Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

12 січня 2023 року представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення юридичного факту та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову, представник позивача зазначила, що 01 грудня 2015 року позивача було прийнято на роботу менеджером з продажів у ПП «Піро-Ліс». 22 лютого 2022 року наказом ПП «Піро-Ліс» з 23.02.2022 року по 09.03.2022 року було запроваджено дистанційну роботу позивачу. У зв`язку з воєнними діями в Україні позивач змушена була покинути місце свого проживання та відповідно до довідки від 15.08.2022 року № 1607-5002001689 була взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . 26 травня 2022 року позивачем була подана заява про звільнення з ПП «Піро-Ліс» через Машівську районну філію Полтавського районного центру зайнятості (в порядку згідно ч. 4 ст. 7 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб») з проханням звільнити її з роботи за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП з 27.05.2022 року. Відповідно до листа від 09.11.2022 року № 16/36/247-22 Машівської районної філії Полтавського районного центру зайнятості, останньою було повідомлено роботодавця, територіальний орган Пенсійного фонду та територіальний орган Державної податкової служби про припинення трудового договору. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням повернути трудову книжку та оформити припинення трудових відносин, але відповідач ігнорує звернення. Також позивач позбавлена можливості працевлаштуватися, оскільки відсутнє підтвердження про звільнення її з попереднього місця роботи. Посилаючись на викладене, представник позивача просила суд встановити факт припинення трудових відносин між [PERSON] та Приватним підприємством «ПІРО-ЛІС» з посади менеджера з продажів з 27 травня 2022 року за згодою сторін на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України; зобов`язати Приватне підприємство «ПІРО-ЛІС» повернути [PERSON] трудову книжку. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи у їх відсутність. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 01 грудня 2015 року позивача було прийнято на роботу менеджером з продажів у ПП «Піро-Ліс» на підставі Трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (а.с.9-10). Згідно Відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб, [PERSON] 01.12.2015 року було прийнято на роботу до ПП «Піро-Ліс» (а.с.11-12). Наказом від 22 лютого 2022 року, запроваджено з 23.02.2022 року по 09.03.2022, дистанційну роботу працівнику ПП «Піро-Ліс» [PERSON] (а.с.13). Судом встановлено, що ПП «Піро-Ліс», код ЄДРПОУ 39303622 зареєстроване за адресою: Луганська обл., м. Лисичанськ, пр-кт Перемоги, 113. Територію Лисичанської міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області внесено до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75. Відповідно до довідки від 15.08.2022 року № 1607-5002001689, [PERSON] була взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). За таких обставин, судом встановлено, що позивач позбавлена можливості розірвати трудовий договір з ПП «Піро-Ліс», оскільки територія України, на якій розташоване підприємство є тимчасово окупованою. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою вважається громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно з ч. 4 ст. 7 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа, яка звільнилася з роботи (припинила інший вид зайнятості), за відсутності документів, що підтверджують факт звільнення (припинення іншого виду зайнятості), періоди трудової діяльності та страхового стажу, реєструється як безробітна та отримує допомогу по безробіттю, соціальні та інші послуги за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття відповідно до законодавства. Внутрішньо переміщена особа, яка не мала можливості припинити трудовий договір (інший вид зайнятості) відповідно до пункту 1 статті 36, статей 38, 39 Кодексу законів про працю України у зв`язку з неможливістю продовження роботи за таким трудовим договором (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю і соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття має право припинити такий трудовий договір в односторонньому порядку, подавши до центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору. Датою припинення трудового договору є день, наступний за днем подання такої заяви. 26 травня 2022 року [PERSON] було подано заяву про звільнення з ПП «Піро-Ліс» через Машівську районну філію Полтавського районного центру зайнятості (в порядку згідно ч. 4 ст. 7 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»), з проханням звільнити її з роботи за згодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП з 27.05.2022 року (а.с.14). Відповідно до листа № 16/36/247-22 від 09.11.2022 року Машівської районної філії Полтавського районного центру зайнятості, останньою було повідомлено ПП «Піро-Ліс», територіальний орган Пенсійного фонду та територіальний орган Державної податкової служби про припинення трудового договору (а.с.16,17). Статтею 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ст.22 КЗпП України, зокрема встановлено, що будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Згідно п.1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін. Судом встановлено, що [PERSON] подала до центру зайнятості заяву про припинення трудового договору 26.05.2022 року у відповідності до ч. 4 ст. 7 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», тому суд дійшов висновку, що є підстави для припинення трудового договору між [PERSON] та ПП «Піро-Ліс» з 27.05.2022 року на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України, тому позов в цій частині є законним та обґрунтованим. Відповідно до п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального населення України 29.07.93 № 58, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Приймаючи до уваги те, що трудові відносини між [PERSON] та ПП «Піро-Ліс» припинені, останнє зобов`язане повернути позивачу трудову книжку, тому позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2147,20 грн.

Outcome: approved