Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вироком Чортківського районного суду від 19 травня 2022 року ухваленому за результатами розгляду кримінального провадження № 12018210170000163, відповідачку [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, тобто у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої - їхньої неповнолітньої дочки [PERSON] . Вироком Тернопільського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року вирок Чортківського районного суду від 19 травня 2022 року в частині визнання винною [PERSON] за ч.2 ст.286 КК України залишено без змін. Так, 26 травня 2018 року о 19 год. 20 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti» [NUMBER] не була достатньо уважною та не стежила за дорожньою обстановкою, крім того, не маючи достатнього стажу керування транспортними засобами, не вжила своєчасно заходів до зменшення швидкості руху здійснюючи обгін автомобіля. Після роз`їзду із зустрічним автомобілем без необхідності на те, різко змінила напрямок руху автомобіля вправо, допустила виникнення його заносу, втратила контроль над керованістю транспортним засобом, унаслідок чого виїхала поза межі проїзної частини дороги на узбіччя, а в подальшому в - кювет та лісосмугу, де наїхала боковою частиною автомобіля на дерево. Унаслідок даної ДТП, пасажир автомобіля [PERSON] отримала відкриту черепно-мозкову травму у вигляді переломів кісток і основи черепа, крововиливів у речовину та під оболонки головного мозку; рану лобно-тім`яної ділянки, чола і спинки носа; садна лівої підочної та підщелепної ділянок, проекції лівого плечового суглобу, кистей, правих коліна і гомілки, синці повік очей, стегон, колін та правої гомілки; крововиливи у білкові оболонки очей, тобто тяжкі тілесні ушкодження, від яких [INFO] померла в приміщення Теребовлянської центральної районної лікарні. Поряд з тим зазначили, що смерть їхньої неповнолітньої дочки призвела до негативних наслідків, які настали для них, у зв`язку з втратою рідної дитини. Ця втрата дуже вплинула не лише на їхній психологічний стан, а й фізичне здоров`я, вони тривалий час почували себе недобре, втратили сон, не могли змиритися з тим, що їхньої рідної дочки, яку дуже любили, більше немає поруч та не можуть поспілкуватися з нею. Наслідки перенесеної психологічної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної неповноцінності, тривога з приводу майбутнього. Думки про смерть дочки не залишають їх і до теперішнього часу. Емоційний стан їх як батьків, навіть через чотири роки після втрати дитини, дуже нестійкий, вони відчувають глибокі моральні страждання у вигляді відчуття горя та непоправної втрати. Зазначили, що злочинними діями відповідачки їм спричинено моральну шкоду в загальному розмірі 2 000 000 грн., а тому враховуючи вимоги об`єктивності, розумності й справжності, просили суд стягнути з відповідачки в їх користь, кожному по 1000000 грн. Ухвалою суду від 09 грудня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження з призначенням у такій підготовчого судового засідання. При цьому, відповідачці запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 09 лютого 2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено таку до розгляду по суті. В судовому засіданні позивачі, їх представник - адвокат Когут О.В. позов підтримали, просили такий задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві. Поряд з тим, зазначили, що з моменту події відповдіачем не вживались будь-які заходи щодо відшкодування шкоди. Більше того, остання під час провадження у кримінальній справі в суді свою вину не визнавала, та в діях не каялася. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце проведення такого булла сповіщена у визначеному законом порядку. У визначений в ухвалі про відкриття провадження судом строк, відзиву на позов не подала, як і будь-яких інших заяв та клопотань. За таких обставин, за згоди сторони позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачів, їх представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до приписів ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Як встановлено судом, вироком Чортківського районного суду від 19 травня 2022 року ухваленому за результатами розгляду кримінального провадження № 12018210170000163, відповідачку [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, тобто у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої [PERSON] . Вироком Тернопільського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року вирок Чортківського районного суду від 19 травня 2022 року в частині визнання винною [PERSON] за ч.2 ст.286 КК України залишено без змін. Судом встановленол, що 26 травня 2018 року о 19 год. 20 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti» [NUMBER] не була достатньо уважною та не стежила за дорожньою обстановкою, крім того, не маючи достатнього стажу керування транспортними засобами, не вжила своєчасно заходів до зменшення швидкості руху здійснюючи обгін автомобіля. Після роз`їзду із зустрічним автомобілем без необхідності на те, різко змінила напрямок руху автомобіля вправо, допустила виникнення його заносу, втратила контроль над керованістю транспортним засобом, унаслідок чого виїхала поза межі проїзної частини дороги на узбіччя, а в подальшому в - кювет та лісосмугу, де наїхала боковою частиною автомобіля на дерево. Унаслідок даної ДТП, пасажир автомобіля [PERSON] отримала відкриту черепно-мозкову травму у вигляді переломів кісток і основи черепа, крововиливів у речовину та під оболонки головного мозку; рану лобно-тім`яної ділянки, чола і спинки носа; садна лівої підочної та підщелепної ділянок, проекції лівого плечового суглобу, кистей, правих коліна і гомілки, синці повік очей, стегон, колін та правої гомілки; крововиливи у білкові оболонки очей, тобто тяжкі тілесні ушкодження, від яких [INFO] померла в приміщення Теребовлянської центральної районної лікарні. Наведене підтверджується копією вироку Чортківського районного суду від 19 травня 2022 року (кримінальна справа №606/515/19), копією ухвали Тернопільського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Із вищевказаних рішень встановлено, що позивачі є батьками потерпілої [PERSON] . У позовній заяві, позивачі зазначили, що смерть їхньої неповнолітньої дочки призвела до негативних наслідків, які настали для них, у зв`язку з втратою рідної дитини. Ця втрата дуже вплинула не лише на їх психологічний стан, а й фізичне здоров`я, вони тривалий час почували себе недобре, втратили сон, не могли змиритися з тим, що їхньої рідної дочки, яку вони дуже любили, більше немає поруч та вони не можуть поспілкуватися з нею. Наслідки перенесеної психологічної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної неповноцінності, тривога з приводу майбутнього. Думки про смерть дочки не залишають їх і до теперішнього часу. Емоційний стан їх як батьків, навіть через чотири роки після втрати дитини, дуже нестійкий, вони відчувають глибокі моральні страждання у вигляді відчуття горя та непоправної втрати. Моральну шкоду не можливо відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. За змістом ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідач [PERSON] у визначеному законом порядку визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що спричинило смерть неповнолітньої потерпілої [PERSON] , яка була дочкою позивачів. Зважаючи на вищенаведене, та те, що між злочинними діями відповідачки та завданою позивачам моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих моральних страждань, втрат немайнового характеру, є усі підстави для стягнення на користь позивачів моральної шкоди, при цьому з урахуванням встановлених судом обставин справи. При вирішенні заявленого потерпілими цивільного позову, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, встановлених судом обставин вчиненого кримінального діяння, ступеню вини відповідача (вчинила злочин з необережності, вину у вчиненому не визнавала, на момент постановлення рішення у справі будь-якої шкоди не відшкодувала), суд приходить до висновку, що цивільний позов, заявлений потерпілими щодо стягнення з останньої 1000000 грн. на користь кожного з них моральної шкоди є обґрунтованим та підлягає повному задоволенню. При цьому, суд виходить з тривалості та глибини фізичних та душевних страждань потерпілих, яких вони зазнали через втрату дочки, яка була неповнолітньою. Дає оцінку перенесеним потерпілими внаслідок злочину моральним та фізичним стражданням, вимушеним довічним змінам у їх житті, пов`язаних із смертю рідної їм людини, крім того, понесеним у зв`язку з цим матеріальними витратами. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру. З огляду на що, з відповідача на користь держави підлягає стягненню (992,4 х 2) 1984,8 грн. судових витрат. На підставі викладеного та ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України,

Outcome: approved