Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

[PERSON] (надалі також «Позивач») в особі свого уповноваженого представника звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач 1»), [PERSON] (надалі «Відповідач 2»), в якому просив стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття нежитлового приміщення фотосалону «Експресія» по [ADDRESS] 971,60 грн., вартість проведеного експертного дослідження 5000,00 грн. та вартість відновлювального ремонту обладнання 4 550,00 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок затоплення з вини власників квартири [ADDRESS] нежитлового приміщення Позивача (фотосалону «Експресія») 14 грудня 2021 року, його майну було завдано шкоди, яку станом на час розгляду справи оцінено експертом у 64 971,60 грн. (шкода внаслідок залиття приміщення) та 4 550,00 грн. (витрати на відновлювальний ремонт ноутбука, який залило водою). Крім того, Позивач поніс витрати на проведення відповідного експертного дослідження у розмірі 5000,00 грн. Вказаний розмір завданої шкоди Позивач просить стягнути в солідарному порядку з обох співвласників квартири [ADDRESS] , якими є [PERSON] , [PERSON] . Представником Позивача подано заяву про розгляд справи без її участі, в якій вона позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явилися, явку уповноваженого представника (представників) в судове засідання повторно не забезпечили, про дату та час судових засідань повідомлялися належним чином. Відзиву на позов від відповідачів до суду не надходило. Оскільки відповідачі вважаються належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомили, а представник Позивача не заперечила проти заочного розгляду справи, Суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.\~ Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] , є власником нежитлового приміщення фотосалону «Експресія» за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до Акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 14 грудня 2021 року (а.с. 13) «близько 09.00 год. 14.12.2021 року виявлено факт затоплення фотостудії за адресою [ADDRESS] . Встановлено залиття плитки у приймальні фотостудії, підлога павільйону фотостудії покрита водою, стіни мокрі, зі стелі капає вода внаслідок чого пошкоджено фотообладнання та ін.обладнання, а саме декорації фотостудії, фони, ноутбук марки ASUS K52J,серійний номер: A4N0AS48785416A, БФП лазерний CANON MF 4018 серійний номер: DQB 52862, фотоапарат марки «НІКОН Д300», пульти керування (3 шт), навісні фотоспалахи (3 шт). Місце звідки капала вода (причина затоплення) стеля приміщення фотостудії, а саме з другого поверху приміщення над фотосалоном квартири [ADDRESS] . Висновки і рекомендації комісії: у зв`язку з відсутністю балансоутримувача даного будинку, з метою фіксації даної події та прийняття мір щодо даних осіб, для подальшого врегулювання даної ситуації звернутися до органів поліції, для отримання оцінки матеріальних збитків приміщення фотосалону та обладнання звернутися до незалежного експерта та сервісних центрів». Як зазначено у позовній заяві, оскільки будинок [ADDRESS] не має балансоутримувача, управління домовласників по даному будинку також не створювалося (лист Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 12.05.2022 року №19/01-14/1254 (а.с.14), тому вищевказаний Акт було складено відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених\~ Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», зокрема, у разі залиття, аварії квартир складено комісією працівниками, які на момент залиття були свідками даної події, а саме [PERSON] , 1988 року народження, адреса проживання [ADDRESS] , та [PERSON] , 1965 року народження, адреса проживання [ADDRESS] . 14 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області з заявою щодо вжитя заходів до осіб, які проживають в квартирі [ADDRESS] , які протягом ночі затопили фотостудію (а.с.51). За результатами проведення перевірки за зверненням [PERSON] , складено Довідку про результати перевірки інформації від 20.12.2021 року (а.с.52-53), в якій описано встановлені поліцією обставини та з даного приводу Позивачу рекомендовано звернутися до суду з цивільним позовом. Відповідно до Висновку №026/06-2022 експертного будівельно-технічного дослідження від 30 червня 2022 року (а.с. 15-45) розмір матеріального збитку завданого внаслідок залиття нежитлового приміщення фотосалону «Експресія» по [ADDRESS] становить 64 971, 60 грн. Вартість проведеного експертного дослідження оплаченого Позивачем, становить 5000,00 грн. (а.с.45). У позовній заяві представник Позивача покликається також і на те, що крім затоплення самого приміщення фотосалону, пошкоджень внаслідок залиття зазнала техніка, а саме: ноутбук марки ASUS K52J, серійний номер: A4N0AS48785416A, БФП лазерний CANON MF 4018 серійний номер: DQB 52862, які 14.12.2021 року було передано ФОП [PERSON] для сервісного (відновлювального) ремонту. Так, в Акті технічного стану від 20.12.2021 року (а.с.46) зазначено, що «при зовнішньому огляді обладнання виявлено сліди сторонньої рідини, ймовірно води. Такі ж сліди сторонньої рідини було виявлено і на внутрішніх поверхнях деталей обладнання. Було проведено ряд робіт для відновлення працездатності: просушування обладнання, чистка, ремонт із заміною комплектуючих». Згідно Акту здачі-прийому робіт(надання послуг) №148 від 20 грудня 2021 року (а.с.47) загальна вартість робіт склала 4 550,00 грн. Враховуючи вищевикладене, посилаючись на те, що вищевказаної шкоди внаслідок затоплення було завдано з вини відповідачів, які є власниками квартири [ADDRESS] поверхом вище, [PERSON] в особі свого представника звернувся до суду з даним цивільним позовом про стягнення з відповідачів в солідарному порядку завданого матеріального збитку в розмірі 69 521,60 та 5000,00 грн. витрат на складання експертного висновку. Частиною 3 статті 386 Цивільного кодексу України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. Збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 Цивільного кодексу України). Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, системний аналіз норм чинного законодавства щодо відшкодування шкоди свідчить про те, що предметом доказування у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири є обставини щодо: - факту залиття квартири - особи-завдавача шкоди - причинного зв`язку між діями завдавача та наслідками у вигляді шкоди - вини завдавача шкоди у завданні збитків - розміру збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири Так, в матеріалах справи міститься наданий Позивачем Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 14 грудня 2021 року (а.с. 13), зі змісту якого вбачається факт виявлення відповідних пошкоджень у нежитловому приміщенні фотостудії [PERSON] . В обґрунтування розміру завданих матеріальних збитків Позивачем надано суду Висновок №026/06-2022 експертного будівельно-технічного дослідження від 30 червня 2022 року (а.с. 15-45), Акт технічного стану від 20.12.2021 року (а.с.46), Акт здачі-прийому робіт (надання послуг) №148 від 20 грудня 2021 року (а.с.47). Стосовно особи, яка зобов`язана відшкодувати завдану Позивачу шкоду, Суд звертає увагу на наступне. Зі змісту Акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 14 грудня 2021 року (а.с. 13) вбачається, що місцем, звідки відбулось залиття квартира [ADDRESS] . Згідно наданої Суду відповіді Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 02.12.2022 року №531/01-21 (а.с.85) право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі статтею 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Відповідно до статті 151 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин, покладено на споживача обов`язки щодо своєчасного вжиття заходів з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; своєчасного проведення підготовки помешкання та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; допущення у приміщення квартири представників виконавця/виробника для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що власник квартири зобов`язаний утримувати дане майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником. Відповідальність за завдану шкоду настає за наявності таких підстав як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 201/658/16-ц. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України). Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення та з`ясування питання чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма вказаного акта встановлена в додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Так, згідно з вказаними Правилами акт складається комісією за участю представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та організації, яка обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника будинку або будинкового комітету і затверджується начальником організації, яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата його складання; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, що зазнала шкоди; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, з вини якого сталося залиття; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність і у такому випадку в акті має бути зазначено, що такі особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин. Будь-яких доказів на спростування зазначених у акті відомостей про подію залиття, причини та обсяги пошкоджень відповідачі в ході розгляду справи не надали. Крім того, Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів щодо фактичного проживання чи не проживання у квартирі [ADDRESS] будь-яких інших конкретних осіб. А тому в силу вимог ст. 319 ЦК України,ст. 151 ЖК, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ч. 1ст. 1166 ЦК України саме власник квартири, будучи зобов`язаним утримувати дане майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі, зобов`язаний відшкодувати майнову шкоду, спричинену Позивачу пошкодженням його майна. Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2018 року у справі справа №759/4781/16-ц, провадження № 61-9338св18, дотримуючись правової позиції, дійшов висновку, що з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Позивачем доведено наявність шкоди і її розмір. Відповідачами не спростовано належними та допустимими доказами своєї вини у залитті нежитлового приміщення Позивача та не надано інших доказів щодо розміру спричиненої Позивачу майнової шкоди, хоч це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Відтак, відповідачі, як власники квартири, несуть відповідальність за заподіяну шкоду внаслідок залиття. Враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття нежитлового приміщення фотосалону «Експресія» по [ADDRESS] в сумі 64 971,60 грн. та вартість відновлювального ремонту обладнання 4 550,00 грн. Щодо вимоги про стягнення на користь Позивача вартості проведеного експертного дослідження в сумі 5000,00 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, серед іншого належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до положень ч. 5-6 ст. 139 ЦПК України витрати на оплату послуг експерта стягуються відповідно до правил розподілу судових витрат. Розмір встановлюється на підставі договорів, рахунків та інше. Склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, що стосується відшкодування витрат, понесених позивачем за проведену експертизу, то в цій частині Позивачем надано Платіжне доручення №4 від 13 травня 2022 року (а.с. 45), зі змісту якого вбачається факт оплати [PERSON] на рахунок ФОП [PERSON] (експерт-оцінювач) 5000,00 грн. на проведення експертного дослідження згідно договору. Отже, стягненню в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , підлягають витрати проведеного експертного дослідження в сумі 5000,00 грн. Щодо вимог про стягнення правничої допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.\~ У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.\~ Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 31.01.2023 року представником [PERSON] адвокатом Задна Роксоланою Євгенівною через канцелярію суду подано клопотання про долучення доказів витрат на правову допомогу. Згідно долучених документів, розмір правничої допомоги, яку адвокатом пред`явлено до відшкодування, становить 12 600,00 грн. Задна Роксолана Євгенівна є адвокатом (свідоцтво № 001454 від 02.05.2019, видане\~ Радою адвокатів Львівської області). В матеріалах справи також містяться належні документи на підтвердження повноважень адвоката Задна Р.Є. на представництво інтересів [PERSON] . За результатами розгляду даної цивільної справи адвокатом Задна Р.Є. заявлено до стягнення витрати на правову допомогу в сумі 12 600,00 грн. Згідно підписаної між [PERSON] та адвокатом Задна Р.Є. ДДодаткової угоди №1 від 18.10.2022 року, зокрема, пункту 1.3, клієнт зобов`язується здійснити розрахунок за виконані послуги після підписання Акту приймання-здачі виконаних робіт та після ухвалення рішення по справі №344/12985/22 (а.с.130). Суду також надано Акт приймання-здачі виконаних робіт від 27.01.2023 року, за змістом якого договірна ціна роботи становить 12 600,00 грн. У Постанові Верховного Суду від 01.02.2023 року у справі №160/19098/21 (адміністративне провадження № К/990/30188/22) Верховним Судом зазначено наступне: «суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved