Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

21 грудня 2022 року позивач [PERSON] \~ звернулась\~ до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 25.08.1989 відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис\~ № 1333. Після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Просить проводити розгляд справи без її участі. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу з відповідачем дітей\~ не мають.\~ Вказує, що причиною звернення до суду стало те, що\~ спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя, втратили почуття взаємної поваги та любові , внаслідок чого виникали постійні сварки та непорозуміння, тому збереження шлюбу та спільне проживання є неможливим і суперечить спільним інтересам. Ухвалою суду від 01 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з призначенням судового розгляду на 20 лютого 2023 року. 20.02.2023 позивач звернулась до суду з заявою,\~ в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення суду не заперечила. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи, призначений на 20 лютого 2023 року відкладено та призначено на 20 березня 2023 року. В судове засідання 20 березня 2023 року відповідач [PERSON] не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 25 серпня 1989 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1333, що підтверджується\~ копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Сторони спільних дітей не мають.\~ Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору сплаченого позивачем під час подачі позову до суду. За таких обставин, стягнути з відповідача на користь позивач необхідно стягнути судовий збір в розмірі 992, 40 грн.

Outcome: approved