Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08 травня 2019 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Спільних дітей вони не мають. Впродовж останнього часу сімейне життя погіршувалося, що призвело до припинення шлюбних відносин, спільного господарства. Сторони мають протилежні погляді на шлюб та сім`ю, а тому перестали цікавитися інтересами одне одного, кожен живе своїм життям. Оскільки відповідачка не бажала оформити розлучення в органах реєстрації актів цивільного стану чи в суді в порядку окремого провадження, позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою судді від 16 лютого 2023 року відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник, адвокат Майка М. Б. на електронну адресу суду надіслав заяву, у якій просив розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Щодо заочного рішення не заперечив. Час на примирення просив не надавати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, відзиву не подала. Згідно ч. 4 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідачка про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи. 08 травня 2019 року сторони зареєстрували шлюб у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 583, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08 травня 2019 року. Від даного щлюбу дітей немає. У судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved