Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

26 грудня 2022 року представник ТОВ «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті спожитої електроенергії за період з 01 вересня 2021 року по 01 грудня 2022 року в сумі 16645 грн. 20 коп., а також судового збору в розмірі 2481 грн. 00 коп. В обґрунтуванні позову посилається на те, що в силу Закону України "Про ринок електричної енергії" з 01 січня 2019 року позивач розпочав діяльність з постачання електричної енергії споживачам. Згідно п.2 Постанови НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом. На підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, позивач з 01 січня 2019 року здійснював постачання електричної енергії відповідачу за адресою: [ADDRESS] . Згідно відомостей наданих постачальником за регульованим тарифом ( ПрАТ «Кіровоградобленерго»), зокрема, договору про користування електричною енергією № 107276 від 01 липня 2014 року та договору купівлі - продажу земельної ділянки від 15 грудня 2005 року, власником за вищезазначеною адресою являється [PERSON] . Відповідач не виконує належним чином зобов`язання з оплати електричної енергії, в результаті чого станом на 20 грудня 2022 року виникла заборгованість в розмірі 16645 грн. 20 коп. Ухвалою від 13 січня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву, терміном 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, щодо надання відзиву. Представник позивача Кушнір Д.М. 27 січня 2023 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем реєстрації. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином за місцем реєстрації. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання для розгляду справи по суті, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі письмових доказів поданих позивачем разом з позовом до суду. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі Закону України "Про ринок електричної енергії" з 01 січня 2019 року обов`язок щодо постачання електричної енергії на території Кіровоградської області перейшов до ТОВ "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія". Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії (абз. 5. п. 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ринок електричної енергії"). Відповідач [PERSON] , є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 15 грудня 2015 року. (а.с.11) Судом встановлено, що починаючи з 01 січня 2019 року, позивач за адресою: [ADDRESS] , постачав електричну енергію, а відповідач частково здійснювала оплату використаної електроенергії. Тобто, між сторонами було укладено публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання відповідачем електричної енергії та її часткової оплати, з відкриття відповідачу особового рахунку № [NUMBER] . Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. За змістом ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги": житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; споживач житлово-комунальних послуг (далі споживач) індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги постачання та розподілу електричної енергії (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Статтею 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" на споживача покладено обов`язок, серед іншого, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. При цьому, ст. 9Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Системний аналіз зазначених норм права дає підстави зробити висновок, що споживач комунальних послуг, незалежно від факту укладення договору про надання житлово-комунальної послуги, зобов`язаний оплачувати фактично отримані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства. З роздруківки платежів по особовому рахунку відповідача № [NUMBER] вбачається, що з 01 вересня 2021 року по 01 грудня 2022 року відповідачем спожито 12384 кВт/год на загальну суму 20728 грн. 56 коп. При цьому, відповідачем частково здійснено оплату спожитої електричної енергії на суму 4083 грн. 56 коп. Тобто, заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію, станом на час розгляду справи судом, становить 16645 грн. 20 коп.(а.с.12) Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи те, що відповідач, як власник нерухомого майна (будинку) та споживач, не виконала передбачені публічним договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за фактично отримані комунальні послуги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у справі у вигляді судового збору в сумі 2481 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved