/1225/15-ц (провадження № 14-6цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що згідно з вимогами статей 7, 12, «Про фермерське господарство», статей 116, 118, 121, 123, 124 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додаткові ділянки громадяни або фермерське господарство можуть отримати на конкурсних засадах через участь у торгах. Враховуючи, що у заяві [PERSON] про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства не було зазначено про його бажання створити фермерське господарство, перспектив діяльності фермерського господарства, зокрема щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів, не було зазначено обґрунтувань розміру земельної ділянки, звертаючись до ГУ Держгеокадастру із заявою про отримання земельної ділянки, [PERSON] не мав на меті створювати нове фермерське господарство, а хотів розширити земельний банк уже існуючого ФГ «Хорста», засновником та головою якого він виступає, суд приходить до висновку, що відповідач на порушення\~ст. 134 ЗК України\~та\~ст. 7 Закону України «Про фермерську господарство»,\~скористався правом\~на отримання\~земельних ділянок\~у пільговому\~порядку,\~з метою\~уникнення участі\~у земельних\~торгах,\~тому не\~було правових\~підстав у\~ГУ Держземагенства у Черкаській області для надання позивачу дозволів на розробку проектів землеустрою та їх затвердження щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Наведені обставини в їх сукупності свідчать про те, що дії [PERSON] щодо отримання в оренду земельної ділянки в адмінмежах Затишанської сільської ради Уманського району фактично були спрямовані не на ведення фермерського господарства особисто, а на отримання ФГ «Хорста» спірної земельної ділянки за спрощеною процедурою, без проведення земельних торгів. а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір, який сплатила позивач при зверненні до суду, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved