Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

У листопаді 2022 року позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просила стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість із сплати аліментів у розмірі 65 375 грн. 69 коп., зобов`язати ГУ НП України в Київській області провести відповідні нарахування та виплати аліментів у розмірі 1/4 частини з додаткової винагороди [PERSON] за період з 24.02.2022 по 30.11.2022 року., а також стягнути судові витрати. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі у період з 14.02.2017 по 25.07.2019 року. Рішенням суду шлюб розірвано. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . 07.06.2019 року судом винесено судовий наказ про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.05.2019 року, і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] приховує дійсний розмір своїх доходів. Позивачці стало відомо, що матеріальне становище [PERSON] значно покращилось, а саме Постановою КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 встановлено, що певним категоріям осіб виплачується додаткова винагорода в середньому розмірі 30000,00 грн. щомісячно. На думку позивачки, ГУ НП в Київській області не нарахувало та не виплатило їй аліменти в розмірі 1/4 частини із додаткової винагороди, що складає - 65 375,69 грн., яку позивачка вважає заборгованістю в межах існуючого виконавчого провадження №59442641. Отже, судовий наказ про стягнення аліментів не виконується у повній мірі, оскільки ГУ НП в Київській області не здійснює належне виконання такого судового рішення шляхом нарахування та стягнення аліментів з усіх офіційних доходів відповідача [PERSON] у тому числі із додаткової винагороди. Ухвалою судді від 12.12.2022 року прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження, призначено у справі підготовче засідання. 11.01.2023 року представником ГУ НП в Київській області подано до суду відзив, в якому останній просив відмовити у позові з наступних підстав. Відрахування з грошового забезпечення [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку проводиться виключно з дотриманням вимог пункту 8 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою КМУ від 26.02.1993 року №146. Відповідно до вказаного пункту, утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпеченні, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом. Із виплат додаткової винагороди на період дії воєнного стану, які були нараховані [PERSON] за період з 24.02.2022 по 31.10.2022, аліменти не утримувались, оскільки така виплата не є складовою грошового забезпечення, не є постійною і не має систематичного характеру. Також зазначив, що після внесення змін до відповідної постанови, утримання аліментів із сум додаткової винагороди [PERSON] на користь позивачки здійснюється із листопада 2022 року. Ухвалою суду від 19.11.2022 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, судові витрати просив не стягувати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечив у повному обсязі і висловив абсолютну згоду із позицією ГУ НП в Київській області, викладеної в їхньому відзиві. Представник ГУ НП в Київській області у судове засідання не з`явився. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. 14 лютого 2017 року між сторонами було укладено шлюб. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 липня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано. 07 червня 2019 року Обухівським районним судом Київської області було винесено судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви 13.05.2019 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки розрахунку виконаної державним виконавцем Обухівського відділу ДВС в Обухівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заборгованість по виконавчому листу №372/1701/19 від 02.07.20219 року складає 65375 грн. 69 коп. та утворилася в період з березня 2022 року по вересень 2022 року. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №146 від 26 лютого 1993 року (далі - Перелік) Кабінетом Міністрів України, передбачено утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом. Постановою КМУ від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» визначено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Пунктом 1\~постанови КМУ\~від 28.02.2022\~року №168\~«Питання деяких\~виплат військовослужбовцям,\~особам рядового\~і начальницького\~складу,\~поліцейським та\~їх сім`ям,\~під час\~дії воєнного\~стану» установлено,\~що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах\~їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора,\~у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.\~Особам рядового\~і начальницького\~складу територіальних\~(міжрегіональних)\~воєнізованих формувань\~Державної кримінально-виконавчої\~служби,\~що залучаються\~Головнокомандувачем Збройних\~Сил до\~складу оперативно-стратегічного\~угруповання відповідної\~групи військ\~для безпосередньої\~участі у\~бойових діях\~або забезпечення\~здійснення заходів\~з національної\~безпеки і\~оборони,\~відсічі і\~стримування збройної\~агресії,\~перебуваючи безпосередньо\~в районах\~проведення воєнних\~(бойових)\~дій у\~період здійснення\~зазначених заходів,\~виплачується додаткова\~винагорода в\~розмірі до\~100000\~гривень в\~розрахунку на\~місяць пропорційно\~часу участі\~у таких\~діях та\~заходах. Відповідно до п. 2 розділу XXXIV Порядку на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується у відповідних розмірах, розмір якої залежить зокрема від безпосередньої участі у бойових діях, покладених завданнях та від іншого. Таким чином, жодним нормативно-правовим актом не визначено, що додаткова винагорода поліцейським в розмірі 30000 гривень є грошовим забезпеченням, що не має постійного характеру. Однак пунктом 1 Переліку чітко визначено, що аліменти справляються з додаткової винагороди за основним місцем роботи, яка в свою чергу входить в структуру грошового забезпечення поліцейських. Тим більше в постанові КМУ від 11.11.2022 року «Про внесення змін до п. 8 переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей та батьків, інших осіб», що набрала чинності 16.11.2022 року, і на яку посилається відповідач, як на підставу своїх заперечень проти позову, орган державної влади усунув це законодавче «неврегулювання», доповнивши словами «інших виплат, установлених законодавством, зокрема, додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану». Постанова КМУ від 26.02.1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», на яку міститься посилання в ст. 81 СК України, також передбачає п. 1, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом. Таким чином, суд не вбачає жодних підстав вважати, що законодавець, маючи на меті належне забезпечення дитини для її повноцінного духовного та фізичного розвитку, міг з будь-яких причин не охоплювати аліментними зобов`язаннями додаткову винагороду на період воєнного стану. Внесенням відповідних змін 16.11.2022 року законодавець лише конкретизував перелік видів грошового забезпечення, із яких справляється нарахування аліментів, задля усунення проблемних питань при нарахуванні аліментів, а не «створив» новий вид доходів, який раніше таким не визнавав. Враховуючи викладене вище, позов в частині стягнення заборгованості з аліментів в розмірі 65 375,69 грн. підлягає задоволенню. Проте суд вбачає, що задоволенню підлягають позовні вимоги, адресовані виключно відповідачеві [PERSON] , так як ГУ Національної поліції України в Київській області наділене виключно функцією організаційного виконання судового рішення. Окрім цього, [PERSON] безпосередньо заперечував проти утримання аліментів на дитину із його додаткової винагороди, а не пов`язував їхню несплату виключно із відмовою ГУ НПУ в Київській області нараховувати такі виплати.

Outcome: partial