Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, в якому просила: - змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі однієї чверті заробітку ( доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 18.05.2017 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому був розірваний за рішенням суду та відновлено дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] ». Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 11.04.2019 з відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що станом на дату звернення з вказаним позовом про зміну способу стягнення аліментів відповідач отримує офіційний дохід у вигляді заробітної плати, що свідчить про покращення його матеріального становища. Відповідач є військовослужбовцем, з березня 2022 р. проходить службу у ЗСУ та отримує заробітну плату, однак має заборгованість по сплаті аліментів, з квітня 2022 не здійснював сплату аліментів. На даний момент забезпечити дитину необхідним одягом, збалансованим харчуванням, належним медичним обслуговуванням для позивача є складним. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 26.01.2023 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками отримав, про що міститься підтвердження в матеріалах справи, своїм правом для подачі відзиву не скориставсь, будь яких заяв та клопотань до суду не подавав. Сторонами до суду не подано заперечень про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, розглянувши заяву по суті справи позивача, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Так, судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 18.05.2017 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 11.04.2019 розірвано, відновлено дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] » (а.с.7-8). [PERSON] є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7 ). Відповідно до рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 11.04.2019 стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] ( дошлюбне « [PERSON] ») аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн. починаючи з 03.01.2019 р. і до повноліття дитини (а.с.8-10). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991\~та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 181 СК України\~передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.\~СК України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №536/1557/17 (провадження №61-7584св18), від 30.06.2020 у справі №343/945/19 (провадження №61-2057св20). В обґрунтування своїх позовних вимог та підставою для зміни способу стягнення аліментів, позивач вказала зміну матеріального становища відповідача, як платника аліментів, у зв`язку з отриманням офіційного заробітку, так як є військовослужбовцем, проходить службу в ЗСУ. Однак на підтвердження даної обставини позивачем не долучено до позовної заяви жодних належних та допустимих доказів, будь - яких заяв та клопотань про витребування доказів позивачем також не подавалось. Само по собі посилання позивача на потребу в збільшенні коштів на утримання малолітнього сина не є достатньою підставою для задоволення пред`явлених вимог. Крім того, ч. 1\~ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~СК України\~навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Таким чином, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального гарантованого розміру аліментів є підставою для самостійного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності нової редакції\~статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст.\~76,\~77 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів, унаслідок якої змінюється (збільшується) розмір аліментів, не заперечується як таке. Зазначене, втім, не звільняє позивача від обов`язку діяти у межах, наданих йому актами цивільного законодавства, від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних як для зміни способу стягнення аліментів, так і для зміни їх розміру, яке не може ґрунтуватися на припущеннях, своїми цивільними і процесуальними правами позивач розпоряджається, а право на судовий захист і обов`язок доказування позову здійснює на власний розсуд. Позивачем всупереч наведеним нормам не надано суду жодних належних, допустимих доказів на підтвердження поліпшення матеріального стану платника аліментів, погіршення її матеріального стану та/або погіршення стану її здоров`я та/або дитини, а також на доведення інших обставин, що мають істотне значення, що є\~підставою для зміни способу і розміру стягуваних аліментів. Відтак, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів задоволенню не підлягають. Водночас, суд роз`яснює позивачу, що за наявності для того підстав позивач не позбавлена права в подальшому ставити питання про зміну розміру стягуваних аліментів зі зміною способу їх стягнення чи без такої зміни, а також вирішувати питання про стягнення заборгованості за аліментами чи діяти в інший передбачений законом спосіб на захист прав дитини.

Outcome: dismissed