Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Сторони перебувають\~ у зареєстрованому шлюбі із\~14 вересня 2014 року, в якому мають спільного малолітнього сина. Заявляючи про припинення подружніх стосунків з відповідачем з кінця травня 2022 року та перебування відповідача з тих пір у Республіці Чехія, позивач з\~ позовом про розірвання шлюбу\~10 березня 2023 року звернувся до суду. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 13 березня 2023 року отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача по [ADDRESS] . Ухвалою від 14 березня 2023 року (а.с. 22) позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду, відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в\~ судовому засіданні на 09-ту годину 03 квітня 2023 року. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач просив про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо винесення заочного рішення у справі (а.с. 28). Судова повістка з ухвалою про відкриття провадження у справі та про розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін та копією позовної заяви з додатками відповідачу відправлена 14 березня 2023 року (а.с. 25) та, відповідно до інформації, що міститься на сайті Укрпошта, вручена особисто 24 березня 2023 року (а.с. 26-27). Крім того, 14 березня 2023 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про виклик [PERSON] до суду (а.с. 24). Також відповідача про розгляд справи було поінформовано через застосунок Viber, і вона фактично визнала позов про розірвання шлюбу (а.с. 29). Таким чином, відповідач обізнана про розгляд справи за позовом до неї в Мурованокуриловецькому районному суді, в силу положень ст. 128 ЦПК України відповідач вважається такою, що повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи. За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 211, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України,\~ суд ухвалив про розгляд справи без участі сторін. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з врахуванням наступного: Із свідоцтва про шлюб (а.с. 12)\~ слідує,\~ що сторони із 14 вересня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а із свідоцтва про народження (копія а.с. 13), - що\~ мають спільну малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . З тексту позовної заяви слідує, що дитина проживає з позивачем, а відповідач в іншій державі. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою ст. 56 СК України\~\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам, виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України. Позивач у\~ позовній заяві обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу припиненням подружніх стосунків з відповідачем з кінця травня 2022 року та перебування відповідача з тих пір у Республіці Чехія. Відповідач\~ фактично визнала позов, заявивши, що припинення подружніх стосунків було спільним рішенням сторін, оскільки кожен з них має своє власне життя і не цінує свій шлюб (а.с. 29). На підставі викладеного, суд вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом\~ і суспільством для такого союзу, а тому\~ його необхідно розірвати. У п. 3 позовної заяви позивач просив стягнути на його користь судові витрати. За приписами п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 1073 гривні 60 копійок судового збору (а.с. 17). Суд у цьому рішенні прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог. Таким чином, судові витрати підлягають компенсації позивачу у розмірі 100%. \~

Outcome: approved