Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що позивач є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] . Спадкоємці за заповітом та інші спадкоємці першої черги за законом відсутні. Позивач зазначила, що з 1992 року [PERSON] проживала однією сім`єю у цивільному шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцями другої черги за законом після смерті [PERSON] є його рідні брати [PERSON] та [PERSON] . Спадкоємці за заповітом та спадкоємці першої черги за законом відсутні. Так, під час перебування у цивільному шлюбі з [PERSON] . [PERSON] набув у власність за договорами купівлі-продажу нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; гараж, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; гараж, що розташований за адресою: гаражний кооператив «Кенотрон», гараж [NUMBER], м. Тернопіль, а також транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», 2020 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Позивач вказала, що саме доходи [PERSON] дозволяли набути у власність [PERSON] спірне нерухоме та рухоме майно. У свою чергу, [PERSON] не отримував в період придбання спірного майна доходи в сумах, які були достатніми для придбання такого майна. Позивач вважає, що спірне майно належало на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , оскільки між ними не був укладений письмовий договір про інший порядок набуття права власності на майно. Проте у зв`язку з відсутністю у правовстановлюючих документах відомостей про право власності на спірне майно за [PERSON] , а також приймаючи до уваги наявність спадкоємців після смерті [PERSON] , позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права після смерті [PERSON] на частку у даному майні, що належала останній. За таких підстав позивач просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 1/2 частку: квартири, загальною площею 77,5 кв. м та житловою площею 38,4 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 902020561101; гаража, загальною площею 26,7 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 937222361101; гаража, загальною площею 27,9 кв. м, що розташований за адресою: гаражний кооператив «Кенотрон», гараж [NUMBER], м. Тернопіль, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 205242061101; транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», 2020 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб., державний номерний знак [NUMBER] . 10.01.2022 позовна заява залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 24.01.2022 представник позивача усунув недоліки позовної заяви. 28.01.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 23.02.2022 та визначений учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. 23.02.2022 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] - адвокат Ганущин О.Б. подала відзив, в якому позов не визнала та просила у позові відмовити повністю. Відзив мотивований тим, що позивач не надала докази на підтвердження спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , ведення ними спільного бюджету, господарства та побуту, а також їхньої спільної праці. Також з 12.05.1982 до 08.11.2018 [PERSON] був зареєстрований та спільно зі своїми престарілими батьками проживав за адресою: [ADDRESS] . Лише з 08.11.2018 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Інші зареєстровані особи за вказаною адресою відсутні. Упродовж життя [PERSON] не зверталася до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] та визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Також у період з 20.09.1994 до 15.01.2015 [PERSON] був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності та надавав послуги з фотографування. У період з січня 2011 року до серпня 2021 року [PERSON] працював на посаді менеджера у ТОВ «Франкс Лемекс» та розмір його заробітної плати за вказаний період становив 3540378,15 грн. У [PERSON] були особисті заощадження, а також 23.11.2018 він отримав дохід у розмірі 697100 грн від продажу власної квартири за адресою: [ADDRESS] . Такі обставини, на думку представника відповідачів, свідчать про наявність у [PERSON] фінансової можливості для придбання спірного майна. Під час укладення договорів купівлі-продажу щодо придбання цього майна [PERSON] підтверджував, що на момент укладення таких договір він є неодруженим та такі об`єкти нерухомого майна набуваються ним особисто. Так само після купівлі квартири [ADDRESS] [PERSON] особисто укладав і підписував договори з комунальними службами та сплачував комунальні послуги, а також проводив ремонтні, монтажні та демонтажні роботи (т. 1 а.с. 74-82). 23.02.2022 витребувано від приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Терещук Л.І. належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Підготовче засідання відкладено на 29.03.2022. 29.03.2022 підготовче засідання відкладено на 04.05.2022 у зв`язку з неявкою учасників справи. 28.04.2022 справа прийнята до провадження судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновської І.В. Підготовче засідання призначене на 04.05.2022. 04.05.2022 за клопотанням представника відповідачів адвокат Ганущин О.Б. підготовче засідання відкладено на 30.05.2022. 30.05.2022 за клопотанням відповідача [PERSON] та адвоката Ганущин О.Б. підготовче засідання відкладено на 23.06.2022. 23.06.2022 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області представник відповідачів адвокат Ганущин О.Б. від імені відповідача [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому позов не визнала та просила у позові відмовити повністю (т. 1 а.с. 234-242). У судовому засіданні 27.07.2022 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, на підставі ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України відмовлено у прийнятті даного відзиву у зв`язку з пропуском встановленого судом строку для подання такого відзиву. 23.06.2022 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області адвокат Ганущин О.Б. подала додаткові пояснення до відзиву, у яких просила залишити позовну заяву без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 175 ЦПК України, оскільки у позовній заяві не зазначені відомості про порушення прав позивача та відмову нотаріуса видати позивачеві свідоцтво про право на спадщину (т. 1 а.с. 243-244). 23.06.2022 після відкриття провадження у справі позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку на усунення її недоліків. 28.06.2022 продовжено встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви. 05.07.2022 представник позивача усунув недоліки позовної заяви. Підготовче засідання призначене на 27.07.2022. 27.07.2022 витребувано від приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Боберської О.А. належним чином засвідчену копію спадкової справи № 46/2021, заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Залучено [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в якості співвідповідачів до участі у даній цивільній справі та визначений учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. Оголошено перерву у підготовчому засіданні до 07.09.2022. 07.09.2022 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 06.10.2022 у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідачів про дату, час та місце підготовчого засідання. 06.10.2022 за клопотанням представника позивача підготовче засідання відкладено на 27.10.2022. 26.10.2022 на офіційну електронну адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому відповідач позов не визнав та просив у позові відмовити повністю (т. 2 а.с. 117-120). У судовому засіданні 19.12.2022 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, на підставі ч. 4 ст. 178 ЦПК України відмовлено у прийнятті даного відзиву у зв`язку з відсутністю доказів надіслання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. 27.10.2022 на офіційну електронну адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому відповідач позов не визнала та просила у позові відмовити повністю (т. 2 а.с. 121-123). У судовому засіданні 27.10.2022 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, на підставі ч. 4 ст. 178 ЦПК України відмовлено у прийнятті даного відзиву у зв`язку з відсутністю доказів надіслання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. 27.10.2022 витребувано від приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Костецького Ю.Г. належним чином засвідчену копію договору дарування квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , де сторонами є дарувальник [PERSON] та обдаровувана [PERSON] (договір від 20.09.2018), а також належним чином засвідчені копії документів, що стали підставою для вчинення цього правочину. Оголошено перерву у підготовчому засіданні до 21.11.2022. 21.11.2022 розгляд справи не здійснювався у зв`язку з відключенням електроенергії у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області. Підготовче засідання призначене на 19.12.2022. 19.12.2022 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 25.01.2023. 25.01.2023 судове засідання відкладено на 30.01.2023 у зв`язку з неявкою відповідачів. 30.01.2023 відповідно до визначеного судом порядку з`ясування обставин справи та дослідження доказів судове засідання відкладено на 31.01.2023. 31.01.2023 відповідно до визначеного судом порядку з`ясування обставин справи та дослідження доказів судове засідання відкладено на 27.02.2023. 27.02.2023 відповідно до визначеного судом порядку з`ясування обставин справи та дослідження доказів судове засідання відкладено на 28.02.2023. 28.02.2023 відповідно до визначеного судом порядку з`ясування обставин справи та дослідження доказів судове засідання відкладено на 22.03.2023. 22.03.2023 за клопотанням представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] - адвоката Ганущин О.Б. судове засідання відкладено на 24.03.2023. 24.03.2023 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області представник відповідача [PERSON] - адвокат Ганущин О.Б. подала заяву (додаткові письмові пояснення у справі). У судовому засіданні 24.03.2023 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у прийнятті даної заяви з таких підстав. Так, відповідно до ч. 5 ст. 174 ЦПК України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.01.2022 при відкритті провадження у даній цивільній справі судом визначені учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Адвокат Ганущин О.Б., здійснюючи представництво інтересів [PERSON] та [PERSON] , здійснила реалізації їх прав на подання відзиву та надала відповідні відзиви суду. Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом (ст. 126 ЦПК України). Відтак, приймаючи до уваги те, що адвокат Ганущин О.Б. не просила дозволу подати таку заяву (додаткові письмові пояснення у справі), а також те, що така заява подана за межами строку для подання відзиву, зважаючи на підстави подання нею такої заяви, суд дійшов висновку про відсутність необхідності їх прийняття до матеріалів справи. Такий висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.12.2022 у справі № 477/2330/18. У судовому засіданні 30.01.2023 представник позивача адвокат Авдєєнко В.В. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Пояснив, що спірне майно набуте [PERSON] під час його спільного проживання з [PERSON] без проведення державної реєстрації шлюбу. Вказав, що з 1992 року [PERSON] та [PERSON] спільно проживали та здійснювати придбання рухомого та нерухомого майна. Зауважив, що впродовж спільного проживання дохід [PERSON] значно перевищував дохід [PERSON] , що дає підстави вважати, що спірне майно придбане в тому числі за кошти [PERSON] , спадкоємцем якої є позивач. У судовому засіданні 30.01.2023 представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] - адвокат Ганущин О.Б позов не визнала з підстав, зазначених у відзиві, та просила у позові відмовити повністю. Пояснила, що у період з 1992 року до 2018 року [PERSON] був зареєстрований та проживав спільно зі своїми престарілими батьками на [ADDRESS] , а з 2018 року - на [ADDRESS] , де придбав у власність квартиру. Вказала, що [PERSON] був працевлаштований у [PERSON] , що може бути підставою для наявності у них спільних фотографій. Зауважила, що [PERSON] помер швидше [PERSON] , відтак остання мала змогу звернутися до суду з позовом про визнання спірного майна спільною сумісною власністю, однак такі дії [PERSON] вчинені не були. Вказала, що при придбанні майна як [PERSON] , так і [PERSON] у договорах вказували, що ні з ким не проживають та таке майно придбане ними особисто. У судовому засіданні 28.02.2023 відповідач [PERSON] позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві, та просив у позові відмовити повністю. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що є рідним братом [PERSON] . Вказав, що до 2018 року [PERSON] проживав спільно з батьками на [ADDRESS] , оскільки їх матір пережила два інсульти та була неходячою, а тому він її доглядав. Надалі у 2018 році [PERSON] продав квартиру на [ADDRESS] та придбав іншу квартиру на [ADDRESS] . Також з доходу від продажу квартири [PERSON] придбав автомобіль. Вказав, що у [PERSON] завжди був хороший дохід, оскільки з 2011 року він працював у [PERSON] водієм, а в подальшому - менеджером. Також до 2015 року [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець та підробляв фотографом. Вказав, що [PERSON] всюди возив [PERSON] та супроводжував її, оскільки в останньої був діабет та їй було важко ходити. Зауважив, що на жодному з родинних свят [PERSON] присутня не була. Пояснив, що у [PERSON] було декілька жінок, з якими він мав стосунки, однак з жодною з них сімейне життя не склалось. Вказав, що у 2013 році [PERSON] побудував гараж для того, щоб тримати там службовий автомобіль. Також зазначив, що у 2017 році [PERSON] прибав квартиру, яку подарував племінникові. У судовому засіданні 28.02.2023 відповідач [PERSON] позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві, та просив у позові відмовити повністю. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що є рідним братом [PERSON] . Пояснив, що з 1981 року до 1991 року [PERSON] працював на комбайному заводі. Приблизно у 1992-1993 роках [PERSON] відкрив власне фотоательє та працював фотографом до 2015 року. Приблизно в той же період [PERSON] запропонувала йому роботу на фірмі водієм, а згодом - менеджером. Пояснив, що у 2013 році їх матір захворіла, а тому [PERSON] попросив його пожити разом з матір`ю та здійснювати догляд за нею. Вказав, що у 2018 році [PERSON] продав квартиру на [ADDRESS] та придбав іншу квартиру на [ADDRESS] . У судовому засіданні 31.01.2023 свідок [PERSON] пояснила, що була сусідкою [PERSON] та [PERSON] , оскільки проживала на [ADDRESS] з кінця 2018 року до 2022 року. Свідок показала, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали у квартирі на першому поверсі у будинку [ADDRESS] . Також у цьому будинку на 6 поверсі проживала їхня дочка на ім`я [PERSON] . Між [PERSON] та [PERSON] завжди були чудові відносини як між подружжям. Під час однієї з розмов [PERSON] повідомила, що перебуває у відносинах з [PERSON] приблизно 30 років. Вказала, що неодноразово спостерігала як [PERSON] та [PERSON] спільно заходять до квартири та виходять з неї, носять продукти харчування тощо, а тому вважає, що у них був спільний побут. Також [PERSON] та [PERSON] спільно ходили в гості до дочки [PERSON] . У судовому засіданні 31.01.2023 свідок [PERSON] пояснив, що був сусідом [PERSON] та [PERSON] , оскільки проживав на [ADDRESS] . Свідок показав, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали у квартирі на першому поверсі у будинку [ADDRESS] . Вказав, що часто бачив [PERSON] та [PERSON] разом. Під час розмови [PERSON] завжди, розповідаючи про [PERSON] , казала «мій чоловік». У судовому засіданні 31.01.2023 свідок [PERSON] пояснив, що був другом [PERSON] та [PERSON] . Свідок показав, що з 1983 року працював на комбайному заводі, а з 1992 року був керівником [PERSON] . Вказав, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали впродовж тривалого часу. Зокрема, з 1995 року свідок періодично був у них в гостях у квартирі, яка належала [PERSON] . Однак там знаходились також речі [PERSON] . Також спільно з ними проживала донька [PERSON] - [PERSON] . Пояснив, що [PERSON] періодично відвідував свою матір, яка хворіла, та міг іноді залишитись у неї ночувати. При цьому [PERSON] завжди готувала їжу, яку [PERSON] заносив своїй матері. Також вказав, що [PERSON] та [PERSON] завжди спільно їздили у відрядження та проживали в одному готельному номері. У судовому засіданні 31.01.2023 свідок [PERSON] пояснила, що працює бухгалтером ТОВ «Франк Лемекс». Свідок показала, що познайомилась з [PERSON] у 2002 році на спільній роботі. Також спільно з ними працювала дружина [PERSON] - [PERSON] , яка казала, що вони з [PERSON] «невістки [PERSON] ». Свідок вказала, що була обізнана про те, що [PERSON] є чоловіком [PERSON] . Надалі у 2008 році свідок пішла на роботу до [PERSON] , де також усі говорили про те, що [PERSON] та [PERSON] є подружжям. Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] спільно їздили на ринок та купували продукти харчування. Неодноразово [PERSON] вказувала, що [PERSON] любить молочну продукцію, а також, що купувала йому ліки. Крім цього, [PERSON] та [PERSON] спільно відпочивали, показували знайомим спільні фото, разом їздили у відрядження та проживали в одному готельному номері. Також вони спільно переїздили у нову квартиру та разом робили там ремонт. Так само [PERSON] їздила з [PERSON] до його родичів у Російську Федерацію. Свідок також показала, що була у [PERSON] та [PERSON] у гостях на проспекті Злуки та на [ADDRESS] . Крім цього, [PERSON] розповідала свідку, що готує на дві сім`ї - для себе з [PERSON] та для його матері, яка хворіє. Також на похоронах матері [PERSON] та матері [PERSON] вони були разом. Крім цього, вказала, що [PERSON] прийняла на роботу племінника [PERSON] - [PERSON] , який є сином [PERSON] . У судовому засіданні 31.01.2023 свідок [PERSON] пояснив, що працює менеджером ТОВ «Франк Лемекс». Свідок показав, що у 2009 році на новорічному корпоративі ТОВ «Франк Лемекс» познайомився з [PERSON] та [PERSON] , оскільки станом на той час там працювала його дружина [PERSON] , а з 2010 року на даному підприємстві почав працювати і свідок. Вказав, що [PERSON] та [PERSON] були як подружжя. Свідок був у них в гостях на проспекті Злуки в м. Тернополі, привозив їм продукти харчування та навіть одного разу ремонтував кран, оскільки [PERSON] сам цього зробити не міг. Це було о 22 годині ввечері та [PERSON] і [PERSON] разом були вдома. Також зазначив, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали у квартирі на [ADDRESS] , оскільки свідок допомагав їм перевозити речі. Крім цього, [PERSON] та [PERSON] спільно вибирали автомобіль, який мали намір придбати. У судовому засіданні 31.01.2023 свідок [PERSON] пояснив, що працює директором філії ТОВ «Франк Лемекс», яка знаходиться у м. Хмельницький. Свідок показав, що [PERSON] та [PERSON] були його друзями. Зазначив, що познайомився з [PERSON] у 2008 році та вони всі разом спільно святкували дні народження, перебували у спільних відрядженнях, під час яких [PERSON] та [PERSON] проживали в одному номері. Також свідок часто бував у гостях в [PERSON] та [PERSON] та останні бували у нього в гостях. Крім цього, [PERSON] та [PERSON] часто відвідували батьків [PERSON] . Вказав, що [PERSON] як акціонер ТОВ «Франк Лемекс» отримала великі гроші та купила дві квартири, гараж і машину. У судовому засіданні 31.01.2023 свідок [PERSON] пояснив, що працює менеджером у ТОВ «Франк Лемекс». Свідок показав, що знав [PERSON] та [PERSON] приблизно 15 років. У 2015-2016 роках свідок почав працювати у ТОВ «Франк Лемекс». Вказав, що [PERSON] та [PERSON] поводили себе як сім`я. Також свідок допомагав перевозити їх спільні речі з квартири на [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , в квартиру на [ADDRESS] . Обізнаний про те, що ремонт у квартирі на [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] робили спільно. У судовому засіданні 31.01.2023 свідок [PERSON] пояснила, що працює бухгалтером у ТОВ «Франк Лемекс» з 2004 року. Свідок показала, що знала [PERSON] та [PERSON] ще до моменту її працевлаштування у ТОВ «Франк Лемекс», та зазначила, що вони спільно проживали як сім`я, разом ходили на базар та у магазини за продуктами харчування, предметами побуту тощо. Свідок неодноразово була у них в гостях як у квартирі на [ADDRESS] , так і у квартирі на [ADDRESS] . Вказала, що ремонт у новій квартирі [PERSON] та [PERSON] робили спільно, разом обирали будівельні матеріали та кераміку. Вважає, що вказана квартира була придбаними ними за спільні кошти, оскільки заробітна плата [PERSON] та додатковий дохід від фотографування були не наскільки високими, щоб самостійно придбати квартиру. Також зазначила, що [PERSON] та [PERSON] спільно доглядали за його матір`ю та іноді бували в гостях у брата [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] не одружувалися, оскільки були різних національностей та їхні рідні були проти цього. У судовому засіданні 31.01.2023 свідок [PERSON] пояснила, що впродовж тривалого часу була знайома з [PERSON] та [PERSON] . Свідок показала, що у 1990-х роках вона спільно з [PERSON] заснували фірму «Лінгва». Вказала, що вона з [PERSON] та [PERSON] досить тісно спілкувались, часто ходили один до одного в гості. При цьому свідок навіть не підозрювала, що [PERSON] та [PERSON] не одружені, оскільки останні поводили себе як подружжя. Також під час розмов [PERSON] вказував, що він спільно з [PERSON] «одружили нашу дочку», маючи на увазі [PERSON] , а також те, що «у них народився онучка», маючи на увазі дочку [PERSON] . У судовому засіданні 31.01.2023 свідок [PERSON] пояснив, що був знайомий з [PERSON] з 1979 року. Свідок показав, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали у квартирі [PERSON] на проспекті Злуки в м. Тернополі впродовж тривалого часу. Також [PERSON] та [PERSON] поводили себе як подружжя. [PERSON] фактично вважав [PERSON] своєю дочкою. У судовому засіданні 27.02.2023 свідок [PERSON] пояснив, що працював з [PERSON] та [PERSON] на комбайному заводі. Свідок показав, що знайомий з [PERSON] з часу її першого шлюбу. Вказав, що перший чоловік залишив [PERSON] та вона дуже важко це пережила. [PERSON] та [PERSON] почали зустрічатись ще до 1991 року, пізніше почали спільно проживати на [ADDRESS] , де свідок неодноразово був у них в гостях. Через важке попереднє розлучення [PERSON] не хотіла реєструвати шлюб. Також свідок бував у них на дачі в [ADDRESS]. Вказав, що [PERSON] та [PERSON] часто спільно відпочивали та їздили за кордон. Завжди під час того як свідок телефонував до [PERSON] , [PERSON] був поруч з нею. Вважає, що квартира на [ADDRESS] була придбана за кошти [PERSON] , оскільки в неї був значно більший дохід, ніж у [PERSON] . У судовому засіданні 27.02.2023 свідок [PERSON] пояснив, що знайомий з [PERSON] приблизно 3,5 роки. Свідок показав, що [PERSON] та [PERSON] були його сусідами на [ADDRESS] , спільно проживали в одній квартирі та поводили себе як подружжя. Вказав, що гуляючи зі своєю собакою, кожного ранку бачився з [PERSON] та [PERSON] . Зазначив, що [PERSON] та [PERSON] спільно просили його про допомогу щодо купівлі автомобіля. При цьому, вибираючи авто, [PERSON] та [PERSON] враховували інтереси обох, оскільки це мав бути їхній спільний автомобіль. У судовому засіданні 27.02.2023 свідок [PERSON] пояснив, що є директором та власником фірми, яка здійснює обслуговування житлового будинку [ADDRESS] . Свідок показав, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали в одній квартирі, яка знаходилась на першому поверсі у будинку [ADDRESS] . Вказав, що був у них у гостях, оскільки встановлював фільтр. Зазначив, що [PERSON] та [PERSON] вказували, що у них є донька, яка живе у цьому ж будинку декількома поверхами вище, а також часто гуляли з онукою. Пояснив, що договір про надання послуг з обслуговування житлового будинку був оформлений на [PERSON] , оскільки правовстановлюючі документи на квартиру були видані на його ім`я. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є сином відповідача [PERSON] . Свідок показав, що обізнаний, що його дядько [PERSON] мав гроші, оскільки постійно працював. Свідок працював у ТОВ «Франк Лемекс» на складі вантажником (комірником), оскільки [PERSON] прийняла його на роботу за проханням [PERSON] . Свідок показав, що хоча [PERSON] і працював на посаді водія, він завжди перебував у кабінеті [PERSON] разом з останньою. Їздили на роботу та з роботи [PERSON] та [PERSON] так само постійно разом. Однак свідок пояснив такі обставини тим, що [PERSON] працював особистим водієм [PERSON] . Під час дачі показань свідок постійно називав [PERSON] «тьотя [PERSON] ». Пояснив це тим, що так звик називати [PERSON] за її життя. У судовому засіданні 28.02.2023 свідок [PERSON] пояснила, що є двоюрідною сестрою дружини [PERSON] . Свідок показала, що часто зустрічалась з [PERSON] на родинних святах. Вказала, що у [PERSON] були жінки, проте він ніколи одружений не був та на всіх родинних святах був сам. Зазначила, що була у [PERSON] в гостях на [ADDRESS] , однак жодної жінки там не було. Також один раз ще під час проведення ремонту свідок була у квартирі на [ADDRESS] , проте там також не було жодної жінки. Вважає, що у [PERSON] було достатньо коштів для придбання нерухомого майна, оскільки він був офіційно працевлаштований та підробляв фотографом. При цьому свідок також вказала, що [PERSON] проживав на [ADDRESS] , однак потім зазначила, що помилилась та невірно вказала адресу. У судовому засіданні 28.02.2023 свідок [PERSON] пояснив, що був другом [PERSON] . Свідок показав, що був знайомий з [PERSON] з 1980-х років, у них була спільна компанія. Також у зв`язку з тим, що свідок за професією лікар, він лікував матір [PERSON] . Свідок зазначив, що неодноразово відвідував [PERSON] на квартирі на [ADDRESS] , однак зауважив, що такі відвідування завжди мали місце лише для огляду матері [PERSON] . Усі особисті зустрічі між свідком та [PERSON] відбувались в закладах для харчування та відпочинку тощо. Зазначив, що між [PERSON] та [PERSON] були дружні відносини, оскільки вони працювали на одній роботі та були колегами. Разом з тим зауважив, що [PERSON] скаржився, що має з [PERSON] проблеми через її навчання в університеті. Також не зміг надати чітку відповідь, чому відвідував похорони [PERSON] та допомагав [PERSON] щодо юридичних питань, якщо останні не були з [PERSON] у сімейних відносинах. У судовому засіданні 28.02.2023 свідок [PERSON] пояснила, що є дружиною [PERSON] . Свідок показала, що [PERSON] жив зі своїми батьками на [ADDRESS] та лише після їх смерті вирішив продати ту квартиру та купити нову. Не заперечувала, що, можливо, між [PERSON] та [PERSON] були близькі стосунки, однак вважає, що бюджет у них був окремий, а квартира на [ADDRESS] була придбана [PERSON] за власні кошти. У судовому засіданні 28.02.2023 свідок [PERSON] пояснив, що є сином [PERSON] . Свідок показав, що [PERSON] був його дядьком. Свідок обізнаний про те, що [PERSON] та [PERSON] працювали на одній роботі, а також про те, що між ними були лише дружні стосунки. Зазначив, що його батько приблизно 4-5 років до смерті баби, тобто з 2008-2009 року, жив на [ADDRESS] . Також вказав, що кошти від продажу вказаної вище квартири пішли на купівлю квартири для його батька. У судовому засіданні 24.03.2023 свідок [PERSON] пояснив, що був другом [PERSON] . Свідок показав, що у 1976 році познайомився з [PERSON] . У 1994 році [PERSON] прийшов до нього на роботу та у цьому ж році познайомив його з [PERSON] . Зазначив, що часто зустрічався спільно з [PERSON] та [PERSON] та приходив до них в гості у квартиру на [ADDRESS] . Вказав, що [PERSON] фактично жив як зі своєю престарілою матір`ю, яку доглядав, так і з [PERSON] . Зауважив, що у [PERSON] та [PERSON] був спільний бюджет, оскільки вони нерідко давали кошти один одному. Вважає, що [PERSON] не міг самостійно заробити кошти для придбання нерухомого майна. натомість [PERSON] отримувала значні дивіденди, будучи акціонером ТОВ «Франк Лемекс», а тому могла собі дозволити придбати нерухоме майно. У судові засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак приймала участь у судовому процесі через свого представника Авдєєнка В.В . У судові засідання відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цих судових засідань, не з`явилася. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала та заперечувала проти задоволення позову. У судові засідання відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цих судових засідань, не з`явився. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав та заперечував проти задоволення позову. У судові засідання відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цих судових засідань, не з`явився. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав та заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників справи та показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.11.2013, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовніром І.Т. та зареєстрованого у реєстрі за № 4268, набув право власності на гараж, загальною площею 27,9 кв. м, що розташований за адресою: гаражний кооператив « Кенотрон », гараж [NUMBER], м. Тернопіль, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 205242061101. Указані обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 276598672 від 24.09.2021 (т. 1 а.с. 15-16), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 12396011 від 07.11.2013 (т. 1 а.с. 91-92), договором купівлі продажу від 07.11.2013 (т. 1 а.с. 93-96). Крім цього, [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 28.02.2018, посвідчених приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О. та зареєстрованих у реєстрі за № 230 та № 231, набув право власності на квартиру, загальною площею 77,5 кв. м та житловою площею 38,4 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 902020561101, та на гараж, загальною площею 26,7 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 937222361101. Указані обставини підтверджуються витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 115691318 та № 115692481 від 28.02.2018 (т. 1 а.с. 13), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 115692481 від 28.02.2018 (т. 1 а.с. 111), договором купівлі-продажу гаража від 28.02.2018 (т. 1 а.с. 112-113), договором купівлі-продажу квартири від 28.02.2018 (т. 1 а.с. 122-123). Також з договору купівлі-продажу № VW 28052020/1 871 від 28.05.2020 вбачається, що [PERSON] придбав у власність транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», 2020 року випуску (т. 1 а.с. 11-12). Так само з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є власником транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», 2020 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб., державний номерний знак [NUMBER] (т. 1 а.с. 14, 156-158). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вказане вище нерухоме та рухоме майно є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , оскільки було придбано [PERSON] під час їхнього проживання однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу. Так, відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Разом з тим, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу «Право спільної сумісної власності подружжя» (ст. 74 СК України). Під час застосування положень ст. 74 СК України, яка регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц зроблено висновок про те, що вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Тлумачення ст. 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України). Як установив суд вище, спірне майно зареєстроване на праві приватної власності за [PERSON] 07.11.2013, 28.02.2018 та 28.05.2020. Відтак для встановлення належності такого майна [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності суд має встановити факт спільного проживання останніх однією сім`єю у зазначений період без реєстрації шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивач покликалась на те, що [PERSON] та [PERSON] упродовж тривалого періоду, орієнтовно з 1992 року та до смерті останніх у 2021 році проживали однією сім`єю як подружжя без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільні права та обов`язки по відношенню один до одного, спільно здійснювали покупки, у тому числі і спірного майна. На підтвердження таких обставин позивач, зокрема надала фотографії, на яких спільно зображені [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 31-42). Аналізуючи характер цих фотографій, суд приймає до уваги період життя [PERSON] та [PERSON] , що зафіксований на цих фотознімках. Зокрема, мають місце зображення останніх з на той час ще неповнолітньою [PERSON] . У подальшому на фото зафіксоване весілля позивача, на якому [PERSON] та [PERSON] стоять поруч з нареченою в якості її батьків. Також суду надані фотознімки, де [PERSON] проводить час з дитиною позивача. Мають місце і фотознімки, де [PERSON] та [PERSON] іноді самі, іноді з позивачем, а у подальшому і з її чоловіком, проводять спільно час, святкують, відпочивають, їздять у відпустки. При цьому суд зауважує, що на усіх фотознімках [PERSON] обнімає чи то [PERSON] , чи то позивача, чи то її дитину. Різноманіття цих фотознімків, тривалий період, що на них зафіксований, невимушеність та зовнішня обстановка (на морі, на природі, у ресторані та на сімейних зустрічах) дають суду підстави дійти висновку, що на даних фотографіях зображені люди, які є однією сім`єю, відносяться один до одного з любов`ю та тривалий час підтримують теплі родинні відносини між собою. Указане у свою чергу спростовує доводи відповідачів, які вказували про наявність у [PERSON] та [PERSON] спільних фотографій лише у зв`язку з тим, що останні спільно працювали та часто їздили у відрядження. Крім цього, суд також приймає до уваги показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які вказували про тривалість стосунків [PERSON] та [PERSON] , їх спільне проживання у квартирі на [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , де [PERSON] зберігав особисті речі, одяг, у тому числі і колекцію дзвіночків, яку у подальшому забрав на нову квартиру. Тобто, зберігаючи такі вагомі у духовному плані речі саме на квартирі на [ADDRESS] , а не на [ADDRESS] , де проживали його батьки, [PERSON] тим самим підтверджував, що місцем його проживання вважає саме проживання у квартирі [PERSON] . Також вказані свідки зазначали про спільне проживання [PERSON] та [PERSON] у квартирі на [ADDRESS] , яка зареєстрована за [PERSON] , а також, що останні були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, купували продукти харчування, предмети побуту та спільно їздили на відпочинок. Також суд враховує, що свідки показали, що [PERSON] та [PERSON] були пов`язані спільними правами і обов`язками. Зокрема, [PERSON] допомагала [PERSON] здійснювати догляд за його престарілою матір`ю, в тому числі готувала для неї їжу, яку надалі [PERSON] заносив матері. Так само [PERSON] здійснювала лікування [PERSON] , а останній у період, коли [PERSON] перенесла хірургічне втручання та їй було важко ходити, здійснював за нею догляд, перебував поруч з нею у лікарні та надавав усю необхідну допомогу. Наявність спільного побуту у [PERSON] та [PERSON] підтверджується, зокрема показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які показали, що привозили [PERSON] та [PERSON] продукти харчування (городину), які останні отримували за місцем спільного проживання, а також, що [PERSON] не міг поремонтувати кран у квартирі на [ADDRESS] , де спільно проживав з [PERSON] , а тому звертався о 22 годині за допомогою до свідка. При цьому суд звертає увагу, що усі зазначені вище свідки були чи то просто сусідами [PERSON] та [PERSON] , чи їхніми колегами, чи знайомими і друзями. Жоден із даних свідків не перебуває у родинних відносинах з позивачем та не має особистого, у тому числі і майнового інтересу, від вирішення даного спору. На противагу цьому, відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які давали показання в якості свідків, а також свідки [PERSON] , [PERSON] , які є синами відповідача [PERSON] , та [PERSON] , яка є дружиною відповідача [PERSON] у тій чи іншій мірі є спадкоємцями [PERSON] та особами, зацікавленими у вирішенні даного спору на користь відповідачів. При цьому навіть указані свідки повністю не заперечували факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , оскільки свідок [PERSON] показала, що, можливо, вони і перебували у відносинах, однак не мали спільного бюджету, а свідок [PERSON] взагалі постійно називав [PERSON] «тьотя [PERSON]», що суд розцінює як наявність родинного зв`язку, який був можливий за умови, що свідок вважав [PERSON] фактичною дружиною свого дядька [PERSON] . Також суд критично оцінює підтвердження, що підписане мешканцями будинку [ADDRESS] (т. 1 а.с. 160-162), про те, що [PERSON] до 2018 року проживав за адресою: [ADDRESS] , оскільки особи, які підписали таке підтвердження, не були заявлені стороною відповідачів як свідки, не були допитані у судовому засіданні та не були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. При цьому суд вважає, що факт періодичного перебування [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , залишення його там на ніч тощо мав місце, оскільки [PERSON] здійснював догляд за хворою матір`ю, яка потребувала допомоги. Однак такі обставини не спростовують факту спільного проживання [PERSON] з [PERSON] та наявності у них спільного побуту, що підтверджено показаннями свідків. Щодо фінансової можливості у [PERSON] на придбання спірного майна суд зазначає таке. Так, з довідки ТОВ «Франк Лемекс» № 37 від 27.09.2021 вбачається, що [PERSON] працював у вказаному товаристві на посаді менеджера у період з січня 2011 року до серпня 2021 року. Також з вказаної довідки вбачається, що загальний розмір заробітної плати [PERSON] за період з січня 2011 року до серпня 2021 року становить 3540378,15 грн (т. 1 а.с. 17). Отримання [PERSON] зазначеного доходу у період з 2011 року до 2021 року також підтверджується інформацією з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 14.09.2021 (т. 1 а.с. 51). Суд також приймає до уваги те, що [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець та надавав індивідуальні послуги - фотографування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АА № 073868, свідоцтвом про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності № [NUMBER] , довідками про сплату платежів до бюджету від 29.11.2004 та свідоцтвами про сплату єдиного податку серії [NUMBER] від 25.12.2003, серії [NUMBER] від 21.12.2004, серії [NUMBER] від 08.12.2005 (т. 1 а.с. 83, 84, 85, 87-89). Разом з тим з довідки Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області № 4214/17/480 від 19.02.2013 (т. 1 а.с. 86) вбачається, що доходи від здійснення підприємницької діяльності [PERSON] отримував у 1995-1999 роках. Відомості про доходи [PERSON] за період після 1999 року відсутні. Відтак, приймаючи до уваги те, що спірне майно було придбано у 2013, 2018 та 2020 роках, суд не вважає, що таке майно могло бути придбане [PERSON] за кошти, отримані від зайняття підприємницькою діяльністю, яка пов`язана з наданням послуг фотографування. Суд також відхиляє доводи відповідачів та показання свідків щодо придбання квартири та гаража на [ADDRESS] та транспортного засобу за кошти, отримані від продажу квартири на [ADDRESS] . Так, свідки надавали у цій частині суперечливі показання, оскільки одні зазначали, що спочатку була продана квартира на [ADDRESS] , а потім - придбана квартира на [ADDRESS] . Інші свідки вказували, що купівля-продаж здійснювались у зворотному порядку. При цьому усі свідки путались в датах та ніхто зі свідків не міг беззаперечно підтвердити ці обставини із посиланням на конкретні дати, суми продажу та купівлі тощо. Більше того свідки [PERSON] та [PERSON] не заперечували, що [PERSON] придбав на ім`я свого брата [PERSON] двокімнатну квартиру. Суд вважає, що дане нерухоме майно було компенсацією за частку [PERSON] у спадковому майні після смерті матері у виді квартири на [ADDRESS] . Відтак кошти від продажу квартири на [ADDRESS] не могли бути витрачені [PERSON] на купівлю спірного майна, що також спростовує доводи відповідачів у цій частині. Разом з тим з довідки ТОВ «Франк Лемекс» № 35 від 14.09.2021 (т. 1 а.с. 18) вбачається, що [PERSON] , будучи засновником вказаного товариства, отримувала від останнього дивіденди і сума таких дивідендів лише за період з 2015 року до 2017 року становила 7417872,52 грн. Факт виплати ТОВ «Франк Лемекс» на користь [PERSON] дивідендів підтверджується відповідними платіжними дорученнями (т. 1 а.с. 20-28). Крім цього, [PERSON] з червня 2011 року як економічному раднику товариства нараховувалась заробітна плата, загальний розмір якої за період з 2011 року до липня 2021 року становив 6338535,33 грн. Отримання [PERSON] зазначеного доходу у період з 2011 року до 2021 року також підтверджується інформацією з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 14.09.2021 (т. 1 а.с. 50). З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що розмір доходу [PERSON] у період з 2011 року до 2021 року був значно меншим від розміру доходів [PERSON] та не у повній мірі достатнім для самостійного придбання спірного нерухомого майна, загальна вартість якого становила 1380600 грн, приймаючи до уваги також часті поїздки [PERSON] за кордон та лікування хворої матері. При цьому суд враховує, що договір на сервісне обслуговування та продовження гарантійних зобов`язань (т. 1 а.с. 136), акт про демонтаж-монтаж засобу вимірювальної техніки (т. 1 а.с. 137), договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території від 01.03.2018 (т. 1 а.с. 141-142), заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем (т. 1 а.с. 143-144) за адресою: [ADDRESS] оформлені на ім`я [PERSON] . Разом з тим суд вважає, що наявність таких документів, оформлених на ім`я [PERSON] , беззаперечно не підтверджує факту придбання спірної квартири виключно за кошти [PERSON] , зважаючи на встановлені вище обставини щодо розміру його доходу. Так само суд відхиляє надані стороною відповідачів записи щодо проведення ремонтних робіт за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 145-148) як такі, що підтверджують те, що усі ремонтні робити у квартирі та їх оплату здійснював [PERSON] , оскільки неможливо беззаперечно стверджувати, що автором цих документів є саме [PERSON] . Так само вказані записи не підтверджують факт надання, виконання та оплати послуг, оскільки не є відповідними актами виконаних робіт, платіжними документами чи будь-якими іншими документами, які містять усі необхідні реквізити, в тому числі дату, підпис, печатку уповноваженої особи тощо. Крім цього, суд не приймає до уваги, надані стороною відповідачів товарні чеки від 03.12.2018 (т. 1 а.с. 150), бланк-замовлення від 03.12.2018 (т. 1 а.с. 151) та фіскальні чеки (т. 1 а.с. 152-154), оскільки зі змісту вказаних документів не вбачається, що оплату за надані послуги та товари здійснював саме [PERSON] . Щодо доводів відповідачів, що після смерті [PERSON] [PERSON] не зверталась до суду з позовом про визнання спірного майно спільної сумісною власністю, суд зауважує, що датою смерті [PERSON] є [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] . Нетривалий строк життя [PERSON] після смерті [PERSON] , а також перебування її протягом цього часу у медичному закладі свідчать про неможливість звернення [PERSON] з таким позовом до суду. З урахуванням викладеного суд вважає доведеним позивачем та не спростованим відповідачами факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в тому числі у період придбання спірного майна з 2013 року до 2020 року, а також що останні були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет і взаємні права та обов`язки в розумінні ст. 3 СК України, а також спільно придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] , гараж за адресою: [ADDRESS] , гараж за адресою: гаражний кооператив «Кенотрон», гараж [NUMBER], м. Тернопіль, транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», 2020 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб., державний номерний знак [NUMBER] , право власності на які зареєстроване за [PERSON] . Суд вважає, що встановлення таких обставин та такого факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу є необхідним для реалізації спадкових прав позивача після смерті [PERSON] та не потребує заявлення позивачем окремої вимоги та відповідно зазначення встановлення цього факту у резолютивній частині судового рішення. Так, суд встановив, що зазначене вище спірне майно придбане [PERSON] під час спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому на таке майно розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Докази того, що між [PERSON] та [PERSON] мала місце така домовленість чи був укладений шлюбний договір суду не надані. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить по 1/2 частки квартири, загальною площею 77,5 кв. м та житловою площею 38,4 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 902020561101; гаража, загальною площею 26,7 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 937222361101; гаража, загальною площею 27,9 кв. м, що розташований за адресою: гаражний кооператив «Кенотрон», гараж [NUMBER], м. Тернопіль, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 205242061101; транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», 2020 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб., державний номерний знак [NUMBER] . Також згідно з ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст. 1261-1264 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 УК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (т. 1 а.с. 10). Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі на: квартиру, загальною площею 77,5 кв. м та житловою площею 38,4 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 902020561101; гараж, загальною площею 26,7 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 937222361101; гараж, загальною площею 27,9 кв. м, що розташований за адресою: гаражний кооператив «Кенотрон», гараж [NUMBER], м. Тернопіль, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 205242061101; транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», 2020 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб., державний номерний знак [NUMBER] . З матеріалів спадкової справи встановлено, що після [PERSON] спадкоємці першої черги за законом відсутні. Спадкоємцями другої черги після смерті [PERSON] за законом є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які прийняли спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини у визначений законодавцем шестимісячний строк (т. 1 а.с. 173-204). Також суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (т. 2 а.с. 41 зв.бік). З матеріалів спадкової справи встановлено, що єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються копіями повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про одруження та його офіційним перекладом з німецької на українську мову з проставленим апостилем (т. 2 а.с. 54). Разом з тим постановою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Боберської О.А. від 05.07.2022 (т. 2 а.с. 54) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/2 частки: квартири за адресою: [ADDRESS] , гаража за адресою: [ADDRESS] , гаража за адресою: гаражний кооператив «Кенотрон», гараж [NUMBER], м. Тернопіль, транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», 2020 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб., державний номерний знак [NUMBER] ,у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності спадкодавця на вказане вище рухоме та нерухоме майно, а також невстановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ураховуючи, що суд дійшов висновку, що на момент смерті [PERSON] останній на праві власності належала 1/2 частка зазначеного вище майна, суд приходить до переконання, що таке право успадкувала після смерті матері і [PERSON] . Такий висновок суду також відповідає принципу справедливості, визначеному цивільним процесуальним законом, оскільки, як встановив суд, інші спадкоємці після смерті [PERSON] , крім позивача, відсутні, а відтак прийняття рішення інакшого, ніж задоволення позову, призведе до непропорційного втручання у право позивача спадкувати нерухоме та рухоме майно після смерті своєї матері. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач [PERSON] сплатила судовий збір у 11350 грн, що підтверджується квитанцією № 0785-B5EH-4CP6-CPCC від 29.12.2021 (т. 1 а.с. 4). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір у рівних частинах слід покласти на відповідачів. Крім цього, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що адвокат Авдєєнко В.В. до закінчення судових дебатів зробив усну заяву про подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, понесених позивачем [PERSON] у зв`язку з розглядом цієї справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд вважає за необхідне згідно зі ст. 246 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл цих судових витрат.

Outcome: approved