Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] , в особі свого представника - адвоката Папазової Г.А. звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19 грудня 1992 року міським відділом РАЦС Донецької області м. Маріуполь, актовий запис № 2543. В обґрунтування вимог позову зазначає, що позивач та відповідач 19 грудня 1992 року зареєстрували шлюб про що видано свідоцтво про укладання шлюбу серія [NUMBER] (зі змінами серія ВА №982639). Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З відповідачем спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарств. Фактично шлюбні відносити припинені з січня 2022 року. Наразі, кожен живе своїм життям та своїми інтересами, шлюб існує формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано стороні позивача строк для усунення виявлених недоліків позову. Ухвалою суду від 28 грудня 2022 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась подавши до суду, зареєстровану в канцелярії 23 січня 2023 року заяву в якій просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити. Представник позивача адвокат Папазова Г.А. надіслала на електронну адресу суду, зареєстровану в канцелярії 16.03.2023 року заяву в якій просить провести розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала просить їх задовольнити (а.с. 68). В судове засідання відповідач [PERSON] , не з`явився повторно, будь-яких заяв або клопотань, відзову чи заперечень проти позову до суду не надав. Про розгляд справи судом відповідач повідомлений належним чином в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 50, 61) та відповідно до вказаної ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Частиною 2 статті 274 ЦПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, уразі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи зазначене вище, суд вважає можливим провести розгляд даної справи у відсутності учасників справи, ухваливши по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 19 грудня 1992 року зареєстрували шлюб у Міському відділі ЗАГСА Донецької області місто Маріуполь, про що складено актовий запис № 2543 та видано свідоцтво про укладання шлюбу серія [NUMBER] (зі змінами серія ВА №982639) (а.с. 15, 32). Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Стороною позивача зазначається на небажання збереження шлюбу між позивачем та відповідачем, спільне не проживання та фактичне припинення шлюбних відносин з січня 2022 року. Сторона позивача наполягає на розірвання шлюбу. Спору про визначення місця проживання дитини та про поділ майна подружжя заявлено не було. Положеннями частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 СК України\~та ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені у справі обставини, відсутність підстав для збереження шлюбу між сторонами, на розірвання якого наполягає сторона позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Також, згідно ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Згідно свідоцтва про укладання шлюбу серія [NUMBER] (зі змінами серія [NUMBER] ) виданого 19 грудня 1992 року, при реєстрації шлюбу з відповідачем, позивач змінила своє дошлюбне прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 15, 32) та про зміну з набутого прізвища на дошлюбне, стороною позивача не заявляється. Таким чином, враховуючи приписи ч. 1 ст. 113 СК України, суд вважає за доцільним, після розірвання шлюбу, залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили, підлягає надісланню до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його ухвалення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 264, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, про що зазначає у резолютивній частині рішення. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ID-квитанції 2667-4294-6483-3691 від 09.11.2022 р., позивачем сплачено судовий збір за звернення до суду з даним позовом в розмірі 992,40 грн. (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи висновок суду про задоволення вимог позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. Крім того, стороною позивача було надано до матеріалів позову оригінал свідоцтва про укладання шлюбу серія [NUMBER] (зі змінами серія ВА №982639) виданого 19 грудня 1992 року Міським відділом ЗАГСА Донецької області місто Маріуполь (а.с. 32). Відповідно ч. 1 ст. 96 ЦПК України, оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу. Враховуючи, що судом справа по суті розглянута, положення ч. 1 ст. 96 ЦПК України, суд вважає можливим, до набрання судовим рішенням законної сили, повернути позивачу наданий нею зазначений вище оригінал свідоцтва про укладання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved