Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із вказаною заявою згідно якої просила суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає до виконання. В обґрунтування заявленого вказала, що дійсно у квітні 2016 року заявниця уклала кредитний договір із первісним кредитодавцем. Згодом, приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення із позивача на користь відповідача заборгованості за вище згаданим кредитним договором. Водночас, на переконання заявниці, даний договір вчинено із порушенням приписів законодавства України, а відтак він має бути визнаний судом таким, що не підлягає до виконання. У свою чергу, представником відповідача до суду скеровано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що, на переконання сторони відповідача, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису приватним виконавцем повністю дотримано усіх вимог законодавства з даного приводу. Виходячи з наведеного, представник просить суд відмовити у задоволенні позову. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та у відсутність фіксації його перебігу. Підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Дослідив матеріали справи судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. 10 квітня 2016 року позивачем підписано заяву № 200499949 згідно якої остання запропонувала ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" оферти щодо укладення кредитного договору та договору про надання та використання платіжної карти. За наслідками такої заяви, позивачу ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" надано кредит розміром 18162,44 гривні зі строком погашення заборгованості 730 днів, тобто до 10 квітня 2018 року. 31 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, що зареєстровано в реєстрі за № [NUMBER] згідно якого запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача невиплачені в строк грошові кошти за період з 10 квітня 2016 року по 28 травня 2021 року в розмірі 33963,32 гривні. Зазначена сума заборгованості складається з: заборгованості за тілом кредиту - 17405,31 гривень; заборгованості за нарахованою пенею - 900 гривень; заборгованості за нарахованою комісією за надання кредиту - 14808,01 гривень. 30 липня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком Андрієм Михайловичем на підставі вище згаданого виконавчого напису відкрито виконавче провадження № [NUMBER] щодо примусового стягнення з позивача на користь відповідача раніше згаданих сум заборгованості. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Дослідив матеріали справи, судом встановлено, що оспорюваний виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору і сума заборгованості не є безспірною. За таких обставин, суд вважає, позов обґрунтованим та таким, який підлягає до задоволення. Щодо питання судових витрат, то відповідачем до суду скеровано клопотання про їх зменшення з огляду ненадання представником позивача у порядку ст. 137 ЦПК України доказів таких витрат. При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що представником позивача ані до позовної заяви, ані до інших заяв по суті справи не долучено доказів, що б підтверджували суму заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу. Виходячи з наведеного, суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача на її користь суми понесених судових витрат пов`язаних із розглядом даної справи в частині, що стосується витрат пов`язаних із професійною правничою допомогою з огляду на відсутність доказів на підтвердження суми таких витрат. Інші судові витрати пов`язані із розглядом даної справи, а саме сума сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 гривень підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Дані правовідносини врегульовано положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved