Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»), в інтересах якого діє представник Ткаченко Марія Миколаївна, звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 27 860 грн. Позов мотивований тим, що 30.05.2021 між [PERSON] (далі - відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ» (далі - ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ») було укладено кредитний договір №00-3475452, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами кредитного договору кредитодавець зобов`язався передати позичальнику кредит у національній валюті на умовах, визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. Підписанням договору позики відповідач підтвердив, що ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику. 27.09.2021 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 27092021, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 27.09.2021, доданого до вищевказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27 860 грн, з яких: 9 950 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 17 910 грн - заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 27.09.2021 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав зобов`язання. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №00-3475452 від 30.05.2021 у сумі 27 860 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ленінським районним судом м. Запоріжжя 10.10.2022 було відкрито провадження у справі. Ухвалою того ж суду від 07.12.2022 року надану позовну заяву передано за підсудністю до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 13.02.2023. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачу - копію позовної заяви з додатками. 09.02.2023 від відповідача на електронну пошту суду надійшов відзив на позов, в якому він позов не визнав та заперечував факт укладення спірного кредитного договору №00-3475452 від 30.05.2021, як і заперечував його підписання та узгодження всіх умов кредитного договору. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що позивачем на підтвердження своїх вимог не надано суду заяви відповідача, яка підтверджує намір відповідача отримати кредит та його розмір. Також не надано жодних відомостей про зазначення відповідачем номеру платіжної карти, на яку мали бути зараховані кошти, а також доказів про отримання відповідачем таких кредитних коштів. Крім того, вказав, що позивачем не надано ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП відповідача, ані відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. При цьому, посилався на відсутність доказів отримання одноразового ідентифікатора саме ним (відповідачем). З цих підстав вважає вимоги позивача недоведеними належними та допустимими доказами, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Просив відмовити у задоволенні позову. 23.02.2023 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазщначив, що електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та їх змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання такого кредитного договору в електронній формі врегульовано нормами Закону України «Про електронну комерцію». Виходячи з положень вказаного закону, договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови. Позивач зазначає, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не міг бути укладений. Однак, відповідач такий договір підписав особисто, узгодивши при цьому всі умови договору (розмір кредиту, грошову одиницю, строк, умови кредитування тощо). Кошти (кредит) в розмірі 9 950 грн були перераховані відповідачу (позичальнику) на карту, імітовану банком України (платіжну картку). Проте, первинні документи, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів позичальнику, містять банківську таємницю, в зв`язку з чим не можуть бути розголошені, та знаходяться на зберіганні у кредитодавця (ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ»), а не у позивача. Просив позов задовольнити. 13.03.2023 на електронну пошту суду від відповідача надійшли заперечення проти відповіді на відзив, у яких він додатково зазначив, що позивачем не надано суду оригіналу електронного кредитного договору, що ставить під сумнів відповідність його копії оригіналу, а такий договір він не підписував. Також зазначив, що позивачем до позову та відповіді на відзив не додано жодного доказу про перерахування відповідачу та отримання ним кредитних коштів у сумі 9 950 грн, а також не надано повного реєстру боржників про відступлення права вимоги за договором факторингу №27092021 від 27.09.2021 та доказів оплати за відступлені права вимоги за спірним кредитним договором. Просив відмовити в задоволенні позову. Разом із вказаними запереченнями відповідач надіслав суду заяву про виключення документів із числа доказів, а саме: повідомлення від ТОВ «ФК «Сан-Райз Фінанс» від 16.08.2022 і детального розрахунку заборгованості за договором №00-3475452 від 30.05.2021, мотивучючи тим, що вказані документи не були подані до суду разом з позовною заявою з самого початку, а були подані пізніше разом з відповіддю на відзив. Вважає, що вказані документи також є неналежними та недопустими доказами у справі. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, 30.05.2021 між [PERSON] та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» було укладено кредитний договір №00-3475452 (а.с. 4-5). Відповідно до пп.1.1 п.1 кредитного договору №00-3475452 від 30.05.2021 кредитодавець зобов`язався передати позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених кредитним договором, а позичальник зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. Відповідно до пп.2 п.2 вказаного кредитного договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позивальника, емітовану банком України. Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту склала 9 950 грн, строк дії кредиту - 30 днів, процентна ставка за користування коштами кредиту - 1,50 % в день (стандартна процентна ставка), дата повернення кредиту - 29.06.2021 або інша дата, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку передбаченому пп.1.3.1. -1.3.3. цього договору. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.п.7.10 та п. 8 Кредитного договору (адреса, підпис, реквізити, та підпис сторін). Відповідно до п. 7.2., кредитного договору, позичальник підтверджує, що йому була в чіткій формі надана інформація, вказана в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001, ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай гроші», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті: https://kachay.com.ua/. З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2021 на ім`я відповідача ( [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] ) через ТОВ «Фінансова Компанія «Сан-Райз Фінанс» було проведено успішне перерахування коштів на сайті https://kachay.com.ua в розмірі 9 950 грн (а.с.11). Відповідачу було доведено графік платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору №00-3475452 від 30.05.2021, а також доведено розмір платежів з повернення кредиту та періодичність їх внесення (а.с.6), Проте, всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконував зобов`язання, в зв`язку з чим виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №00-3475452 від 30.05.2021 на суму 27 860 грн, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості, наявним в матеріалах справи (а.с.12-13). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 статтею 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення зобов`язання є договір або інший правочин (пункт 1 частина 2 статті 11 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується, зокрема, ЗакономУкраїни «Про електронну комерцію». Як вбачається з позову та доданих до нього документів, кредитний договір між сторонами по справі був підписаний електронним підписом позичальника (відповідача), відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, тобто був укладений в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 вищевказаного закону). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до частини 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як вбачається з матеріалів справи, спірний кредитний договір №00-3475452 від 30.05.2021 містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, в ньому зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. У нижньому рядку вказаного кредитного договору у розділі 8 у рядку «Підпис позичальника» містится надрукований запис «підписано електронним підписом позичальника (електронний підпис Позичальника відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону [NUMBER] », де позичальником вказано [PERSON] (а.с.5, зворотна сторона). Таким чином суд вважає встановленим факт укладення між [PERSON] та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» кредитного договору №00-3475452 від 30.05.2021 із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та відхиляє доводи відповідача щодо не укладення такого договору та не узгодження всіх його умов. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме - надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, про що судом зазначено вище. Проте, відповідач не надавав своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками (не сплатив щомісячні платежі). Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Як вже вказувалось вище, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що має відображення у детальному розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1049 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Разом з тим, судом встановлено, що 27.09.2021 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №27092021 (а.с. 7-8). Додатком №1 до вказаного договору є Форма Реєстру Боржників, витяг якого додано до позовної заяви. Як вбачається з витягу з Реєстру боржників № 1 від 27.09.2021 до договору факторингу №27092021 від 27.09.2021, а також акту прийому-передачі реєстру боржників від 27.09.2021 до договору факторингу №27092021 від 27.09.2021, ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-3475452 від 30.05.2021 на суму заборгованості - 27 860 грн, з яких: 9 950 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 17 910 грн - заборгованість за відсотками. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Суд критично ставиться до тверджень відповідача щодо не зарахування на його ім`я кредитних коштів в розмірі 9 950 грн, оскільки факт перерахування таких коштів на ім`я відповідача ( [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] ) 30.05.2021 було успішно проведено через ТОВ «Фінансова Компанія «Сан-Райз Фінанс» на сайті https://kachay.com.ua. Дане підтверджується повідомленням ТОВ «Фінансова Компанія «Сан-Райз Фінанс» від 16.08.2022 (а.с.11). Однак, враховуючи те, що первинні документи, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів позичальнику, містять банківську таємницю, - вони не можуть бути розголошені. Такі дані знаходяться на зберіганні у кредитодавця (ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ»), а не у позивача, тому й не додані останнім до матеріалів справи. Щодо заяви відповідача про виключення документів із числа доказів, а саме: повідомлення від ТОВ «ФК «Сан-Райз Фінанс» від 16.08.2022 та детальний розрахунок заборгованості за договором №00-3475452 від 30.05.2021 суд зазначає наступне. Позивач вказує, що зазначені документи є неналежними та недопустими доказами у справі, оскільки не були надані до суду на виконання будь-якої ухвали про витребування доказів чи додані до позовної заяви. Проте, це не відповідає дійсності, так як з позовної заяви вбачається, що вказані документи було додані до неї з самого початку при зверненні до суду. Крім того, доведення обгрунтованості своєї позиції певними доказами є правом сторони. Обгрунтування позовних вимог міститься, в тому числі, у відповіді на відзив і таке обгрунтування може і повинно бути підтверджено доказами. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За наведених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача на відшкодування понесених і документально підтверджених судових витрат слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved