Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.12.2022 звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи з 08.12.2022 і довічно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано 19.12.1984. Від даного шлюбу в неї з [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час вона проживає сама, без колишнього чоловіка та сина. Згідно пенсійного посвідчення вона є пенсіонером довічно. Крім цього, вона має статус дитини війни. Вона отримує пенсію за віком розмір якої на даний час становить 3852,35 грн. У період з 11.05.2018 по 29.05.2018 вона перебувала на стаціонарному лікуванні в спеціалізованому кардіологічному відділенні з діагнозом: гострий інфаркт міокарда із зубцем Q передньо-перегородково-верхівко-бокової і високої бокової ділянок лівого шлуночка. Також, вона перебувала на стаціонарному лікуванні у УНП «Тернопільська комунальна лікарня №2». Вона не зареєстрована в Управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради як одержував допомоги. Щомісячно за власні кошти вона самостійно здійснює оплату комунальних послуг вартість яких є дуже високою. Враховуючи той факт, що вона проживає сама, ніхто її не доглядає та не надає допомоги, вона змушена звертатись до сторонніх осіб для надання їй допомоги. Єдиним джерелом її доходу є пенсія, однак її розмір є недостатнім для мінімальної допомоги на лікування та оплати стороннім людям за догляд. Її син [PERSON] є працездатним, інших утриманців немає, стан його здоров`я задовільний, а відтак останній за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем може виконувати обов`язок по її утриманню, як матері. Разом з тим, відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає, будь-якими продуктами харчування, засобами гігієни та іншим її не забезпечує. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.12.2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] - адвокат Строцень Т.О. в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про час та місце судового засідання неодноразово повідомлявся належним чином. Зокрема, судом надсилались повістки про виклик до суду на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання та опублікуванням оголошення про виклик до суду [PERSON] на сайті судової влади України. Про причини неявки [PERSON] суду не повідомив, відзив на позов не подавав, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. Відтак, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечував представник позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00037619056 від 24.11.2022, [PERSON] та [PERSON] 17.06.1975 зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». [INFO] народився відповідач [PERSON] , батьками якого зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.04.1976, виданим міським відділом ЗАГС м. Тернопіль. 19.12.1984 між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 24.01.1996, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міськвиконкому, актовий запис №586. Як вбачається з пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 29.08.2006, позивач [PERSON] є пенсіонером довічно. З посвідчення Всеукраїнської громадської організації «Захист дітей війни» від 02.02.2006 №030102 вбачається, що [PERSON] є дитиною війни. Як слідує з довідки до доходи №3544 5258 9969 1518 від 25.10.2022, виданої Тернопільським об`єднаним управлінням ПФУ Тернопільської області, [PERSON] перебуває на обліку в Тернопільському об`єднаному управлінні ПФУ Тернопільської області та отримує пенсію за віком, розмір якої за період з травня 2022 року по жовтень 2022 року становить 23 075,04 грн. Згідно довідки (про стан здоров`я) №190 від 02.11.2022, виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги», [PERSON] встановлено діагноз: ІХС Стенокарділ. Як вбачається з виписки з медичної карти стаціонарного хворого №04275, складеної КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня №2», [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в спеціалізованому кардіологічному відділенні з 11.05.2018 по 29.05.18 з діагнозом: ІХС: Гострий інфаркт міокарда із зубцем Q передньо-перегородково-верхівково- бокової і високої бокової ділянок лівого шлуночка (11.05.2018). Порушення ритму за типом пароксизму фібриляції передсердь із тахісистолією шлуночків (13.05.2018). Стенозуючий коронаросклероз: гостра оклюзія із тромбозом середнього відділу ПМШГ ЛКА, критичний субтотальний стеноз дистального відділу ПМШГ ЛКА, стеном проксимального відділу ОА, стеноз дистального відділів ПМША, стентування середнього відділу ПМША. Реперфузійний синдром: артеріальна гіпотензія, прискорений ідіовентрикулярний ритм. Рецедивна гостра лівошлуочкова неостатність за питом серцевої астми. Гіпертонічна хвороба ІІІ стадії. Згідно продовження виписки стаціонарного хворого [PERSON] №04275, останній рекомендовано ряд лікарських препаратів, зокрема: Акард, Плавікс, Конкор, Кордарон, Хартил, Атокор, Спіронолакто, Торасемід. З довідки за №3208 від 09.11.2022, виданої Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, [PERSON] станом на 09.11.2022 не зареєстрована як одержувач допомоги. Як слідує з довідки за №839 від 22.11.2022, виданої ДП «Люкс-Житло», позивач [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON] . З долучених позивачем копій квитанції АТ «Ощадбанк» за період з вересня 2021 року по жовтень 2022 року вбачається, що позивач самостійно оплачує житлово-комунальні послуги. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Аналогічний правовий висновок висловлений ВС у постанові від 5 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц). Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] . На підставі наявних у справі доказів судом встановлено, що позивач має статус пенсіонера та отримує пенсію за віком в розмірі 3852,35 гривень. Крім цього, згідно долучених позивачем довідкою та виписок з медичного закладу вбачається, що позивач має ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим періодично проходить лікування та на постійній основі приймає значну кількість лікарських препаратів. Відтак, суд вважає встановленим той факт, що позивач у зв`язку з пенсійним віком та наявністю ряду хронічних захворювань, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги. Судом встановлено, що відповідач не бере участі в утриманні матері, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, доводи позивача про необхідність визначення аліментів у розмірі 5000 грн щомісяця суд вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн щомісячно на утримання позивача. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи зі встановленого законом обов`язку дітей утримувати своїх батьків, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 2500 грн, щомісячно, починаючи з 08.12.2022 і довічно. Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для забезпечення належного рівня життя, необхідного для проживання та постійного лікування позивача, яка є непрацездатною особою з рядом хронічних захворювань. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial