Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

Позивач звернувся 22 січня 2021 року до суду з позовом до [PERSON] про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми та виконати судові рішення. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми за рішенням суду та стягнення завданої моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що з відповідачем проживав у цивільному шлюбі, в якому народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . У 2017 році відповідач без згоди позивача самочинно викрала дітей з будинку за місцем проживання та реєстрації його дітей у місті Кам`янець-Подільський. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року справа №523/14883/18, провадження №22-ц/4820/480/20 та рішенням Кам`янець-Подільського міськрайсуду від 20.06.2019 року справа №523/14883/18 зобов`язано відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з його дітьми, але відповідач і досі не виконала рішення суду та позбавляє позивача права у спілкуванні з його дітьми, чим завдала позивачу значної моральної шкоди. Позивач просить звільнити його від сплати судового збору, зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні позивачу з дітьми та виконати судові рішення - постанову Хмельницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року справа №523/14883/18, провадження №22-ц/4820/480/20 та рішення Кам`янець-Подільського міськрайсуду від 20.06.2019 року справа №523/14883/18, якими зобов`язано відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з його дітьми. Стягнути з відповідача на користь позивача 100 000 грн. моральної шкоди, завданої позивачу відповідачем в період з 2017 по 2021 роки через викрадення його дітей з позбавленням його права та можливості на спілкування з його дітьми. Позивач в судове засідання 20 березня 2023 року з`явився, однак після оголошення перерви залишив судове засідання і на розгляд справи в режимі відеоконференцзв`язку не з`явився. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, 06 жовтня 2022 року подала відзив, зі змісту якого вбачається, що позивач постійно спілкувався з донькою та сином, проте після 21.05.2021 року дзвінків на мобільний номер телефону не надходило, на підтвердження чого додала скріншоти телефонних дзвінків. Також вказує, що жодних перешкод у спілкуванні з дітьми не вчиняла. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року справа №523/14883/18 зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у спілкуванні з дітьми: дочкою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] , - за допомогою телефонного зв`язку без будь-яких обмежень у часі. З копії Довідки №5/2118 від 06 лютого 2020 року вбачається, що Позивач з 12.10.2016 року відбуває покарання у ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)». З Довідки №8/6424 від 02 липня 2022 року вбачається, що Позивачем з 2021 по 2022 роки було здійснено 227 телефонних розмов з матір`ю та іншими особами, в установі Позивача ніхто не відвідував. З копії матеріалів справи № 523/14883/18 вбачається, що 19 жовтня 2020 року на адресу суду надійшла заява представника позивача - [PERSON] ( а.с. 165) про видачу виконавчого листа по виконанню постанови Хмельницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року на підставі якого Кам`янець - Подільським міськрайонним судом 22 жовтня 2020 року було видано виконавчий лист ( т. 1 а.с. 200) , а старшим виконавцем Відділу ДВС у місті Кам`янці - Подільському Кам`янець - Подільського району Хмельницької області Центрально - західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) було видано постанову від 05.08.2022 року про відкриття виконавчого провадження ( т. 1 а.с. 199). Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. В частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати відповідача виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Аналогічна позиція Висловлена Верховним судом при розгляді справи № 540/606/20 у п. 53 постанови від 27 липня 2022 року , що при розгляді позовних вимог стосовно фактичного невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадію судового провадження. Таким чином в задоволенні позову про зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні позивачу з дітьми та виконати судові рішення - постанову Хмельницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року справа №523/14883/18, провадження №22-ц/4820/480/20 та рішення Кам`янець-Подільського міськрайсуду від 20.06.2019 року справа №523/14883/18, якими зобов`язано відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з його дітьми слід відмовити. В задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача 100 000 гривень моральної шкоди, завданої позивачу відповідачем в період з 2017 по 2021 роки через викрадення його дітей з позбавленням його права та можливості на спілкування з його дітьми. При відмові в задоволенні позову суд враховує, що Постановою хмельницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року при розгляді справи № 523/14883/18 встановлено, що в зв`язку з відбуванням позивачем покарання в виді довічного позбавлення волі здійснення зустрічей неповнолітній дітей з позивачем у в`язниці не відповідає інтересам дітей. Даним рішенням також не було встановлено незаконності в діях відповідачки щодо зміни нею з дітьми місця проживання з [ADDRESS] . Враховуючи, що позивач звернувся з позовом до моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання, що суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, тому в задоволенні позову про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 100000 гривень слід відмовити. Враховуючи, що позивачем при подачі позову не було сплачено судовий збір, ухвалою про відкриття провадження позивачу було відстрочено сплату судового збору , відмовою в задоволенні позову суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 1816 гривень 00 коп. з двох позовних вимог немайнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved