Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, у якому просить суд зняти арешт з майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.01.2005 року державним виконавцем Рекашової А.М. Відділу державної виконавчої служби Голосіївського району міста Києва. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Вказує, що звернувся після смерті батька до приватного нотаріуса Азарової Н.І. для реєстрації спадкової справи, щодо квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , однак 21.10.2022 року приватним нотаріусом було виявлено обтяження: арешт нерухомого майна (реєстраційний номер 1646796), з 01.02.2005 року. Друга київська державна нотаріальна контора, 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 45, що накладений на підставі постанови АК 230226, 24.01.2005, Відділ державної виконавчої служби Голосіївського району міста Києва. Об`єкт обтяження: квартира 1/3 частини, адреса: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що 28.10.2022 року ним було отримано копію постанови про арешт майна, а 03.11.2022 року ним було подано звернення до Голосіївського відділу державної виконавчої служби, з проханням зняти арешт з квартири, у відповідь на яке позивачу було повідомлено про причини та підстави накладення арешту на майно, та запропоновано звернутись до суду. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 01.03.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву на позовну заяву, а тому справа розглядається на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 2001 року народився [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського управління юстиції у м. Києві 16.01.2022 року, батьками позивача є: [PERSON] та [PERSON] . Місце проживання та реєстрації: [ADDRESS] . 22.07.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Н.І. була заведена спадкова справа №69502104 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69550104 від 22.07.2022 року. Відповідно до постанови серії АА №805234 від 24.01.2005 року, винесеної держаним виконавцем Рекашовою А.М. Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції, на майно [PERSON] було накладено арешт, зокрема, на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційної довідки №312991285 від 21.10.2022 року [PERSON] належала 1/3 частки вище вказано квартири. Також з вказаної довідки вбачається арешт нерухомого майна (реєстраційний номер 1646796) з 01.02.2005 року, що накладений Другою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови АК 230226, 24.01.2005, Відділ державної виконавчої служби Голосіївського району міста Києва. Об`єкт обтяження: квартира 1/3 частини, адреса: [ADDRESS] . З матеріалів справи також вбачається, що позивач звертався 03.11.2022 року до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві із заявою про зняття обтяження, у відповідь на яку позивачу було повідомлено, що згідно пошукової інформації в Автоматизованій системі виконавчого провадження (Спецрозділу) на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №5261353 з примусового виконання виконавчого листа №2-2847/6 від 10.12.1997, виданого Московським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно. Згідно з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно вказаного боржника наявне обтяження №1646796 на підставі постанови №230226 від 24.01.2005 року виданої відділом державної виконавчої служби Голосіївського району м. Києва, однак виконавче провадження знищено в зв`язку із закінченням строків його зберігання. Відповідно до вимог ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не збавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. В силу положень ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність арешту, накладеного на майно, що належить позивачу, як спадкоємцю [PERSON] , перешкоджає йому у визначений законом спосіб реалізувати свої спадкові права, отримати Свідоцтво про право власності в порядку спадкування та зареєструвати його у визначений законом спосіб, а отже таке право підлягає захисту в судовому порядку, оскільки у інший спосіб позивач позбавлений можливості вирішити питання щодо скасування арешту. Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Арешт майна має тимчасовий характер іпісля припинення процедури, в зв`язку зякою накладено арешт, відповідне втручання право власності особи набуває фактично свавільного характеру. Враховуючи викладене, зважаючи на встановлені судом обставини, а саме відсутність підстав для подальшого обтяження майна, що порушує права власності позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування арешту. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved