Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~У вересні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення від права на спадкування. В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. Покійна мати, відповідно до заповіту посвідченого секретарем Микулинської сільської ради Полонського району Хмельницької області 06.12.2011 р. заповіла в рівних долях своїм дітям [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] усе своє майно в рівних долях. [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача. [PERSON] помер [INFO] , а з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. [PERSON] вироком Полонського районного суду від 22.05.2013 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.122 ч.1, 127 ч.1, 146 ч.2 КК України та призначено покарання за ч.1 ст.122 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, за ч.1 ст.127 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст.146 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Вироком суду встановлено, що 03.10.2012 [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись в будинку за місцем проживання своєї матері [PERSON] за адресою: по [ADDRESS] в проміжок часу з 14год. 3 жовтня до 16год. 04 жовтня 2012 року, діючи на ґрунті помсти, через неприязні сімейні взаємовідносини, умисно, з метою примусити матір [PERSON] дати згоду на його та дружини проживання в їх будинку та не втручатися в його сімейне життя, став катувати її: штовхати, завдавати численні удари руками та ногами по обличчю, інших частинах тіла, у тому числі руках, ногах, хустиною здавлював шию. Внаслідок цих насильницьких дій потерпілій [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, численних синців: навколо лівого ока, в ділянці кута нижньої щелепи зліва, в ділянках підборіддя, на тильній поверхні лівої кисті, на задній поверхні правого передпліччя, на передній поверхні правого колінного суглобу, які належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також закритий перелом верхньої третини діафаза правої стегнової кістки із синцем на задньо - зовнішній поверхні правого стегна, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я та відносяться до середньої ступені тяжкості. У зв`язку з отриманими травмами мати була госпіталізована до Полонської районної центральної лікарні, де перебувала на стаціонарному лікуванні. У зв`зку з чим позивач був змушений перевезти її на лікування у м.Київ. Починаючи з листопада 2012 року він здійснював догляд за матір`ю, де тимчасово проживали з матір`ю у його сестри [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Але через три місяці, а саме [INFO] , мати померла у м.Києві. \~ \~ \~ \~13.06.2022 позивач звернувся з заявою до приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Бондар С.М. про прияйняття спадщини після смерті матері. Однак, цього ж дня, отримав відмову нотаріуса у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Просив суд усунути [PERSON] від права на спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , встановити факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] з 13.11.2012 по 21.01.2013 у [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, загальною площею 1,8281 га, кадастровий номер 6823684500:02:003:0132, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов. \~ \~ \~ \~Відповідач Грицівська селищна рада в судове засідання не з`явилась, подали заяву про визнання позову та розгляд справи без їх участі. \~ \~ \~ \~Приватний нотаріус Шепетівського районного нотаріального округу Бондар С.М. в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, заяв, клопотань, заперечень до суду не подала. [PERSON] до суду не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та вказав, що дійсно мав суперечку з матір`ю щодо їх з дружиною проживання в її будинку. Вказував, що у вироку містяться неправдиві дані. Не заперечував проти того, щоб позивач йому відшкодував за користування земельною ділянкою за всі роки після смерті матері і він сам відмовиться від спадщини, оскільки сам має земельні ділянки, які не встигає обробляти. Заяв про прийняття спадщини не подавав, так як відбував покарання в місцях позбавлення волі. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.\~\~4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Здійснюючи правосуддя, суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом (ст. 6 ЦПК України). Спосіб захисту порушеного права, відповідно до ст. 15,16,20 ЦК України, при зверненні до суду обирається позивачем. Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , яка є матір`ю позивача - [PERSON] , померла [INFO] у віці 83 роки (свідоцтва про народження [NUMBER] та смерть [NUMBER] а.с.16-17). 06.12.2011 [PERSON] сладено заповіт на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.18). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №153/2013 (а.с.76-97). Відповідно до ч. 1 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона умисно позбавила життя спадкодавця або вчинила замах на його життя. З дослідженої у судовому засіданні копії вироку Полонського районного суду Хмельницької області від 22.05.2013 встановлено, що 03.10.2012 [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись в будинку за місцем проживання своєї матері [PERSON] за адресою: по [ADDRESS] в проміжок часу з 14год. 3 жовтня до 16год. 04 жовтня 2012 року, діючи на ґрунті помсти, через неприязні сімейні взаємовідносини, умисно, з метою примусити матір [PERSON] дати згоду на його та дружини проживання в їх будинку та не втручатися в його сімейне життя, став катувати її: штовхати, завдавати численні удари руками та ногами по обличчю, інших частинах тіла, у тому числі руках, ногах, хустиною здавлював шию. Внаслідок цих насильницьких дій потерпілій [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, численних синців: навколо лівого ока, в ділянці кута нижньої щелепи зліва, в ділянках підборіддя, на тильній поверхні лівої кисті, на задній поверхні правого передпліччя, на передній поверхні правого колінного суглобу, які належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також закритий перелом верхньої третини діафаза правої стегнової кістки із синцем на задньо - зовнішній поверхні правого стегна, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я та відносяться до середньої ступені тяжкості. (а.с.42-43). Таким чином, позов підлягає задоволенню в цій частині. Щодо вимог позивача про встановленння факту його постійного проживання разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 13.11.2012 по 21.01.2013, то слід зазначити наступне. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.\~Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц. Судом встановлено, що заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті матері в зв`язку з пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини та не підтвердженням проживання на день смерті з [PERSON] . Метою звернення позивача до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3\~ст. 1268 ЦК України. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за заповітом. Як вбачається з акту про встановлення проживання від 15.09.2022 з 13.11.2012 і по день смерті [PERSON] [INFO] [PERSON] проживав разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Вказане також підтверджується і письмовими поясненнями третьої особи [PERSON] , яка є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] та рідноє сестрою позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] (а.с. 47-54). Наведені докази підтверджують той факт, що заявник проживав зі своєю матір`ю [PERSON] на момент її смерті за місцем проживання сестри за адресою: [ADDRESS] , однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Оскільки заявник, як спадкоємець за заповітом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що позовна заява в цій частині є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо визнання права власності за позивачем на земельну ділянку, загальною площею 1,8281 га, кадастровий номер 6823684500:02:003:0132, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, суд приходить до висновку, що дана вимога не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки на день розгляду справи відсутні відмова нотаріуса про визнання за позивачем права власності після встановлення факту його постійного проживання зі спадкодавцем, суд позбавлений можливості визнати за ним право власності на спадкове майно. На пiдставi викладеного та

Outcome: partial