Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог : [PERSON] ,\~про визнання\~права власності\~на земельну\~ділянку,\~обгрунтовуючи свої\~позовні вимоги\~тим,\~що \~відповідно до\~договору купівлі-продажу\~являється власником\~житлового будинку\~ [ADDRESS] . Однак позивач не має можливості оформити правовстановлюючий документ на земельну ділянку під будинком для його подальшого відчуження, оскільки при укладені договору купівлі-продажу будинку питання стосовно земельної ділянки не вирішувалось, а спірна земельна ділянка належить юридично [PERSON] , що підтверджується також Державним актом на право приватної власності на землю. Але, вирішити дане питання і з останнім позивач також не зміг, оскільки на даний час, місце фактичного проживання або перебування відповідача [PERSON] останньому не відоме. А тому позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, яка перебуває у його фактичному користуванні. За ухвалою суду від 15.02.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив справу слухати без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на адресу суду не надходило. Третя особа [PERSON] , в судове засідання на виклик суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи та заперечень на адресу суду не надходило. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом 23.03.2023 року постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~ \~учасників справи відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до фотокопії договору купівлі\~продажу \~жилого будинку\~№1861\~ від\~22.08.2006\~року \~засвідчений приватним\~нотаріусом Новобузького\~районного нотаріального\~округу Миколаївської\~області Савченко\~Аллою Володимирівною\~,\~ та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №75742303 від 14.12.2016 року, [PERSON] , являється власником житлового будинку [ADDRESS] , який останній придбав у [PERSON] (а.с.12-17). В свою чергу [PERSON] відповідно до договору міни від 06.10.1995 року зареєстрованого державним нотаріусом Новобузької державної нотаріальної контори Савченко Аллою Володимирівною за №2-1480 придбала зазначений вище житловий будинок, у [PERSON] (а.с.8-9). Однак, предметом вказаних договорів слугував лише будинок, питання про передачу (дарування чи продаж) у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку при укладанні цього договору не вирішувалося. Вищезазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці, площею 0,10 га з цільовим призначенням для обслуговування вказаного житлового будинку. Відповідно до фотокопії державного акту серії III-МК №046008, виданого 19.09.1995 року на підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів №181 від 23.05.1995 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1531, зазначена вище земельна ділянка площею 0,1 га з цільовим призначенням для обслуговування вказаного жилого будинку належать на праві власності [PERSON] (а.с10-11). З інформації наданої на запит суду Новобузькою міською радою Миколаївської області за вих..№283.0212 від 07.02.2023 року [PERSON] зареєстрованим та знятим з місця реєстрації в Новобузькій міській раді Миколаївській області не значиться (а.с.25). Згідно ч. 1 ст.\~120\~ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідні приписи містяться також і у ч. 1 ст. 377 ЦК України. Згідно п. 18 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» від\~16.04.2004\~року №\~7 з наступними змінами та доповненнями, вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30\~ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120\~ЗК 2001\~року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120\~ЗК Законом України\~від 27\~квітня 2007\~р.\~N\~997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.30\~ЗК Української РСР\~(в\~редакції \~станом на\~час виникнення\~правовідносин,\~а саме\~укладення договору\~міни) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Поряд з тим частина перша статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час купівлі жилого будинку) також визначала, що у разі\~набуття права\~власності на\~жилий будинок,\~будівлю або\~споруду,\~що перебувають\~у власності,\~користуванні іншої\~особи,\~припиняється право\~власності,\~право користування\~земельною ділянкою,\~на якій\~розташовані ці\~об`єкти.\~До особи,\~яка набула\~право власності\~на жилий\~будинок,\~будівлю або\~споруду,\~розміщені на\~земельній ділянці,\~що перебуває\~у власності\~іншої особи,\~переходить право\~власності на\~земельну ділянку\~або її\~частину,\~на якій\~вони розміщені,\~без зміни\~її цільового\~призначення. Аналіз змісту норм ст.30\~ЗК Української РСР та статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. \~ \~ \~ \~ Таким чином, з часу набуття [PERSON] та в подальшому позивачем [PERSON] права власності на зазначене нерухоме майно - суб`єктивне право [PERSON] , який володів на праві власності земельною ділянкою площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку вважається припиненим. За таких обставин, позовні вимоги позивача в частині визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку розташованого по [ADDRESS] , та припинення права власності на неї за [PERSON] грунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню\~.

Outcome: approved