Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович та Баштанський відділ державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївськоїобласті Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позовних вимог в позові зазначила, що 14.02.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 1077 про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитиним договором №NKT0GА0000000013 від 15.05.2008 року у розмірі 58423,77 доларів США, що за курсом 25,72 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.08.2017 року склаладє 1502659,36 грн. З вказаним виконавчим написом позивач не згодна, вважає, що його було видано безпідставно, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки вимога щодо стягнення з неї заборгованості, на її думку, не є безспірною. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14 визнана нечинною\~постанова КМУ від 26.11.2014 року №662, якою внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, щодо можливості стягнення за кредитними договорами, при цьому зазачила, що з відповідачем нотаріально посвідчених кредитних договорів не укладала. Стягнення за вказаним виконавчим написом нотаріуса проведено за період з 2008 по 2017 роки, тобто поза межами трирічного строку з моменту виникненя права на вимогу. Крім того, мало місце погашення заборгованості за вказаним кредитним договором в зв`язку з реалізацією належною позивачу квартири на підставі рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.09.2013 року по справі 468/1780/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 24.01.2022 року було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою від 24.01.2022 року вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі вищевказаного виконавчого напису - до набрання рішенням законної сили по даній справі. В судове засідання позивач не з`явилася. Від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання були повідомлені вчасно та належним чином (рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення). Заяв про відкладення розгляду справи та відзив на позов до суду не надходило. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Пояснень від нього не надходило. Представник третьої особи - Баштанського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином. Пояснень від них не надходило. Враховуючи наведене, з урахуванням положень ст.ст. 280,281 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.01.2022 року; копію постанови про арешт коштів боржника від 10.01.2022 року; копію постанови про стягнення виконавчого збору від 10.01.2022 року; копію виконавчого напису від 14.02.2018 року, зареєстрованого реєстрі №1077; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.09.2013 року по справі 468/1780/13-ц; копію акту про виселення, добровільної передачі нерухомого майна від 06.09.2013 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову. Судом встановлено, що 15.05.2008 року між АТ КБ "ПриватБанк" та позивачем було укладено кредитний договір №NKT0GА0000000013, згідно умов якого останньою було отримано кредит на умовах, визначених договором, який було укладено в простій письмовій формі. 14.02.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1077, яким нотаріусом запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитиним договором №NKT0GА0000000013 від 15.05.2008 року у розмірі 58423,77 доларів США, що за курсом 25,72 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.08.2017 року склаладє 1502659,36 грн.. Стягнення заборгованості проведено за період з 15.05.2008 року по 10.08.2017 року. Сума заборгованості складається з: 20065,50 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 14101,75 доларів США - заборгованість по відсоткам, 3797,93 доларів США - заборгованість по комісії, 20458,59 доларів США - заборгованість по пені. Витрати за вчинення виконавчого напису становлять 3000 грн. На підставі вказаного виконавчого напису державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Відповідно до вимог\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 18 Цивільного кодексу України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Виходячи з положень\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що він був вчинений нотаріусом на підставі п.2 вказаного вище Переліку. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачена можливість вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, та для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, встановлені такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно ч.4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до постанови Верховного Суду від 29.01.2019 року по справі №910/13233/17 Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною\~Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. При цьому, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172\~в редакції від 29.11.2001 року не передбачає стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів за кредитними договорами, крім договорів, які були нотаріально посвідченні (п.1 Переліку). В свою чергу стороною відповідача не доведено належними та допустимими доказами того, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису були надані оригінали саме нотаріально посвідченого кредитного договору. З матеріалів справи вбачається, що вищевказаний кредитний договір було укладено лише в простій письмовій формі, а тому не є тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. З наявної в матеріалах справи копії вищевказаного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що стягнення заборгованості нотаріусом проведено за період з 15.05.2008 року по 10.08.2017 року. Наведене свідчить про недотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~щодо можливості вчинення виконавчого напису лише за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Крім того, стороною відповідача не спростовано доводів позивача щодо погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором за рахунок реалізації заставного нерухомого майна. Аналіз досліджених судом обставин дає підстави для виснову відсутності законних підстав у нотаріуса для вчинення вищевказаного виконавчого напису, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі сумі 992 грн. 40 коп. - за подачу позову та 496 грн. 20 коп. - за подачу заяви про забезпечення позову, а всього 1488 грн. 60 коп. На підстав викладеного та

Outcome: approved