Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що від шлюбних відносин з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Починаючи з липня 2022 року з відповідачем вона спільно не проживає та не спілкується, а також відповідач не допомагає їй утримувати їх спільну доньку. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки від заробітку відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивач не з`явилась, однак надала суду заяву з уточненням позовних вимог, в якій просила розглянути справу без її участі та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, у якій визнає аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від його доходу. Судом встановлено, що сторони з 12.09.2014 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Пвденного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за актовим записом №240 (а.с. 14). Сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.06.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області (а.с. 15). На даний час дитина проживає з позивачем. Вивчивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє в Україні з 27 вересня 1991 року, «…держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей». За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Отже, позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким є 20.12.2022 року (а.с. 1). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів звільнена.

Outcome: approved