Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

17.01.2023 до Рівненського міського суду надійшла на розгляд позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 130 000, 00 грн. також просить стягнути з відповідача 2 481, 00 грн. судового збору сплаченого при зверненні із позовом в суд та 2 000, 00 грн витрат на правничу допомогу. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначає,\~що 15.04.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Renault Kangoo, державний номерний знак [NUMBER] (далі - забезпечений транспортний засіб) під керуванням [PERSON] який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння не був уважним, не стежив за дорогою, перед перестроюванням не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди для інших учасників, скоїв зіткнення з BMW 520, державний номерний знак [NUMBER] (далі - автомобіль потерпілого), під керуванням водія [PERSON] , яка в наслідок ДТП отримала тілесні ушкодження. На момент настання страхового випадку діяв договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР-1077039 від 02.03.2021, (укладений з ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» (далі - поліс), згідно якого страхова компанія прийняла на себе ризики щодо відшкодування збитків заподіяних Забезпеченим транспортним засобом. Вина [PERSON] у вчинені ДТП встановлено у постанові Корецького районного суду Рівненської області від 25.06.2021 у справі №563/551/21. На підставі поданої заяви потерпілою стороною та складеного страхового акту, виплатила страхове відшкодування на загальну суму 130 000, 00 грн. Відповідно до пп. а) п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу, оскільки постановою суду від 25.06.2021 у справі №563/551/21 було встановлено, що [PERSON] керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Ухвалою суду від 31.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове\~засідання для\~розгляду справи\~по суті\~призначено на 01.03.2023. 01.03.2023 розгляд справи було відкладено на 29.03.2023 Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання згідно якого просить справу розглядати у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві та просять суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоч про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Відповідно до вимог ст.190 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Ухвала суду від 31.01.2023 разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів, відповідно до вимог ст. 190 ЦПК України, та повістка були направлені на адресу відповідача, за якою останній згідно з відповіддю з Управління державної Міграційної служби в Рівненській області зареєстрований, повернулися до суду відміткою пошти про причини невручення: "за закінченням терміну зберігання". Крім того, виклик відповідача в судове засідання здійснювався через розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України (http://court.gov.ua/). Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відтак, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідачки в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке. 15.04.2021 сталася ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу Renault Kangoo, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння не був уважним, не стежив за дорогою, перед перестроюванням не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди для інших учасників, скоїв зіткнення з автомобілем потерпілого BMW 520, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка в наслідок ДТП отримала тілесні ушкодження. Вина [PERSON] у вчинені ДТП встановлена у постанові Корецького районного суду Рівненської області від 25.06.2021 у справі №563/551/21. Як слідує із змісту вказаної постанови, судом встановлено, що 15.04.2021 року о 19 год. 45 хв. на 286 км. автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп водій [PERSON] керував т/з "Renauit Kengoo", д.н.з. [NUMBER] , не був уважний, не стежив за дорогою, перед перестроюванням не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди для інших учасників, скоїв зіткнення з автомобілем "BMW", д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , яка рухалася в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.2.3Б, 10.1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України. Крім того, 15.04.2021 року о 19 год. 45 хв. на 286 км. автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп водій [PERSON] керував т/з "Renauit Kengoo", д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп"яніння, що підтверджується висновком на стан сп"яніння від 15.04.2021 року. Своїми діями [PERSON] порушив п. 2.9А ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 6 ст.82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, ж обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, особою, винною у настанні ДТП, яка мала місце 15.04.2021, є [PERSON] , водій забезпеченого транспортного засобу Renault Kangoo, державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного\~засобу Renault\~Kangoo,\~державний номерний\~знак [NUMBER] була застрахована на момент настання страхового випадку згідно полісу №АР-1077039 від 02.03.2021, у ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», згідно якого страхова компанія прийняла на себе ризики щодо відшкодування збитків заподіяних забезпеченим транспортним засобом. Потерпіла сторона звернулася до ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» із заяою про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП. ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у сумі 130 000, 00 грн, що стверджується страховим актом № 712-20961, розрахунком суми страхового відшкодування, платіжними дорученнями № 4743 від 14.07.2021, №5043 від 15.07.2021, №5055 від 16.07.2021, №5072 від 19.07.2021, №4796 від 21.07.2021, №4803 від 22.07.2021. Цивільним кодексом України передбачено, що зворотня вимога може бути заявлена у вигляді регресу (ст. 1191 ЦК України) або у вигляді суброгації (ст. 993 ЦК України). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.п. 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У судовому засіданні, на підставі фактів, встановлених постановою Корецького районного суду Рівненської області від 25.06.2021 у справі №563/551/21, доведено, що відповідач на час вчинення ДТП, яка мала місце 15.04.2021, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Закону № 2443 VIII порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 701/167/18-ц, від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц які суд, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Враховуючи наведені законодавчі норми та обставини справи, суд приходить до висновку про те, ПрАТ «СГ «Еталон» відповідно до положень п.п. 38.1.1 п.38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуло права зворотної вимоги до відповідача у межах суми страхового відшкодування, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню, а тому на користь позивача підлягає стягненню завдана шкода в розмірі 130 000, 00 грн. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Так, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь ПрАТ «СГ «Еталон» необіхно стягнути понесені позивачем та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481, 00 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу адвоката Вегери А.А., пов`язаних з написанням позовної заяви, в розмірі 2 000, 00 грн, проте доказів, які б підтверджували понесення позивачем зазначених витрат суду не надано, а тому суд не здійснює розподіл таких витрат.

Outcome: approved