Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

22.10.2021 заявник звернулася до суду зі заявою, в якій просить встановити факт того, що померла [INFO] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є однією і тою ж фізичною особою, та є матір`ю [PERSON] та встановити факт належності померлій [INFO] [PERSON] договору дарування частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , посвідченого 24.5.1950р. Другою міською Харківською нотаріальною конторою №4525/в. В обґрунтування заяви представник заявника зазначив, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] [PERSON] , [INFO] . Це підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] серія [NUMBER] , виданим 13.11.1995 р. Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що в книзі реєстрації актів про смерть 1995 року листопада місяця 13 числа зроблено запис за № 18999. Вказав, що 20.02.1996 Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 129/1996. За життя [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 24.05.1950 р. Другою міською Харківською нотаріальною конторою № 4525/в, належало 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Крім того, вказав, що заявниця звернулася до державного нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] .03.08.2021 р. державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Денисюк Тетяною було винесено відповідь на заяву за вих. № 2008/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Денисюк Тетяна повідомила [PERSON] , що «Нотаріальна контора позбавлена можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку у праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] / на Ваше ім`я, оскільки неможливо з безспірністю встановити факт належності вищевказаного майна спадкодавцю». Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] у місті Харкові. Також, відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] [PERSON] , 1910 року народження, та [PERSON] , 1918 року народження, одружилися 27.07.1952 року. Після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] . У договорі дарування 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , посвідченого 24.05.1950 р. Другою міською Харківською нотаріальною конторою № 4525/в, помилково зазначено прізвище « [PERSON] » замість справжнього на той час прізвища « [PERSON] ». Також, у резолютивній частині рішення народного суду Московського району м. Харкова від 24.12.1966 р. у справі № 2-92/1966 про визнання права власності на 1/4 частину домоволодіння вказано (мовою оригіналу: «Признать за [PERSON] право собственности на 1/4 часть домовладения, расположенного в [ADDRESS] . Остальная часть указанного домовладения принадлежит [PERSON] и [PERSON] по 1/4 части каждой».Оскільки відомості, що були вказані у паспорті померлої [PERSON] та відомості у договорі дарування суттєво відрізняються, вважають за необхідне встановити факт належності померлої [INFO] [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме: договору дарування 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , посвідченого 24.05.1950 р. Другою міською Харківською нотаріальною конторою № 4525/в. Встановлення вказаного факту необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Лях М.Ю. від 26 жовтня 2021 року провадження по цивільній справі було відкрито, справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження. 17.10.2022 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначачена цивільна справа надійшла в провадження судді Губської Я.В. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.11.2022 задоволено заяву представника заявника про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції. В судове засідання заявник [PERSON] та її представник адвокат Кислий А.М. не з`явились, представник заявника надав заяву, в якій підтримав доводи заяви, яку просила задовольнити з обставин, викладених у заяві. Заінтересована особа -Харківська міська рада в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , мати заявника [PERSON] народилась [INFO] . Також, відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] [PERSON] , 1910 року народження, та [PERSON] , 1918 року народження, уклали шлюб 27.07.1952 року. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] . Відповідно до резолютивної частини рішення народного суду Московського району м. Харкова від 24.12.1966 р. у справі № 2-92/1966 про визнання права власності на 1/4 частину домоволодіння вказано (мовою оригіналу : «Признать за [PERSON] право собственности на 1/4 часть домовладения, расположенного в [ADDRESS] . Остальная часть указанного домовладения принадлежит [PERSON] и [PERSON] по 1/4 части каждой» на підставі договору дарування від 24.05.1950 року. Відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 13.11.1995 р. Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , про що зроблено актовий запис за № 18999. Після смерті [PERSON] 20.02.1996 Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 129/1996. Відповідно до свідоцтва про народження, заявниця [PERSON] народилась [INFO] . Батьками зазначені - [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю заявника [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08.12.1973 року. Прізвище після реєстрації шлюбу заявник змінила на [PERSON] . Відповідно до довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 24.05.2021, [PERSON] належало на праві приватної власності житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 24.05.1950 р. Другою міською Харківською нотаріальною конторою № 4525/в. 03.08.2021 р. державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Денисюк Тетяною було винесено відповідь на заяву за вих. № 2008/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У вказаній відповіді зокрема вказано, що 24.07.1996 за реєстровим №2-3042 та 11.04.1997 за реєстровим №4-1409 Восьмою ХДНК були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я дочки спадкодавиці - [PERSON] після смерті матері заявника [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказано, що [PERSON] було надано документ -договір дарування, посвідчений 24.05.1950 р. Другою міською Харківською нотаріальною конторою № 4525/в, за набувачем частки в праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] є [PERSON] , що також підтверджено довідкою КП «ХМБТІ» за №1103082 від 21.05.2021. Зі слів [PERSON] дівоче прізвище матері- [PERSON] . Враховуючи викладене, нотаріальна контора позбавлена можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку у праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] / на ім`я [PERSON] , оскільки неможливо з безспірністю встановити факт належності вищевказаного майна спадкодавцю». Заявник посилається на те, що у договорі дарування від 24.05.1950 року, посвідченого 24.05.1950 р. Другою міською Харківською нотаріальною конторою № 4525/в, 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , помилково зазначено прізвище її матері « [PERSON] » замість справжнього на той час прізвища « [PERSON] ». Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 280558593 від 22.10.2021, [PERSON] на праві приватної власності належить житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 24.05.1950 р. Другою міською Харківською нотаріальною конторою № 4525/в, також, 34/100 частини вказаного житлового будинку на підставі договору купівлі -продажу №1-5211 від 12.08.1980 належить [PERSON] та 41/100 частини житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину №2-555 від 25.05.2010 належить [PERSON] . Судом встановлено, що у вище перелічених документах існує розбіжність у написанні прізвища матері заявника « [PERSON] » на замість « [PERSON] », які викликані технічною опискою. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Через такі розбіжності в правовстановлюючих документах, заявник не може оформити спадщину. Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, оскільки встановлення даного факту ніким не оспорюється і не спростовується, встановлення факту породить для заявниці певні юридичні наслідки - реалізувати своє право на оформлення спадщини, у зв`язку із тим, що в офіційних документах було помилково внесено невірні відомості щодо прізвища її матері.

Outcome: approved