Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до Договору купівлі-продажу №1821 від 19.08.2020 року виданого приватним нотаріусом Неборачко Іриною Віталіївною та Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 220887425 від 19.08.2020 року є власником 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , яка в свою чергу належить на праві спільної сумісної власності йому та [PERSON] (далі - третя особа), оскільки дана частина житлового будинку придбана за спільні кошти подружжя [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується, в тому числі, договором купівлі-продажу №1821 від 19.08.2020 року, що викладено в п.10 Договору. Додатково право спільної часткової власності на згадане майно підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.08.2020 року, копія якого додається до позову. Зважаючи на те, що 1/2 частина житлового будинку є спільною частковою власністю сторін, це перешкоджає в повній мірі реалізувати своє право власності, оскільки для цього необхідна постійна згода іншого співвласника-відповідача, якої фактично по місцю проживання не має, тому такої згоди він не має можливості отримувати фізично. Виходячи із змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст.ст.317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке здійснює на власний розсуд. І усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення свої прав. Однак, в ч.1 ст.358 ЦК України зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі не досягнення згоди - у судовому порядку. Таким чином, з моменту набуття ним та третьою особою права спільної часткової власності на зазначений житловий будинок, вони мають право лише за взаємною згодою всіх співвласників реалізовувати своє право власності. Обставини, які склалися не дають можливості це реалізувати по тій причині, що відповідач по місцю реєстрації не проживає і її місце перебування не відомо. Ці обставини перешкоджають позивачу в повній мірі здійснювати своє право власності. Він позбавлений права вільно володіти користуватися та розпоряджатися своїм майном. Згідно з ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє користується розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. і ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній частковий власності може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. При виділенні в натурі частки із спільної часткової власності, право спільної часткової власності припиняється, що передбачено ч. 3 ст. 364 ЦК України. Верховний Суд України, розглянувши справу № 6-1443ЦС16, зазначив у своїй постанові, що виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна Комунального підприємства «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 31.08.2021 року за №711 встановлено, що за технічними показниками житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] може бути поділено на дві квартири: [ADDRESS] та [ADDRESS] . При цьому квартира [ADDRESS] , яка належить позивачу та складає 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 41,0 м.кв., може бути виділена в окреме ізольоване приміщення та складається з: 2-1 коридору площею 3,3 м. кв., 2-2 кладовки, площею 2,4 м.кв., 2-3 кухні, площею 7,7 м.кв., 2-4 кімнати, площею 7,8 м.кв., 2-5 кімнати площею 19,8 м.кв, ганок «а2», сараю «В», туалет «Т1»,огорожа «N1-3». \~ \~ \~ \~Просить виділити [PERSON] в натурі на праві приватної власності 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , у вигляді квартири [ADDRESS] , яка складається з приміщень: 2-1 коридору площею 3,3 м.кв., 2-2 кладовки, площею 2,4 м.кв., 2-3 кухні, площею 7,7 м.кв., 2-4 кімнати, площею 7,8 м.кв., 2-5 кімнати площею 19,8 м.кв, ганок «а2», сараю «В», туалет «Т1», огорожа «N1-3», та припинити право спільної часткової власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . 06.02.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Третій особі встановлено строк на подачу пояснень щодо позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась особам, які беруть участь у справі та була отримана третьою особою 06.03.2023 року. Одночасно розміщувалось оголошення на веб-сайті суду. У встановлений строк відзив на позов, пояснення щодо позову, не подано. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що позивачу на праві власності згідно договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку, посвідченого 19.08.2020 року приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Неборачко І.В. належить 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Вказаний договір зареєстровано в реєстрі за №1821. Зі змісту вказаного правочину слідує, що зазначений житловий будинок в цілому має житлову площу 55, 5 кв.м., загальну площу 92. 9 кв.м. \~ \~ \~ \~До житлового будинку в цілому належать: прибудова літера "а", прибудова літера "а-1", ганок літера "а-2", прибудова літера "а-3", сарай літера "Б", сарай літера "В", туалет літера "Т", туалет літера "Т-1", огорожа літера "N1-3". Зазначена в договорі 1/2 частка житлового будинку розташована на приватизованій земельній ділянці площею 0,0519 га, кадастровий номер 1810700000:02:001:0271, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка одночасно відчужується за іншим договором купівлі-продажу. \~ \~ \~ \~Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ \~ \~ \~Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. \~ \~ \~ \~Аналогічна позиція викладена в постановах Верхового Суду України від 18.11.2015 № 6-1858цс15, від 16.12.2015 № 6-688цс15, від 10.02.2016 № 6-2124цс15. \~ \~ \~ \~В додатку до позовної заяви, крім вищезазначених договорів, додано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] виготовлений КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 31.08.2021 року, витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва створений 21.02.2022 року, акт про розподіл часток в натурі від 31.08.2021 року за №711, висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 31.08.2021 року за №711. З вказаних документів слідує, що позивач ставить питання про виділ 1/2 частки житлового будинку, що складає, згідно висновку квартиру [ADDRESS] . Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією № 55. Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції № 55 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції № 55 передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. З договору дарування слідує, що будинок має житлову площу 55,5 кв.м., загальну площу 92,9 кв.м. З технічного паспорту, виготовленого 31.08.2021 року слідує, що загальна площа будинку становить 92,9 кв.м., житлова 55,5 кв.м., допоміжних приміщень 37,4 кв.м. \~ \~ \~ \~Фактично частки сторін\~сформовані в окремі квартири. Тобто між співвласниками склався порядок користування приміщеннями будинку і господарськими спорудами. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. \~ \~ \~ \~Згідно вимог ст.367 ч.1 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. \~ \~ \~ \~Виділ у натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також має місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення у ізольовані квартири. \~ \~ \~ \~Частиною ч.3 ст.358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ст.364 ч.3 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. \~ \~ \~ \~За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved