Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду, мотивуючи це тим, що 10 липня 2002 року між матір`ю позивача [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який був укладений та зареєстрований на Універсальній товарній Біржі «Ален». Умови даного договору сторонами були повністю виконані, а 16 січня 2003 року він був зареєстрований у Олександрійському міжміському бюро технічної інвентаризації. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді вищевказаної квартири. 01 грудня 2022 року він, як представник позивача, звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, але у видачі свідоцтва було відмовлено, так як відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу, в якому хоч одна зі сторін є фізична особа, підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню, а реєстрація договору на товарній біржі не прирівнюється до нотаріального посвідчення, а тому представник позивача просить суд визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за позивачем право власності на спадкове майно. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте письмовою заявою просив суд розглядати справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте письмовою заявою прохав суд розглядати справу без його участі, щодо задоволення позову заперечень не висловив. Суд, дослідивши документи справи вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10 липня 2002 року між матір`ю позивача [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Даний Договір був укладений на Універсальній товарній Біржі «Ален» і відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ зареєстрований на УТБ «Ален» відповідно з правилами біржової торгівлі під реєстраційним № 826 від 10 липня 2002 року (а.с.7). Положенням даного Договору передбачено, що подальше його нотаріальне посвідчення не потрібно. Цей пункт було включено до Договору відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», якою передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 2 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Умови укладеного\~договору купівлі-продажу\~були повністю\~виконані матір`ю\~позивача та\~продавцем,\~а 16\~січня 2003\~року цей\~договір було\~зареєстровано у\~Олександрійському міжміському\~бюро технічної\~інвентаризації, що підтверджується відповідним штампом на договорі купівлі-продажу (а.с.7). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області 17 жовтня 2017 року (а.с.6). Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] . 01 грудня 2022 року представник позивача [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, але у видачі свідоцтва було відмовлено. Нотаріус у Постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 396/02-31 від 01 грудня 2022 року, свою відмову мотивував тим, що відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу, в якому хоч одна зі сторін є фізична особа, підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню, а реєстрація договору на товарній біржі не прирівнюється до нотаріального посвідчення, тому свідоцтво про право на спадщину видати неможливо (а.с.8). Таким чином позивач позбавлений можливості оформити свої права на спадкове майно після смерті матері в нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції від 16.02.1993 року) правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали. Під час укладання договору 10 липня 2002 року матері позивача не роз`яснили, що правочин у відповідності до ст. 47 Цивільного кодексу України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 2 ст.47 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу може бути визнаний судом дійсним, якщо сторона частково виконала угоду, тому в цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ч.2 ст. 220 діючого Цивільного кодексу України, визначено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Таким чином з вище зазначеного вбачається, що сторони по договору купівлі- продажу нерухомого майна, укладеного універсальною товарною біржею «Ален» 10 липня 2002 року за реєстраційним номер № 826, домовилися щодо усіх істотних умов договору та відбулося повне виконання договору. Крім цього, під час підготовки документів [PERSON] було замовлено технічну інвентаризацію з метою виготовлення технічного паспорта на квартиру. Однак, під час проведення інвентаризації було встановлено можливість використання квартири, як будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Звітом про проведення технічного обстеження № 09/2022-ТО від 11 листопада 2022 року (а.с.12-15). За результатами проведеної інвентаризації та враховуючи звіт про проведення технічного обстеження було виготовлено технічний паспорт на будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , з якого вбачається, що об`єкт нерухомості дійсно відображає житловий будинок (а.с.9-11). Відповідно до Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № АR01:0074-5242-0165- 0072 від 03.02.2023 року, вбачається, що новоутвореному будинку остаточно визначено адресу: [ADDRESS] (а.с.19). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Д.І. №121/02-14 від 08 березня 2023 року, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена за №38/2018 року; заяву про прийняття спадщини подав [PERSON] , що також підтверджується копією спадкової справи долученої до матеріалів справи (а.с.28-48). Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Петрівської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Каліушко О.Ю. №91/01-16 від 03 березня 2023 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно алфавітних книг в нотаріальній конторі відсутня (а.с.49). Згідно зі\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено положеннями\~ст. 1218 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому ч.5 даної статті вказує, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.\~3\~ст.\~1296\~ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі викладеного та враховуючи те, що позивач в передбаченому законом порядку намагався отримати спадкове майно, однак договір купівлі-продажу житлового будинку не був посвідчений нотаріально та у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а також враховуючи, що в результаті інвентаризації встановлено можливість використання квартири як житлового будинку, тому суд вважає, що позов слід задовольнити. Вказані правовідносини регулюються ст.ст.203,220,328,334,392,1216,1217,1218,1268,1270,1296

Outcome: approved