Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Азот» звернулося із позовом до відповідача про стягнення грошових коштів в розмірі 21338 грн. 70 коп. та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп В обґрунтування вимог позовної заяви позивач вказує, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.12.2018 року у справі № 711/9647/18, позов [PERSON] до ПрАТ «АЗОТ» задоволено. Стягнуто з ПАТ «АЗОТ» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 6639 грн. 15 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 109 429 грн. 20 коп. та судові витрати в сумі 1033 грн. 49 коп. 20.11.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було відкрито виконавче провадження № 60643098 про стягнення з ПрАТ «АЗОТ» на користь відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 6639 грн. 15 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 109 429 грн. 20 коп. 19.12.2019 року постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області виконавче провадження № 60643098 закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням. Однак, під час виконання вказаного виконавчого провадження відповідач отримав середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні без відрахування всіх обов`язкових платежів, передбачених законом. Таким чином, відповідач отримав середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі більшому ніж встановлено чинним законодавством України та визначено рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.12.2018 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 21338 грн. 70 коп. Позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення суми надмірно сплачених коштів, однак дана вимога відповідачем залишена без виконання. Враховуючи вказані обставини, позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою судді Тальнівського районного суду Черкаської області Дьяченка Д.О. від 23.12.2021 року справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Відповідач була вчасно повідомлена про час, місце розгляду справи, однак в судове засідання без поважних причин не з`явилася, надала до суду відзив в якому позовні вимоги не визнає та зазачає, що дійсно рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.12.2018 року у справі № 711/964/18, позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» задоволено. Стягнуто з ПАТ «АЗОТ» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 6639 грн. 15 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 109 429 грн. 20 коп. та судові витрати в сумі 1033 грн. 49 коп. Вказані кошти були стягнуті на користь відповідача в повному обсязі. Відповідач вважає, що вона набула вказані кошти у відповідності та у спосіб встановлений законом. Крім того, відповідач звертає увагу, що відповідно до платіжних доручень, наданих позивачем, платником є ТОВ "Хімтрейд", а не позивач, просить суд в задоволенні позову відмовити, а справу слухати у її відсутність. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, то суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. 03.02.2022 року до Тальнівського районного суду Черкаської області від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач пояснює, що сплата вказаних коштів через ТОВ "Хім-Трейд" була проведена в порядку представництва, що повністю узгоджується з ст.ст. 237-239 ЦК України. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до наступних висновків: Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.12.2018 року у справі № 711/9647/18, позов [PERSON] до ПрАТ «АЗОТ» задоволено. Стягнуто з ПАТ «АЗОТ» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 6639 грн. 15 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 109 429 грн. 20 коп. та судові витрати в сумі 1033 грн. 49 коп. 20.11.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було відкрито виконавче провадження № 60643098 про стягнення з ПрАТ «АЗОТ» на користь відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 6639 грн. 15 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 109 429 грн. 20 коп. 19.12.2019 року постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області виконавче провадження № 60643098 закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням. Відповідно до довідки Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» від 28.01.2021 № 187 вбачається, що ПАТ «АЗОТ» нарахувало, утримало та сплатило до бюджету від імені [PERSON] з суми 109429 грн. 20 коп. податок на доходи фізичних осіб в сумі 19697 грн. 26 коп. та військовий збір в сумі 1641 грн. 44 коп. 28.07.2021 року позивач звернувся з лисом-вимогою до віповідача про повернення коштів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з принципом диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 49 ЦПК України). Предметом спору в даному випадку є повернення на користь позивача, як податкового агенту, коштів у вигляді не відрахованих із заробітної плати звільненого працівника податку та військового збору у спосіб, визначений ст. 1212 ЦК України. Обраний позивачем спосіб захисту свого цивільного права не суперечить положенням ст. 16 ЦК України. Оскільки виплата доходу у вигляді суми середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку під час звільнення працівника, здійснюється звільненому працівнику й не пов`язана з відносинами трудового найму, такий дохід обкладається ПДФО і військовим збором, як інші доходи. Підприємство, яке виплачує такий дохід, для такого платника податку являється податковим агентом, а тому повинно утримати ПДФО та військовий збір із суми доходу, перерахувати їх до бюджету та відобразити виплату у формі № 1ДФ. Суми середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні працівника, слід класифікувати як інші доходи, відповідно до п. п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, оскільки між роботодавцем і колишнім працівником уже відсутні трудові відносини. При цьому, визначення виду доходу впливає на його відображення у податковому розрахунку 1-ДФ, а інші доходи зазначаються за ознакою «127». Оскільки об`єкти оподаткування військового збору фактично дублюють об`єкти оподаткування податку на доходи фізичних осіб, то із даного доходу утримується також військовий збір, відповідно до п. 161 Перехідних положень Податкового кодексу України. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Тому, незважаючи на те, що призначена судом сума зменшується на суму податкових відрахувань, цей факт в жодному разі не погіршує становище працівника,адже якби працівник просто отримував зарплату, а вимушено був відсутній на роботі, то таку зарплату він отримував би також з урахуванням утримання обов`язкових податкових платежів. Отже, правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Глави 83 Цивільного кодексу України про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Однак, згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. При цьому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні ст. 2 ЗУ «Про оплату праці», тому на неї не розповсюджується правило ст. 1215 ЦК України. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач, на виконання рішення суду в примусовому порядку, сплатив відповідачу всю суму боргу, однак без відрахування податків і зборів, що останнім не заперечується, тому направив йому листа, який відповідач отримала, про їх повернення із зазначенням підстави такого повернення. Проте, відповідач, у свою чергу, дізнавшись про це, жодним чином не відреагувала та не повернула вказані в листі кошти. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, отримавши у порядку примусового виконання, за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від від 26.12.2018 року у справі № 711/9647/18 суму коштів, набув її частину без достатньої правової підстави, адже вона повинна була бути сплачена його податковим агентом в дохід держави, а враховуючи, що позивачем сплачені всі необхідні податки та збори, то вони підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. Також, суд не бере до уваги, посилання відповідача , що надані платіжні доручення не є належними доказами, оскільки ТОВ "Хім-Трейд" 07.02.2020 року сплатило ПДФО за січень 2020 року в сумі 6970683,47 грн. та військовий збір за січень 2020 року в сумі 614500,00 грн. Як вбачається з платіжних доручень ТОВ "Хім-Трейд" діяло від імені ПАТ "Азот", що не суперечить нормама ЦК України. Враховуючи всі викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved