Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Представник органу опіки та піклування Мостиської міської ради Львівської областізвернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що у службі у справах дітей Мостиської міської ради Львівської області на обліку як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах з причини неналежного виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків перебувають діти: малолітній [PERSON] , [INFO] , та неповнолітній [PERSON] , [INFO] . Матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є відповідачка [PERSON] , [INFO] . Батько малолітнього [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] - помер [INFO] . Батько неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] - згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 29.11.2019р. по справі ЄУН 448/1928/18 позбавлений батьківських прав відносно нього ( [PERSON] ) Вказує, що відповідачка [PERSON] зловживає алкоголем, не приймає активної участі у вихованні своїх синів, не виявляє жодної зацікавленості до дітей, не приділяє їм постійної уваги, не дбає про їх фізичне та психічне здоров`я. Сім`я відповідачки [PERSON] перебуває на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах та під соціальним супроводом Центру надання соціальних послуг з метою надання комплексу соціальних послуг. Спеціалістами Служби у справах дітей було здійснено комісійні виїзди за місцем проживання дітей, де, за результатами візитів, складено акти обстеження умов проживання дітей. Згідно вказаних актів, відповідачка [PERSON] як мати неналежно виконує свої батьківські обов`язки, ніде не працює, не дбає про фізичний та духовний розвиток дітей, не забезпечує їхніх потреб, не приділяє уваги здоров`ю та навчанню своїх дітей, їх помешкання перебуває в занедбаному стані, пошкоджена електрика, а єдиним доходом сім`ї є пенсія по втраті годувальника. Зазначає, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Мостиської міської ради Львівської області 22.02.2022р. розглядалось питання щодо доцільності позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно її дітей та за результатами розгляду рекомендовано органу опіки та піклування затвердити висновок про таку доцільність. Рішенням органу опіки та піклування Мостиської міської ради Львівської області від 25.02.2022р. за №3 підтверджено доцільність позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно її дітей з тих підстав, що така не займається вихованням своїх синів, не цікавиться їх здоров`ям, успіхами, не забезпечує їх як матеріально, так і духовно, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не виявляє батьківської любові та почуттів. Вважає, що відповідачка [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому просить суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідачку її батьківських прав відносно малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . У випадку позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав, просить передати дітей для опікування органу опіки та піклування Мостиської міської ради Львівської області. Також просить стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (однієї третьої) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з тих підстав, що відповідачка [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо синів [PERSON] і [PERSON] та така свідомо самоусунулась від виховання дітей. Відповідачці неодноразово надавалась можливість змінити своє відношення до виконання батьківських обов`язків, однак така нічого у своїй поведінці не змінила, оскільки вона зловживає алкоголем, ніде не працює, за місцем її та дітей проживання - немає ні світла, ні газу, у помешканні брудно, не прибрано, відсутня будь-яка приготовлена їжа для дітей. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позову, просила її пробачити та не позбавляти батьківських прав відносно дітей, стверджувала, що працевлаштується. Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Щодо позовних вимог в частині позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно її синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , є відповідачка [PERSON] , [INFO] . Актовий запис про народження №04 від 02.02.2011р., - складений виконавчим комітетом Гостинцівської сільської ради Мостиського району Львівської області. Батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , був [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є відповідачка [PERSON] , [INFO] . Актовий запис про народження №20 від 27.09.2006р., - складений Петриківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 29.11.2019р. по справі ЄУН 448/1928/18, ухвалено позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , (актовий запис №20 від 27.09.2006 року, зроблений Петриківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області). Дане судове рішення набрало законної сили 09.01.2020р. Цим же судовим рішенням у цивільній справі ЄУН 448/1928/18 за позовом Мостиської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування в інтересах дітей [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей ухвалено попередити відповідачку [PERSON] про необхідність зміни ставлення до виховання дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , а також про необхідність виконання нею в подальшому тих обов`язків щодо виховання та утримання дітей, які передбачені сімейним законодавством, а також покладено на Мостиську районну державну адміністрацію Львівської області як орган опіки та піклування, контроль за виконанням відповідачами батьківських обов`язків щодо дітей. Згідно наказу Служби у справах дітей Мостиської міської ради Львівської області від 27.10.2021р. №40, сім`ю [PERSON] взято на облік сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах; дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , - взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Згідно висновку органу опіки та піклування Мостиської міської ради Львівської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Мостиської міської ради Львівської області від 25.02.2022р. №3 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] », відповідачка [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спеціалістами Служби у справах дітей Мостиської міської ради Львівської області було здійснено чотири комісійні виїзди за місцем проживання дітей. За результати візитів складено акти обстеження умов проживання дітей, в яких зазначено, що мати неналежно виконує свої батьківські обов`язки, ніде не працює, не дбає про фізичний та духовний розвиток, не забезпечує потреби, не приділяє уваги здоров`ю та навчанню своїх дітей. Єдиний дохід сім`ї - пенсія по втраті годувальника, в помешканні занедбаний стан, пошкоджена електрика. Зазначеним висновком визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дітей. Згідно доданих до матеріалів справи актів обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за січень-лютий 2022р., умови проживання - незадовільні, в приміщенні холодно, не працює електрика, дітям бракує одягу, білизни, засобів гігієни, продуктів. Згідно доданих до матеріалів справи актів обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за червень 2022р., умови проживання - незадовільні, сім`я користується одною кімнатою, в помешканні не створено комфортних умов для проживання дітей, в кімнаті холодно, не прибрано, одяг брудний, дітям бракує необхідного взуття. Мати не дбає про забезпечення дітей необхідними предметами особистої гігієни, дітям бракує уваги з боку матері, така зловживає алкогольними напоями, дітям готує їсти дядько [PERSON] , який проживає з ними в одному будинку, він же слідкує за їх безпекою. Відповідачка [PERSON] виїхала за кордон, залишивши дітей на дядька [PERSON] , про такий виїзд Службу у справах дітей Мостиської міської ради не попереджала. З актів обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , складених у грудні 2022р. та лютому 2023р., умови проживання - погані, в помешканні брудно і холодно, не прибрано, одяг брудний та розкиданий. Мати не дбає про своїх дітей та ними не цікавиться, така або відсутня вдома або приходить в стані сильного сп`яніння, їй байдуже чи діти відвідують школу та чи вчать уроки, між дітьми і матір`ю немає довіри та постійно відбуваються сварки, [PERSON] не готує дітям їжі, не пере одягу, на всю родину їжу готує тітка дітей. Відповідно до характеристики [PERSON] за місцем її проживання, відповідачка не працює, зловживає спиртними напитками, на усні зауваження щодо негативної поведінки не реагує відповідним чином. Згідно характеристики [PERSON] , учня 8 класу Гостинцівської ЗЗСО І-ІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області, дитина виховується в неповній сім`ї, вдома авторитету серед дорослих немає, домашні завдання систематично не виконує, з багатьох предметів у нього відсутні зошити, схильний до пропусків занять без поважних причин. Мати не приділяє належної уваги вихованню сина, учень підпадає під поганий вплив друзів, тому з ним часто проводяться профілактичні бесіди класним керівником, дирекцією закладу та працівниками ювенальної превенції. Згідно характеристики [PERSON] , учня 6 класу Гостинцівської ЗЗСО І-ІІ ступенів Мостиської міської ради Львівської області, такий домашні завдання систематично не виконує, навчанням зовсім не цікавиться, з багатьох предметів відсутні зошити. Під час уроків та перерв часто порушує дисципліну, не реагує на зауваження учителів. Дитина належить до категорії учнів, які не повною мірою використовують свої можливості, нахили та здібності, що можна пояснити відсутністю необхідного контролю з боку матері. Недоглянутість проявляється також у неналежному санітарно-гігієнічному стані та зовнішньому вигляді дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Факт свідомого нехтування відповідачкою [PERSON] своїми обов`язками щодо виховання дітей знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. В даному випадку матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно синів, яке має систематичний характер. Поважних причини, які б перешкоджали відповідачці виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню синів [PERSON] та [PERSON] , судом не встановлено. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч.1 ст.12 та ч.2 ст.15 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного суду України в п.16 постанови від 30.03.2007року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Необхідно зазначити, що ухилення від батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні і було встановлено, виходячи з поведінки відповідачки [PERSON] . Відповідно до п. 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Таким чином суд констатує безумовне право батьків на виховання дітей, однак вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дітей, які мають першочергове значення при вирішенні справи. Приймаючи рішення у даній справі, суд враховує висновок Органу опіки та піклування Мостиської міської ради Львівської області, у якому визнано за доцільне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав щодо її дітей, та вважає вказаний висновок об`єктивним, обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дітей. Також суд критично оцінює доводи відповідачки [PERSON] , що вона має намір змінити свою поведінку, працевлаштуватися, належним чином реалізовувати свої батьківські права та виконувати обов`язки, оскільки вона не вчиняла будь-яких дій, які б свідчили про бажання піклуватися про дітей. Факт заперечення відповідачкою проти позову про позбавлення її батьківських прав не свідчить про її інтерес до дітей та реальне бажання змінити поведінку. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідачка [PERSON] нехтує потребами своїх дітей, порушує права дітей на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків. З урахуванням судового рішення у цивільній справі ЄУН 448/1928/18 від 29.11.2019р., яким відповідачка [PERSON] вже попереджалась судом про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, така, на переконання суду, не довела зміну своєї поведінки щодо дітей та прагнення здійснювати належне піклування за ними. Встановлені у справі обставини свідчать про те, що повторне попередження відповідачки про необхідність змінити ставлення до виховання дітей без позбавлення її батьківських прав і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням нею батьківських обов`язків, є недоцільним та суперечитиме інтересам дітей. Враховуючи наведене та те, що в судовому засіданні дослідженими доказами та поясненнями сторін доведено винну поведінку відповідачки [PERSON] по відношенню до синів [PERSON] та [PERSON] , яка полягає в ухиленні від виконання батьківських обов`язків, суд приходить до висновку, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , хоча має таку можливість, змінити її поведінку у кращу сторону неможливо, а тому вважає можливим задовольнити позов про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо цих дітей, що, як вважає суд, відповідатиме їх (дітей) інтересам. З огляду на наведене та в інтересах дітей, а також з урахуванням того, що ніхто з осіб, перелічених у ч.4 ст.167 СК України, не звернувся з клопотанням про передання їм дітей, суд згідно вимог ч.5 ст.167 СК України вважає за доцільне передати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , для опікування органу опіки та піклування Мостиської міської ради Львівської області, - для їх (дітей) подальшого влаштування. Суд також роз`яснює відповідачці [PERSON] , що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачки [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини другої статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 Сімейного Кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Змістом ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. У ч. 1 ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.1 ст.190 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом враховано матеріальне становище відповідачки [PERSON] (не працевлаштована), стан здоров`я та матеріальний стан дітей, ті обставини, що відповідачка [PERSON] ухиляється від утримання дітей. Окрім цього, враховано необхідний та розумний обсяг матеріальних витрат на утримання кожної дитини, що буде забезпечувати їх нормальний розвиток, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з наведеного, враховуючи найкращі інтереси дітей, необхідність захисту прав дітей на належне утримання, з урахуванням їх віку та потреб,

Outcome: approved