Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

05 липня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2012 року, від якого сторони одну неповнолітню дитину. Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось через те, що вони різні за характером люди з різними поглядами на життя. Сімейні стосунки припинені в березні 2022 року та більше не поновлювались. Позивачка наполягає, що подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував. Вислухавши доводи позивачки тавідповідача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 30 вересня 2012 року Теліжинецькою сільською радою Ізяславського району Хмельницької області актовим записом № 6, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 30 вересня 2012 року, копія якого додана до матеріалів справи. Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого додана до матеріалів справи. Спір про місце проживання дитини відсутній. Також, судом встановлено, що фактично підстав вважати можливим збереження сім`ї немає, шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, що у судовому засіданні підьтвердила позивачка, проти чого не надав заперечень відповідач. Намірів на відновлення сімейних стосунків позивачка не має, наполягає, що вони з відповідачем різні за характером люди з різними поглядами на життя. Відповідач вважає, що можливе примирення сторін. Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи, що відсутні будь-які підстави для примирення сторін, подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивачки про необхідність розірвання шлюбних відносин, ту обставину, що за час, наданий судом для примирення, сторони не примирились, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини.

Outcome: approved