Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням поданих уточнень просив суд стягнути з Академії Державної пенітенціарної служби на його користь середній заробіток за час затримки у видачі трудової книжки у розмірі 38 561,31 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі наказу Академії Державної пенітенціарної служби від 25.04.2022 року №85/ос він був звільнений з посади завідувача складу групи інтендантського та господарського забезпечення Територіального відокремленого відділення «Хмельницька філія Академії Державної пенітенціарної служби» з 02.05.2022 року. У день його звільнення відповідач не видав йому трудову книжку. Його чисельні скарги до Академії та інших установ стосовно порушення його прав були залишені без задоволення. 30.06.2022 року він направив до відповідача заяву з вимогою віддати його трудову книжку. Лише 07.07.2022 року він отримав витяг з наказу про звільнення та трудову книжку. За таких обставин, посилаючись на положення ст.47, 48, 116, 235 КЗпП України просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки у видачі трудової книжки, за період з 02.05.2022 року по 07.07.2022 рік у сумі 38 561,31 гривень. В судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Зазначив, що у день його звільнення 02.05.2022 року з ним був здійснений повний розрахунок, проте трудова книжка йому видана не була. Як повідомила співробітник відділу кадрів всі кадрова документація установи, у зв`язку із воєнними подіями, була упакована. Визнав, що дійсно він написав заяву, в якій просив здійснити зберігання його трудової книжки у відповідача до відновлення транспортного сполучення. Разом з цим, впродовж тривалого часу його трудова книжка так і не була йому видана, у зв`язку із чим він втратив можливість офіційного працевлаштування. Його телефонні звернення про видачу йому трудової книжки ігнорувалися. Звернувшись до Академії 30.06.2022 року із письмовою вимогою про пересилання на його адресу трудової книжки, відповідач таку вимогу виконав і лише 07.07.2022 року він поштою отримав свою трудову книжку. Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити його задоволенні. Підтримала доводи, викладені у відзиві на позов. Просила врахувати, що відповідач був звільнений з роботи 02.05.2022 року. В день його звільнення останній був на робочому місці, з ним був проведений повний розрахунок і жодних об`єктивних причин, які б перешкоджали останньому отримати трудову книжку не було. Натомість [PERSON] подав письмову заяву, в якій просив залишити його трудову книжку на зберігання до налагодження транспортного сполучення. Просила врахувати, що згідно встановленого порядку зберігання трудових книжок, у Академії не було права самостійно пересилати поштою трудову книжку позивача на його адресу. Лише отримавши 30.06.2022 року його заяву про направлення поштовим зв`язком трудову книжку із вказівкою адреси направлення, Академією було здійснено таке направлення. За таких обставин вважала, що підстав для стягнення середнього заробітку на користь позивача за час затримки у видачі трудової книжки не має, оскільки така затримка сталася не з вини Академії. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 21 квітня 2022 року [PERSON] подав на ім`я ректора Академії Державної пенітенціарної служби заяву, в якій просив звільнити його із займаної посади за власним бажанням з 02.05.2022 року. Також, у цій же заяві останній просив взяти на зберігання його трудову книжку до відновлення транспортного сполучення по Україні. Після відновлення транспортного сполучення направити його трудову книжку за адресою: [ADDRESS] . Наказом ректора Академії Державної пенітенціарної служби №85/ос від 25.04.2022 року [PERSON] був звільнений із посади завідувача складу групи інтендантського та господарського забезпечення Територіального відокремленого відділення «Хмельницька філія Академії Державної пенітенціарної служби» з 02.05.2022 року на підставі ст.38 КЗпП України (за власним бажанням). Останнім робочим днем позивача у відповідача 02 травня 2022 року, що визнається сторонами та підтверджується довідкою №24/322 від 22.09.2022 року, яка надана відповідачем, згідно якої зазначено про факт наявності відмітки у журналі №24-07-02 контролю входу (виходу) персоналу Територілаьного відокремленого відділення «Хмельницька філія Академії Державної пенітенціарної служби» про передування [PERSON] на робочому місці. Остаточний розрахунок з [PERSON] у зв`язку із звільненням був проведений 02.05.2022 року (в день його звільнення), що визнається сторонами. Згідно наявних відміток у Журналі обліку трудових книжок і вкладишів до них ТВВ «Хмельницької філії Академії ДПтС», долучених експрес накладної ТОВ «Нова пошта» № 59000837669065 про відправлення документів, 06.07.2022 року трудова книжка [PERSON] була направлена згідно поданої ним заяви на адресу [ADDRESS] . 01.07.2022 року [PERSON] направив письмову заяву на ім`я ректора Академії Державної пенітенціарної служби про направлення на його адресу трудової книжки. Застосовані норми права та мотиви суду. Частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені статті 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці, а відповідно до пункту 4 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Згідно з пунктом 4.1 та пунктом 4.2 Інструкції при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Частиною п`ятою статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Таким чином, для застосування цієї норми права необхідна наявність таких умов: затримка у видачі трудової книжки; вина власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки. Аналогічні висновки у застосуванні таких норм права викладені у постанові Верховного Суду від 09.03.2021 року у справі № 600/121/19. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, обов`язок доведення розподіляється між сторонами таким чином: позивач повинен довести факти, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, відповідач - факти, на які він посилається в обґрунтування своїх заперечень проти позову. З матеріалів справи встановлено, що у своїй заяві про звільнення від 21.04.2022 року позивач [PERSON] просив відповідача залишити на зберіганні його трудову книжку до відновлення транспортного сполучення. У день свого звільнення, 02.05.2022 року, позивач був на робочому місці, з ним був проведений повний розрахунок. Лише 01.07.2022 року позивач письмово звернувся до відповідача із заявою, в якій просив переслати на його адресу належну йому трудову книжку. Оскільки на той час вказана трудова книжка вже перебувала за місцем реєстрації відповідача як юридичної особи (у м. Чернігів), після отримання такої заяви Академією 06.07.2022 року була направлена на адресу місця проживання відповідача його трудову книжку. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що затримка видачі трудової книжки позивачу відбулася не з вини роботодавця, а тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з затримкою видачі йому трудової книжки, відсутні. З урахування викладеного, суд приходить до висновку, що поданий [PERSON] позов є безпідставним та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed