Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] де просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. складається із: житлового будинку літ. «А,а,а1,ап.», гаражу-сараю літ. «Б», вбиральні-літнього душу літ. «В», вигрібної ями літ. «І»; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину об`єкту нерухомого майна, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки: кадастровий номер 5310436500:13:001:0998, площею 1000 кв.м., цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтуванні позову вказав, що 13 вересня 2003 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, що зареєстрований в Білецьківській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис за №28. 14 лютого 2020 року за рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області даний шлюб було розірвано. Під час шлюбу у них народилися донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . 26 квітня 2007 року рішенням Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області вирішено передати відповідачу [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку площею 1000 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] . 29 грудня 2015 року відповідач у порядку приватизації отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , індексний номер 51123554 на земельну ділянку площею 1000 кв.м. по [ADDRESS] , кадастровий номер 5310436500:13:001:0998 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Під час перебування в шлюбі він з відповідачем побудували на земельній ділянці новий будинок, будівництво якого завершилося у 2018 році. Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. складається із: житлового будинку літ. «А,а,а1,ап.», гаражу-сараю літ. «Б», вбиральні-літнього душу літ. «В», вигрібної ями літ. «І» і розташований за адресою: [ADDRESS] . 28 листопада 2018 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на вказаний будинок за №29231654 на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ПТ 181183132021, виданий 09.11.2018 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області. З 2020 року шлюбні відносини припинені і він проживає окремо від відповідача. Він намагався в добровільному порядку домовитися з [PERSON] про поділ спільного майна, але відповідач в добровільному порядку відмовляється розділити спільне майно. Житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані за [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю подружжя і їх частки у спільному майні є рівними. Оскільки у кожного із подружжя, який має частку у спільно набутому будинку, у такій самій частці виникає й право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку, тому вважає правильним просити суд визнати за ним права власності на 1/2 частини спірної земельної ділянки. Звітами про оцінку нерухомого майна від 31.08.2021 встановлено, що вартість житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , становить 80000 грн., вартість 1/2 частини вказаного житлового будинку з господарськими будівлями, становить 40000 грн., вартість земельної ділянки з кадастровим номером 5310436500:13:001:0998 площею 0,1 га за адресою [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), становить 30000 грн., вартість 1/2 частини земельної ділянки становить 15 000 грн. В порядку п.9 ст. 175 ЦПК України стягнення витрат ним не передбачається. Ухвалою суду 30.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. 06.01.2022 року від відповідача, [PERSON] , надійшла до суду зустрічна позовна заява до [PERSON] , згідно якої [PERSON] прохала в порядку поділу майна подружжя залишити за нею, [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 1000 кв. м., кадастровий номер 5310436500:13:001:0998 та житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , за відповідачем, [PERSON] , залишити право власності на автомобіль «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5322480403:03:001:0119, площею 0,1593 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] . В порядку поділу майна подружжя стягнути з [PERSON] на її, [PERSON] , користь грошову компенсацію, що становить 1/2 вартості автомобіля «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , в розмірі згідно ринкової вартості, встановленої авто-товарознавчою експертизою, а саме 37 230 грн. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження в сумі 1400,00 грн, та судовий збір в сумі 1984,80 грн. В обґрунтуванні зустрічної позовної заяви вказала, що вона, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 13.09.2003 року до 14.02.2020 року, який був розірваний рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука, що набрало чинності. У шлюбі в них народилися двоє дітей, місце проживання яких, за рішенням суду, було визначено з нею. Рішенням Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області від 26 квітня 2007 року їй було передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . 29.12.2015 р. вона отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , на земельну ділянку площею 1000 кв. м. по [ADDRESS] , кадастровий номер 5310436500:13:001:0998 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На вказаній земельній ділянці був збудований житловий будинок з господарськими будівлями. 24.09.2018 року вона отримала технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок. Житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. складається з: житловий будинок літ. «А, а, аі, ап», гараж-сарай літ. «Б», вбиральня-літній душ літ. «В», вигрібна яма літ. «І». 28.11.2018 року за нею зареєстровано право власності на вказаний будинок на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ПТ181183132021, виданий 09.11.2018 р. Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.12.2018 р. Із наявних у справі доказів не підтверджується факт трудових чи грошових затрат колишнього чоловіка позивача [PERSON] . Позивач не надав доказів на підтвердження того, що він брав участь у будівництві та облаштуванні будинку, зокрема, відсутні квитанції на його ім`я про придбання будівельних матеріалів. Також, 21.10.2014 року, під час перебування у шлюбі, [PERSON] отримав свідоцтво на земельну ділянку, кадастровий номер 5322480403:03:001:0119, площею 0,1593 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Крім того, 12.07.2018 року, під час перебування у шлюбі, вони придбали автомобіль марки «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . З відповіді територіального сервісного центру № 5342 РСЦ ГСЦ МВС від 17.12.2021 року за № 42аз на адвокатський запит від 14.12.2021 року вбачається, що за [PERSON] з 12.07.2018 року і по теперішній час числиться зареєстрованим автомобіль «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Після розлучення вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеного автомобіля та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . З висновку експерта № 258 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 24 грудня 2021 року, проведеного судовим експертом Сумцовим С.С.(свідоцтво № 584 від 16 січня 2014 року) постає, що ринкова вартість автомобіля «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, яка визначена без його огляду, складає 74460 грн. Вона претендує на компенсацію половини вартості рухомого майна (74460 гривень), а саме на 37230 гривень. Ухвалою суду від 21.09.2022 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] та об`єднано зустрічну позовну заяву в одне провадження з первісною позовною заявою. Долучено до матеріалів справи звіт про оцінку №30/22 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу складеного 21.02.2022 року; довідку про доходи [PERSON] за період з січня 2007 року по грудень 2013 року. Здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з призначенням до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 07.11.2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] не з`явився. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав та прохав задовольнити. Вказав, що автомобіль, після припинення шлюбних відносин, перебував у користуванні [PERSON] , в тому числі і по роботі, а тому не заперечує проти залишення останньому у власності автомобіля. При цьому, прохав виходити із вартості автомобіля зазначеної в наданої [PERSON] оцінки, як такої, що проведена остання та з оглядом автомобіля, та більш актуально відображає вартість автомобіля. Також прохав долучити документи на підтвердження отримання [PERSON] в особисту власність земельної ділянки в с. Маламівка. В задоволенні інших вимог зустрічної позовної заяви прохав відмовити. Згодні на компенсацію їм грошима вартості спільного майна. Питання судових витрат вирішити на розсуд суду. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримали, прохали визнати вказане у їх вимогах майно спільним сумісним, що набуте за час шлюбу та розділити його згідно вимог викладених у зустрічній позовній заяві. У задоволенні первісної позовної заяви прохали відмовити. Прохали долучити документи щодо отримання первісним позивачем у власність земельної ділянки в с. Маламівка та наголосили, що по при те, що саме рішення про виділ ділянки прийнято у 2006 році, однак право власності зареєстровано у 2014 році, під час перебування у шлюбі, тому вона також є спільним сумісним майном подружжя та підлягає поділу. Згодні на компенсацію їм грошима вартості спільного майна. Судові витрати прохали розділити пропорційно до задоволення вимог. Суд заслухавши учасників справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 13 вересня 2003 року було зареєстровано шлюб у Білецьківській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області за актовим записом №28. Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.02.2020 року, яке набрало законної сили 16.03.2020 року, шлюб що був зареєстрований 13 вересня 2003 року у Білецьківській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області за актовим записом №28, між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , визначено з матір`ю - [PERSON] . За час перебування у шлюбі сторони набули у власність наступне майно. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 268889490 від 04.08.2021 року, за [PERSON] , 28.11.2018 року зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. складається із: житлового будинку літ. «А,а,а1,ап.», гаражу-сараю літ. «Б», вбиральні-літнього душу літ. «В», вигрібної ями літ. «І», розташований на земельній ділянці кадастровий номер 5310436500:13:001:0998, реєстраційний номер 821970853104. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №51123883 від 29.12.2015 року право власності на земельну ділянку: кадастровий номер 5310436500:13:001:0998, за адресою: [ADDRESS] , площею 1000 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, реєстраційний номер 821970853104, зареєстровано 25.12.2015 року за №12820811 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер [NUMBER] виданого 29.12.2015 року Кременчуцьким міським управлінням юстиції. Згідно рішення Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області від 26 квітня 2007 року [PERSON] було передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . 29.12.2015 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , на земельну ділянку площею 1000 кв. м. по [ADDRESS] , кадастровий номер 5310436500:13:001:0998 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 1000 кв.м. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №290164288 від 14.12.2021 року, за [PERSON] 21.10.2014 року за №7410084 зареєстровано право власності на земельну ділянку: кадастровий номер 5322480403:03:001:0119, площею 0,1593 га за адресою: [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер 482139953224, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер [NUMBER] виданого 21.10.2014 року Реєстраційною службою Кременчуцького районного управління юстиції у Полтавській області. Кременчуцьким міським управлінням юстиції. Згідно рішення Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16 червня 2006 року [PERSON] було передано, безоплатно, у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд пл.. 0,15 га по [ADDRESS] . Згідно рішення Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 19 квітня 2011 року, про часткову зміну раніше прийнятих рішень, [PERSON] було передано, безоплатно, у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд пл. 0,1593 га по [ADDRESS] . 21.10.2014 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , на земельну ділянку по [ADDRESS] , кадастровий номер 5322480403:03:001:0119, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. площею 0,1593 га. За повідомленням Територіального сервісного центру МВС №5342 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області від 17.12.2021 року №42 аз, відповідно до підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру транспортних засобів, за [PERSON] , [INFO] , станом на 16.12.2021 року, числиться зареєстрованим, зокрема, транспортний засіб «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , з 12.07.2018 року на підставі договору купівлі-продажу №6193/0086. Сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання наразі регулює Сімейний кодекс України (далі - СК України). Цивільний кодекс України (далі - ЦК України) регулює особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Частина 2 статті 104 СК України визначає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із частиною першою статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Статтею 57 СК України визначено перелік майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка , а саме: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Суд бере до уваги, що означені земельні ділянки сторін, які були передані сторонам, безкоштовно, у приватну власність, ще у 2006 та 2007 роках, однак право власності на які зареєстроване у 2014 та 2015 роках. У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як відзначається у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. На підставі встановлених судом обставин, наявних доказів та відповідно до вказаних норм законодавства, суд дійшов висновку, що до майна набутого (колишнім) подружжям [PERSON] за час шлюбу та яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, належить: -житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. складається із: житлового будинку літ. «А,а,а1,ап.», гаражу-сараю літ. «Б», вбиральні-літнього душу літ. «В», вигрібної ями літ. «І». -автомобіль «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . При цьому, суд звертає увагу, що жодна зі сторін не спростувала факту спільної сумісної власності подружжя на означений житловий будинок з господарськими будівлями та автомобіль та не довела наявності у неї особистої власності на дане майно. Тож, враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що вказане спірне майно набуте у шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя, що також підтверджується матеріалами справи. Стосовно земельних ділянок набутих за час шлюбу сторонами, то суд зазначає наступне. Не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю (дружини/чоловіка) у відповідності до ст. 57 СК України: - дружини, [PERSON] , земельна ділянка: кадастровий номер 5310436500:13:001:0998, за адресою: [ADDRESS] , площею 1000 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, реєстраційний номер 821970853104, - чоловіка, [PERSON] , земельна ділянка: кадастровий номер 5322480403:03:001:0119, площею 0,1593 га за адресою: [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер 482139953224. Оскільки, дані земельні ділянки сторони хоча й отримали за час шлюбу, однак внаслідок приватизації земельної ділянки із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. З наявних у матеріалах справи висновків та звітів оцінок майна щодо визначення ринкової вартості кожного об`єкту майна, вбачається наступне. Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 31.08.2021 року наданого суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (на замовлення [PERSON] ) оціночна вартість житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] становить 80 000,00 грн. Згідно висновку експерта Сумцова С.С. №258 від 24.12.2021 року (на замовлення [PERSON] ) за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , ринкова вартість автомобіля, яка визначена без його огляду, складає 74460,00 грн. Згідно звіту оцінки наданої суб`єктом оціночної діяльності СПД « [PERSON] » (на замовлення [PERSON] ) №30/22 від 21.02.2022 року, ринкова вартість автомобіля «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , за результатами огляду, складає 45487,12 грн. Суд бере до уваги різницю у часі проведення оцінки вартості автомобіля, а саме 3 місяці, однак суд також враховує, що після розірвання шлюбу автомобіль перебував у постійному користуванні саме [PERSON] та піддавався експлуатації. Положення статей 76, 102 - 113 ЦПК України визначають висновки експертів, як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, при складенні висновку експерт повідомляється про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок. Тоді як звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом. Тож, враховуючи вказане, суд при здійсненні поділу спільного автомобіля подружжя бере до уваги саме висновок експерта, оскільки він вчинений в однаковому часовому проміжку з оцінкою будинку, який також підлягає розподілу, що буде справедливим при поділі та складений саме експертом. При цьому, суд критично оцінює посилання представника первісного позивача, щодо безпосереднього огляду транспортного засобу суб`єктом оціночної діяльності при наданні звіту, враховуючи, що транспортний засіб після розірвання шлюбу безпосередньо перебував у постійному користуванні позивача та наявні технічні несправності останнього цілком вірогідно могли виникнути після проведення оцінки експертом та напряму залежать, згідно оцінки, від умов його догляду, зберігання, використання, тощо в тому числі з вини самого первісного позивача. Виходячи із меж заявлених сторонами вимог, суд вважає за можливе здійснити поділ спільного майна подружжя наступним чином: -залишити за [PERSON] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. складається із: житлового будинку літ. «А,а,а1,ап.», гаражу-сараю літ. «Б», вбиральні-літнього душу літ. «В»,вигрібної ями літ. «І» . -залишити за [PERSON] , право власності на автомобіль «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . При здійсненні поділу спільного майна подружжя, саме таким чином, суд виходив з того, що право власності на вказані об`єкти зареєстроване за сторонами, що не призведе до додаткових затрат, що місце проживання дітей за рішенням суду визначене з матір`ю [PERSON] та вони разом проживають у спірному будинку, що не заперечувалося сторонами, що [PERSON] фактично користувався та користується автомобілем та сторони згодні на залишення автомобіля саме [PERSON] у власність, що сторони згодні на часткову компенсацію їм грошима вартості спільного майна, також суду враховує фактичну співмірність вартості будинку (80 000,00 грн) та автомобіля (74 460,00 грн) та неможливості розподілу об`єктів іншим чином ніж, як кожній зі сторін по окремому об`єкту. Також, суд бере до уваги, що згідно позову, первісний позивач сам вказав, що на час подання позову він є зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] , тобто забезпечений житлом та має постійне місце проживання. Тож, враховуючи вказані обставини суд, вважає, що найбільш правильним, справедливим та раціональним, буде саме такий порядок розподілу спільної сумісної власності подружжя, який зможе задовольнити інтереси обох сторін та їх дітей. З метою рівності розподілу спільної сумісної власності та з огляду на згоду сторін на часткову компенсацію грошима у часті, тож з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути різницю у вартості часток спільного майна подружжя, що становить 2770 грн ( (80000,00 + 74460,00) : 2 = 77230 грн; 80000,00 - 77230 = 2770 грн - різниці). Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення вимог, як первісного позову, так і зустрічного позову, суд вважає за необхідне розділити судові витрати пропорційно до задоволеності позовних вимог, а саме стягнути з первісного позивача на користь первісного відповідача 992,40 грн судового збору та 1400 грн витрат за проведення експертизи, а решту судових витрат залишити на сторонах.

Outcome: partial