Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

05 грудня 2022 року Скалатська міська рада звернулася до суду з позовом в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав від [PERSON] та [PERSON] . В підготовчому засіданні позивач збільшив позовні вимоги, доповнивши прохальну частину позову вимогою про відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] є батьками малолітній дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; відповідачка [PERSON] також має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Родина проживала в [ADDRESS] . Під час обстеження умов проживання малолітніх дітей комісією встановлено, що догляд за дітьми відсутній. Так, діти були недоглянуті, з низьким рівнем гігієни, без одягу, що відповідав би сезону та температурі в кімнаті. Діти мали обмороження верхніх та нижніх кінцівок. 23.11.2022 виконавчим комітетом Скалатської міської ради було ухвалено рішення №213 «Про негайне відібрання дітей від матері [PERSON] та батька [PERSON] . Зважаючи на те, що атмосфера в сім`ї неблагонадійна для малолітніх дітей та для їхнього розвитку, загрозлива для здоров`я та життя, враховуючи вік дітей і поведінку відповідачів, Скалатська міська рада в особі органу опіки та піклування звернулась до суду з позовом про відібрання малолітніх дітей від батьків. Справу розглянуто у відсутності представника позивача, який надіслав до суду заяву про розгляд справу за його відсутності, позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримав та просив позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив не подали. Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідачів і ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] є батьками малолітній дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; відповідачка [PERSON] також має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . 22 листопада 2022 року Службою у справах дітей виконавчого комітету Скалатської міської ради було проведено оцінку рівня безпеки дитини, про що було складено відповідний акт. Під час обстеження було встановлено та зафіксовано в акті, що діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , недоглянуті, вага, зріст не відповідають параметрам дітей відповідного віку, діти замкнуті та перелякані, також виявлено ознаки погіршення стану здоров`я дітей, а саме: обмороження нижніх та верхніх кінцівок. В будинку брудно, холодно, вікна оббиті плівкою, запас продуктів відсутній. На подвір`ї є незакритий колодязь, який становить загрозу для життя дітей. Будинок складається з двох кімнат та коридору. В одній кімнаті проживає брат відповідачки, а в іншій сім`я відповідачів з п`яти осіб. За результатом проведеної оцінки рівня безпеки дітей комісією зроблено висновок про те, що рівень є небезпечним, тобто таким, що вимагає негайного відібрання дітей від батьків. Виконавчий комітет Скалатської міської ради Тернопільської області 23 листопада 2022 року ухвалив рішення №213 про негайне відібрання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та від батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав, у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей. Малолітня [PERSON] , [INFO] перебуває на неповному державному забезпеченні в Новосільській спеціальній школі Тернопільської обласної ради за заявою матері з 01.09.2021. За час перебування дитини в закладі мати [PERSON] жодного разу не провідала доньку, не телефонувала, на вихідні та в канікулярний час не забирала. Акт обстеження житлово-побутових умов проживання з 2017 року свідчить про систематичне невиконання матір`ю своїх обов`язків щодо виховання доньки. Малолітній [PERSON] , [INFO] перебуває на цілодобовому утриманні в КНП «Тернопільський обласний центр реабілітації та розвитку дитини». З моменту поступлення дитини до закладу мати відвідувала його тричі: 07.12.2019, 24.03.2021, та разом з батьком дитини 22.12.2019. Суду надано висновки органу опіки та піклування про доцільність відібрання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , та від батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав, а також відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до\~частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України,\~Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частиною другою статті 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року № 69-V, предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Відповідно до\~статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі -\~Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом\~частини першої статті 170 СК України\~суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених\~пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із\~пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до\~частини першої статті 10 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України», № 39948/06, § 50, від 18 грудня 2008 року). Основні підстави для відібрання дитини зазначені у\~частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній\~частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Встановивши обставини справи щодо перебування матері дітей на обліку в органі опіки та піклуванні, винну поведінку відповідачів в ухиленні від виховання своїх дітей, у свідомому нехтуванні батьківськими обов`язками, а також реальну загрозу життю і здоров`ю дітей, суд дійшов висновку про те, що залишення дітей у відповідачів є небезпечним для їх життя і здоров`я виховання. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved