Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

До суду звернулася Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів. В обґрунтування позову представник вказав наступне: [PERSON] у період з 01.11.2018 року по 31.10.2021 року був власником будівлі виробничо-складської бази на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30.07.2012 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори, серії ВРС № 213397 від 30.07.2012 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 254164389 від 23.04.2021 року відповідач відчужив об`єкт нерухомого майна будівлі виробничо-складської бази за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] : 11/100 частки будівель виробничо-складської бази на підставі договору купівлі-продажу частки у праві власності на будівлі виробничо-складської бази, посвідченого 17.07.2020 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., серія та номер: р. № 2094, та 6/25 частки будівель виробничо-складської бази на підставі договору купівлі-продажу частки у праві власності на будівлі виробничо-складської бази, посвідченого 11.01.2021 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., серія та номер: р. № 59. Крім того, Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 254164389 від 23.04.2021 року відповідач відчужив об`єкт нерухомого майна будівлі виробничо-складської бази за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] : 4/25 частки будівель виробничо-складської бази на підставі договору дарування частки у праві власності на будівлі виробничо-складської бази, посвідченого 01.10.2020 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., серія та номер: р. № 2977. Об`єкт нерухомого майна знаходить на земельній ділянці комунальної форми власності загальною площею 674 кв.м (кадастровий номер 5310436100:04:001:0181), вид використання для експлуатації та обслуговування будівель виробничо-складської бази за адресою [ADDRESS] . З дня набуття права власності на об`єкт будівель виробничо-складської бази відповідачем не оформлено право користування земельною ділянкою комунальної форми власності. Так, у період з 01.11.2018 року по 31.10.2021 року [PERSON] використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення об`єкту нерухомого майна, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б отримати у разі оформлення відповідачем згідно вимог ст.125, 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку. 27.02.2023 року представник позивача [PERSON] зменшила позовні вимоги. Просила суд суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти в сумі 225 064 грн 96 коп. Ухвалою судді від 15.12.2022 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою судді від 06.01.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 02.02.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 46-47). 27.02.2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про зменшення позовних вимог. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позовних вимог Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області заперечував; у відзиві на позов зазначив, зокрема, що він не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. При цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата. Також позивач зазначав, що оскільки адреса нерухомого майна та адреса розташування земельної ділянки, на яку посилається позивач не співпадають, а належних та допустимих доказів, що земельна ділянка під будівлею виробничо-складської бази за адресою: [ADDRESS] , є сформованою, та яке відношення земельна ділянка з кадастровим номером 5310436100:04:001:0181, місце розташування: [ADDRESS] , площею 0,6128 га, сформована 17.07.2020 року, має до об`єкту нерухомого майна, належного відповідачу, матеріали справи не містять. Отже, оскільки на момент розгляду справи земельна ділянка під будівлею виробничо-складської бази за адресою: [ADDRESS] , не є сформованою, вимоги позивача є безпідставними. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив такі фактичні обставини справи: На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30.07.2012 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори, серії ВРС № 213397 від 30.07.2012 року, будівля виробничо-складської бази на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] (а.с. 9). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 254164389 від 23.04.2021 року відповідач відчужив об`єкт нерухомого майна будівлі виробничо-складської бази за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] : 11/100 частки будівель виробничо-складської бази на підставі договору купівлі-продажу частки у праві власності на будівлі виробничо-складської бази, посвідченого 17.07.2020 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., серія та номер: р. № 2094, та 6/25 частки будівель виробничо-складської бази на підставі договору купівлі-продажу частки у праві власності на будівлі виробничо-складської бази, посвідченого 11.01.2021 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., серія та номер: р. № 59. Крім того, Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 254164389 від 23.04.2021 року відповідач відчужив об`єкт нерухомого майна будівлі виробничо-складської бази за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] : 4/25 частки будівель виробничо-складської бази на підставі договору дарування частки у праві власності на будівлі виробничо-складської бази, посвідченого 01.10.2020 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., серія та номер: р. № 2977. Об`єкт нерухомого майна знаходить на земельній ділянці комунальної форми власності загальною площею 674 кв.м (кадастровий номер 5310436100:04:001:0181), вид використання для експлуатації та обслуговування будівель виробничо-складської бази за адресою [ADDRESS] . З дня набуття права власності на об`єкт будівель виробничо-складської бази відповідачем не оформлено право користування земельною ділянкою комунальної форми власності. У період з 01.11.2018 року по 31.10.2021 року [PERSON] використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення об`єкту нерухомого майна, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б отримати у разі оформлення відповідачем згідно вимог ст.125, 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно ст. 80 Земельного кодексу України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні. Статтями 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на який вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. В частині першій та другій статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. В ст. 1, ч. 5 ст. 5, ст. 18 Закону України «Про оцінку земель» зазначено, що земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель. Відповідно до ст. 1, п. 2 розділу VII Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; Земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їхніх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом або іншої, визначеної законом особи. Державна реєстрація таких земельних ділянок може бути здійснена також без подання заяв зазначених осіб центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У разі відсутності у зазначеного органу документації із землеустрою з визначенням координат поворотних точок меж земельних ділянок цей орган забезпечує організацію проведення робіт з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок і здійснення державної реєстрації таких земельних ділянок. Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок. У разі якщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 01 січня 2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 01 січня 2013 року в порядку, встановленому законом. У разі якщо до 01 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрою в порядку, встановленому законом. Суд виходить з того, що право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Таке оформлення може мати місце в подальшому, в тому числі шляхом підписання відповідного договору (оренди, емфітевзису, суперфіцію). Підставою для звернення позивача із позовом є відшкодування збитків, а не виконання договірних зобов`язань. Розмір безпідставно збережених коштів позивач підтвердив розрахунком, правильність якого відповідач не спростував. Земельна ділянка має визначену площу та межі, інформація про неї внесена до Держземкадастру, отже, земельна ділянка є сформованою. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у відповідності зі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. 23.02.2023 року представник позивача [PERSON] зменшила позовні вимоги, у зв`язку з чим слід вирішити питання про повернення зайво сплаченого судового збору. Відповідно до\~статті 7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» повернення\~судового збору сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Ураховуючи викладене, з відповідача на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області суд стягує сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 375 грн 97 коп.; позивачу слід повернути зайво сплачений судовий збір у розмірі 220 грн 00 коп. На підставі викладеного, відповідно до 263-265 ЦПК України, суд \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved