Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права на приватизацію житлового приміщення, розподіл житлового приміщення, визнання права власності на жилі приміщення. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] , а також їх представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що 12.01.1984 року Київською КЕЧ району Міністерства оборони СРСР видано ордер №253 [PERSON] на право зайняття в [ADDRESS] однієї кімнати площею 13,5 м2. [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] . 29.09.1994 року згідно розпорядження (наказу) №2164-ж Комітету по оренді та приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва видано свідоцтво про право власності на житло, за змістом якого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками 1/3 частини квартири [ADDRESS] , що становить 28/100 частини від усієї квартири, загальної площею об`єкту приватизації 13,5 м2. Довідкою №М-600 від 2.09.2019 року, виданою Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією, зазначено, що право сім`ї [PERSON] на безоплатну приватизацію житла використано у обсязі 5,4 м2 кожним при нормі 24,3 м2. Згідно витягу з Реєстру територіальної громади Дарницького району м. Києва №4294221 від 7.08.2019 року зареєстрованими в квартирі [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до виписки з протоколу №28 від 5.05.1987 року засідання профспілкового комітету №21 військової частини [NUMBER] власник квартири, вказана військова частина, прийняла рішення про приєднання підсобного приміщення площею 18,0 м2 до приміщення, яке займала [PERSON] та провести його реконструкцію під коридор, кухню та санвузол. Також 26.04.1994 року військовою частиною [NUMBER] було прийнято рішення про надання [PERSON] кімнати площею 16,6 м2 в квартирі [ADDRESS] . Літом 2019 року [PERSON] звернулась до відділу приватизації Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про надання можливості приватизувати займані нею приміщення. З цією метою був виготовлений технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . За його змістом [PERSON] займає 60,8/100 частини від усієї квартири загальною площею 46,5 м2, що складається з коридору площею 8,9 м2, шафи площею 1,1 м2, санвузла площею 3,9 м2, кухні площею 5,4 м2, кімнати площею 10,3 м2 та кімнати площею 16,9 м2. При цьому частина квартири, яка перебуває у спільній частковій власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , становить 39,2/100 частини від усієї квартири загальною площею 30 м2 і складається з коридору площею 7,8 м2, ванної кімнати площею 2,9 м2, вбиральні площею 1,6 м2, кухні площею 6,5 м2, кімнати площею 11,2 м2. Таким чином, квартира фактично поділена між двома сім`ями: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за приміщеннями користування. 18.09.2019 року вказані позивачі звернулись до відділу приватизації Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації щодо приватизації [PERSON] займаних нею приміщень. Однак Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією було відмовлено, оскільки позивач здійснила самовільне перепланування свого житла, незаконно приєднавши нежиле приміщення і реконструювавши його у житлове. За таких обставин просять визнати за позивачами право на приватизацію вказаної квартири загальною площею 76,5 м2, розділити квартиру на дві частини: перша частина - коридор площею 8,9 м2, шафа площею 1,1 м2, санвузол площею 3,9 м2, кухня площею 5,4 м2, кімната площею 10,3 м2 та кімната площею 16,9 м2; друга частина - коридор площею 7,8 м2, ванна кімната площею 2,9 м2, вбиральня площею 1,6 м2, кухня площею 6,5 м2, кімната площею 11,2 м2. А також визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 46,5 м2, яка складається з коридору площею 8,9 м2, шафи площею 1,1 м2, санвузла площею 3,9 м2, кухні площею 5,4 м2, кімнати площею 10,3 м2 та кімнати площею 16,9 м2, визнати за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/3 частині кожному на вказану квартиру загальною площею 30 м2, що складається з коридору площею 7,8 м2, ванної кімнати площею 2,9 м2, вбиральні площею 1,6 м2, кухні площею 6,5 м2, кімнати площею 11,2 м2, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання не з`явились, але у направлених заявах до суду позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просили проводити всі судові засідання у їх відсутність (т.1, а.с.181-182). Представник відповідача Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації Лимич Л.Г. позовні вимоги не визнала, пояснивши, що 23.09.1994 року [PERSON] звернулась до Комітету по оренді та приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва з заявою про приватизацію займаного житла, надавши необхідний пакет документів. 29.09.1994 року Комітетом по оренді та приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва видано розпорядження №2164-ж „Про приватизацію приміщень в квартирі спільного заселення [ADDRESS] " та свідоцтво про право власності на житло від 29.09.1994 року. Вказане розпорядження та свідоцтво є правомірними та відповідають законодавству України. 18.09.2019 року [PERSON] звернулась до відділу приватизації Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації з заявою про приватизацію займаного нею приміщення, яке складалось з кімнати площею 11,2 м2 та підсобних приміщень площею 18,8 м2 на підставі технічного паспорту на квартири №24 та [ADDRESS] , виготовленого ТОВ „Архітектурне бюро технічних ідей" 21.08.2019 року. В примітках до технічного паспорту вказано, що технічні показники квартири №24 змінені та не надано проектну та дозвільну документацію на приєднання місць загального користування і її розподілу. Таким чином, наймачами квартири спільного заселення [ADDRESS] було здійснено самовільне перепланування займаного житла, приєднання місць загального користування та її розподіл на дві окремі ізольовані квартири. За таких обставин [PERSON] було відмовлено у приватизації займаної нею частини житла. Поданий позивачами позов до суду у зміненій редакції не підлягає задоволенню за описаних вище підстав. Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. За змістом ч.4, ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року" ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначає ч.1, ст.321 ЖК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавленийцього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч.1, ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як регламентує ч.1, ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як встановлено у судовому засіданні, 12.01.1984 року Київською КЕЧ району Міністерства оборони СРСР видано ордер №253 [PERSON] на право зайняття в [ADDRESS] однієї кімнати площею 13,5 м2 (т.1, а.с.90). За змістом розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації №440 від 30.05.2005 року „Про зміну нумерації житлових будинків по [ADDRESS] , [ADDRESS] " було змінено нумерацію будинку №69 на [ADDRESS] (т.1, а.с.93-94). Відповідно до виписки з протоколу №28 від 5.05.1987 року засідання профспілкового комітету №21 військової частини [NUMBER] власник квартири, вказана військова частина, прийняла рішення про приєднання підсобного приміщення площею 18,0 м2 до приміщення, яке займала [PERSON] та провести його реконструкцію під коридор, кухню та санвузол (т.1, а.с.91). Також 26.04.1994 року військовою частиною [NUMBER] було прийнято рішення про надання [PERSON] кімнати площею 16,6 м2 в квартирі [ADDRESS] (т.1, а.с.92). Вказані вище обставини були підтвердженні показами свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , допитаних у судовому засіданні. [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] (т.1, а.с.32; 35-36). 29.09.1994 року згідно розпорядження (наказу) №2164-ж Комітету по оренді та приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва видано свідоцтво про право власності на житло, за змістом якого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками 1/3 частини квартири [ADDRESS] , що становить 28/100 частини від усієї квартири, загальної площею об`єкту приватизації 13,5 м2 (т.1, а.с.55; 66-67). Довідкою №М-600 від 2.09.2019 року, виданою Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією, зазначено, що право сім`ї [PERSON] на безоплатну приватизацію житла використано у обсязі 5,4 м2 кожним при нормі 24,3 м2 (т.1, а.с.74). Згідно витягу з Реєстру територіальної громади Дарницького району м. Києва №4294221 від 7.08.2019 року зареєстрованими в квартирі [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (т.1, а.с.75). Житловий будинок [ADDRESS] , 1952 року побудови, 4-хповерховий, 4-хпід`їздний перебуває на балансі ЖЕД-210 Комунального підприємства „Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" (т.1, а.с.95). За приписами ст.1 Закону України „Про приватизацію державного майна" (який діяв до 18.01.2018 року) приватизація державного майна (далі - приватизація) - платне відчуження майна, що перебуває у державній власності, у тому числі разом із земельною ділянкою державної власності, на якій розташований об`єкт, що підлягає приватизації, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки.. У відповідності до п.3, ч.1, ст.5 Закону України „Про приватизацію державного майна" до об`єктів державної власності, що підлягають приватизації, належать: окреме індивідуально визначене майно, Згідно п.1, ч.1, ст.8 Закону України „Про приватизацію державного майна" покупцями об`єктів приватизації з урахуванням обмежень, установлених цією статтею, можуть бути: громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства. Реалізуючи своє право на приватизацію, 18.09.2019 року [PERSON] звернулась до відділу приватизації Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації з заявою про приватизацію займаного нею приміщення, яке складалось з кімнати площею 11,2 м2 та підсобних приміщень площею 18,8 м2 на підставі технічного паспорту на квартири №24 та [ADDRESS] , виготовленого ТОВ „Архітектурне бюро технічних ідей" 21.08.2019 року (т.1, а.с.70-73). За його змістом [PERSON] займає 60,8/100 частини від усієї квартири загальною площею 46,5 м2, що складається з коридору площею 8,9 м2, шафи площею 1,1 м2, санвузла площею 3,9 м2, кухні площею 5,4 м2, кімнати площею 10,3 м2 та кімнати площею 16,9 м2. При цьому частина квартири, яка перебуває у спільній частковій власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , становить 39,2/100 частини від усієї квартири загальною площею 30 м2 і складається з коридору площею 7,8 м2, ванної кімнати площею 2,9 м2, вбиральні площею 1,6 м2, кухні площею 6,5 м2, кімнати площею 11,2 м2. Таким чином, квартира фактично поділена між двома сім`ями: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за приміщеннями користування. В примітках до технічного паспорту вказано, що технічні показники квартири №24 змінені та не надано проектну та дозвільну документацію на приєднання місць загального користування і її розподілу (т.1, а.с.71). Крім того, у викопіровці з поповерхового плану квартири [ADDRESS] , підписаної начальником ЖЕК-903, вказано, що колясочна площею 17,7 м2 самовільно зайнята мешканцями, які проживають в кімнаті 13,5 м2, і використовують її під кухню і санвузол (т.1, а.с.69). Таким чином, наймачами квартири спільного заселення [ADDRESS] було здійснено самовільне перепланування займаного житла, приєднання місць загального користування та її розподіл на дві окремі ізольовані квартири. За таких обставин [PERSON] було відмовлено у приватизації займаної нею частини житла. Як зазначає п.п.6.2, п.6 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за №109/17404, у комунальній квартирі, жилому блоці (секції) у гуртожитку, де мешкають два і більше наймачі, загальна площа, що передається у власність громадян, визначається як сума площ займаних наймачами жилих кімнат (з урахуванням відповідних коефіцієнтів площі розташованих у них веранд, засклених балконів, лоджій, холодних комор, відкритих балконів, лоджій та терас) та площі підсобних приміщень, яка розподіляється між всіма наймачами пропорційно площі займаних ними жилих кімнат. Як передбачає ч.1, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч.1-2, ст.16 ЦК Українни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. У відповідності до ч.1, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч.1, ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки позивачі просять визнати за ними право на приватизацію квартири [ADDRESS] разом з приміщенням загального користування всіх мешканців будинку (колясочної) площею 17,7 м2 (т.1, а.с.69), якою на даний час користується [PERSON] , облаштувавши в ній кухню, коридор і санвузол без будь-якої проектної та дозвільної документації (т.1, а.с.58), тому таке приєднання приміщення загального користування будинку до помешкання позивача [PERSON] є самовільним переплануванням і самовільною реконструкцією, яка не може бути об`єктом приватизації позивачів. Таким чином, за описаних обставин позивачі не набули право на приватизацію квартири [ADDRESS] загальною площею 76,5 м2, саме так, як вони просять у своєму позові. Оскільки інші позовні вимоги про розподіл житлового приміщення, визнання права власності на жилі приміщення є похідними від першої позовної вимоги про визнання права на приватизацію, в задоволенні якої судом відмовлено, тому суд відмовляє і в задоволенні всіх інших позовних вимог. Згідно ст.133; 141 ЦПК України при відмові у задоволенні позову в повному обсязі також не підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів всі судові витрати, понесені позивачами при зверненні до суду та в ході розгляду даної цивільної справи.

Outcome: dismissed