Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

31\~березня 2022\~року позивач звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на її користь 305168 грн. 02 коп. матеріальної шкоди та 50000 грн. 00 коп. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказано наступне. 07 листопада 2021 року о 20 годин 40 хвилин водій [PERSON] (відповідач-1), керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN» державний реєстраційний номер [NUMBER] , якій належав [PERSON] (відповідач-2), рухаючись по проїзній частині вулиці Ракітіна м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, поблизу будинку 8 провив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою. не обрав безпечної швидкості руху та не вживши заходів її зменшення та гальмування, не впоравшись з керуванням транспортного засобу, допустив наїзд на автомобіль «MITSUBISHI» державний реєстраційний номер [NUMBER] , якій належить мені, позивачу по справі [PERSON] . Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної події належний мені автомобіль отримав механічні ушкодження, чім мені були завдані матеріальні збитки. Своїми протиправними діями водій [PERSON] порушив. вимоги пунктів 2.3.6, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України. У зв?язку з вищевикладеним відносно громадянина [PERSON] співробітниками поліції був складений адміністративний протокол про скоєння останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якій був переданий для розгляду по суті до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Постановою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Дехти Р.В. на [PERSON] було накладене адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у виді штрафу у сумі 850 гривень 00 копійок в дохід держави. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача-2 - [PERSON] - була застрахована у ПАТ «СК «Брокбізнес», після скоєного ДТП та винесення рішення Жовтневим судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області я звернулась до приватного судового експерта автотоварознавця Рейнюка О.В. з метою оцінки нанесених моєму автомобілю ушкоджень та встановлення збитку, завданому мені в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортної події. Згідно висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження No220121 від 13 грудня 2021 року, вартість матеріального збитку, який був нанесений мені внаслідок неправомірних дій відповідача-1 - [PERSON] - та пошкодження належного мені автомобіля, складає 430815 гривень 02 копійки. В зв`язку з вищезгаданим мені, позивачу по справі [PERSON] , Приватним акціонерним товариством «СК «Брокбізнес» була відшкодована частина збитків на загальну суму 130000 гривень 00 копійок, але різниця між відшкодованою частиною матеріального збитку та повним збитком, яка складає 300815 гривень 02 копійки до теперішнього часу з боку відповідачів мені не відшкодована. Крім того, мною було сплачено 4000 гривень 00 копійок експерту автотоварознавцю за проведення дослідження, 353 гривень 00 копійок за користування поштовими послугами. Таким чином, не відшкодована частина нанесеного мені матеріального збитку складає загальну суму 305168 гривень 02 копійки. Крім того, позивач зазначає, що їй було завдано також моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, так як вона пережила сильний стрес після ДТП, її спокій та нормальний сон були порушені через переживання, за суму, виплачену страховою компанією, вона не має можливості відремонтувати пошкоджений автомобіль та як наслідок не може ним користуватись. У зв`язку із ремонтними роботами позивач на тривалий час залишився без автомобіля, що негативно позначилось на її працездатності, оскільки за станом здоров`я вона не може користуватись громадським транспортом, через що були порушені його нормальні життєві зв`язки для відновлення яких їй знадобились додаткові зусилля. Завдану моральну шкоду позивач [PERSON] оцінює в 50000,00 тис. грн., яку вона хоче стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у ньому, позов просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач-1 [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, однак до суду не з`явився, заяв не надав, правом подання відзиву не скористався. Відповідач-2 [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, суду пояснив, що знаходився за межами України. Право користування, керування автомобілем [PERSON] не надавав, а надав автомобіль для проведення ремонтних робіт. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ільчук Д.Ю., надав до суду документи та докази зі своєї сторони на позовну заяву, в якому заперечували проти позовних вимог відносно відповідача [PERSON] , просив відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування своїх доводів зазначив наступне. 07 листопада 2021 року в вечірній час доби громадянин [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , незаконно заволодів транспортним засобом «Volkswagen Caravelle» реєстраційний номер [NUMBER] , який знаходився на території авто майстерні «VIACAR», яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг вул. Кобилянського, буд. 139К. Того ж дня, о 20 годині 40 хвилин, [PERSON] , після незаконного заволодіння транспортного засобу «Volkswagen Caravelle» реєстраційний номер [NUMBER] , в подальшому керуючи вказаним автомобілем, рухався по вул. Ракітіна м. Кривого Рогу, де в районі буд. 8 допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi» реєстраційний номер [NUMBER] . За факт вчинення ДТП, 29.12.2021 водій [PERSON] , [INFO] , був притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (справа №212/11644/21, провадження №3/212/3526/21). Автомобіль «Volkswagen Caravelle» реєстраційний номер [NUMBER] , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] видане 25.11.2020 року ТСЦ 1248 належить [PERSON] . Внаслідок злочинних дій [PERSON] , потерпілому [PERSON] , був спричинений матеріальний збиток. 10.08.2022 року слідчим відділом Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12022041230001010, за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом «Volkswagen Caravelle» реєстраційний номер [NUMBER] який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] видане 25.11.2020 року ТСЦ 1248 належить [PERSON] , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. 17.08.2022 року слідчим СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області Ромах В.Я. був допитаний в якості потерпілого [PERSON] , який вказав обставини та механізм незаконного заволодіння йому належного транспортного засобу «Volkswagen Caravelle» реєстраційний номер [NUMBER] , при цьому надав всі анкетні дані особи, які здійснила злочин. 11.11.2022 слідчим слідчого відділу Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області Ромах В.А. представнику потерпілого [PERSON] була вручена постанова від 31.08.2022 про закриття кримінального провадження №12022041230001010 від 10.08.2022, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, про що було здійснено відповідну відмітку про отримання вказаної постанови. 06.12.2022 року слідчим суддею Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Кузнецовим Р.О. була винесена ухвала №216/5156/22 про задоволення скарги адвоката Малиці Ю.М. на постанову слідчого СВ КРУП ГУНП в Дніпропетровській області Ромаха В.Я. від 31.08.2022 про закриття кримінального провадження. Вказаною ухвалою була скасована постанова слідчого СВ КРУП ГУНП в Дніпропетровській області Ромаха В.Я. від 31.08.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №12022041230001010 від 10.08.2022, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та повернути до Криворізької центральної окружної прокурати для організації проведення досудового розслідування у порядку, передбаченому положеннями КПК України. Враховуючи викладене вище, у задоволенні позову просив відмовити за його недоведеністю у відношенні [PERSON] , враховуючи вищевикладене та той факт, що [PERSON] , незаконно заволодів транспортним засобом «Volkswagen Caravelle» реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , - тому останній звільняється від цивільної відповідальності в наслідок вчинення кримінального правопорушення, у взязку з чим являється не належним відповідачем. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Постановою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Дехти Р.В. на [PERSON] було накладене адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у виді штрафу у сумі 850 гривень 00 копійок в дохід держави. Згідно Висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження №220/21 від 13.12.2021 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «MITSUBISHI» державний реєстраційний номер [NUMBER] , в цінах на дату 13.12.2021 року складає 430815 грн. 02 коп. За проведення автотоварознавчого дослідження позивачем сплачено 4000 грн. 00 коп. За користування поштовими послугами сума збитку складає 353 грн. 00 коп. Страховою компанією ПАТ «СК «Брокбізнес» позивачу сплачено страхове відшкодування за ремонт автомобіля «MITSUBISHI» державний реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 130000 грн. 00 коп. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст.\~12, ч. 1 ст.\~13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідальність, у таких випадках, несе винна особа, яка є водієм автомобіля чи особа, яка керувала таким автомобілем і з вини такої сталася ДТП. З урахуванням пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила), якщо особа під час керування автомобілем мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на такий, переданий їй власником чи іншою особою, яка на законній правовій підставі використовує цей транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання майнової шкоди. Виняток із цього правила передбачено частинами третьою, п`ятою статті 1187 ЦК України, відповідно до яких особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом (власник, орендар, підрядчик тощо), звільняється від обов`язку відшкодування майнової шкоди, завданої транспортним засобом у випадках незаконного заволодіння автомобілем третьою особою, завдання майнової шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілої особи. Вказані випадки повинні бути підтверджені належними доказами (матеріалами кримінального провадження, якими встановлено обставину незаконного заволодіння третьою особою транспортним засобом; іншими матеріалами, що підтверджують дію непереборної сили або умисел потерпілої особи), про що обов`язково має бути зазначено в мотивувальній частині судового рішення. Таком чином, суд бере до уваги доводи відповідача [PERSON] , та його представника [PERSON] про те, що 10.08.2022 року слідчим відділом Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12022041230001010, за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом «Volkswagen Caravelle» реєстраційний номер [NUMBER] , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] видане 25.11.2020 року ТСЦ 1248 належить [PERSON] , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Таким чином [PERSON] не є належним відповідачем по справі у зв`язку з внесиними відомостями до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12022041230001010, за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом «Volkswagen Caravelle» реєстраційний номер [NUMBER] який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] видане 25.11.2020 року ТСЦ 1248 належить [PERSON] . Статтею 1 Закону України «Про страхування»\~передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно\~ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України\~передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідний правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі №754/1108/15-ц (провадження № 61-20780св18). У зв`язку із викладеним, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів різниці між відшкодованою страховою компанією частини матеріального збитку та повним розміром збитку у розмірі 305168 грн. 02 коп. доведеними достатніми доказами, тому вони підлягають задоволенню, шляхом стягнення з належного відповідача, а саме [PERSON] . Відповідно до п. 22.1\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно положень\~ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина 4\~ст. 1187 ЦК України\~передбачає, що якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Щодо стягнення на користь позивача 4000 грн. 00 коп. витрат за проведення автотоварознавчої експертизи, то в цій частині позов підлягає задоволенню, в розумінні ст.ст.\~1166,\~1187 ЦК України. При цьому, суд вважає, що витрати позивача за проведення автотоварознавчої експертизи належить стягнути з відповідача [PERSON] , та відмовити у вимогах позивача до [PERSON] , як володільця автомобіля «Volkswagen Caravelle» реєстраційний номер [NUMBER] , оскільки 10.08.2022 року слідчим відділом Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12022041230001010, за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом «Volkswagen Caravelle» реєстраційний номер [NUMBER] який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] видане 25.11.2020 року ТСЦ 1248 належить [PERSON] , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Отже, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суму 305168 гривень 02 копійки, в рахунок відшкодування матеріального збитку; 4000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження. У задоволенні решти вимог, а також задоволенні вимог до [PERSON] належить відмовити. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно п. 3\~Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пункти 2,3 ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~передбачають, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною 3\~ст. 23 ЦК України\~передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Що в свою чергу також кореспондується із роз`ясненнями, що містяться у п.9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі. Можливою є, зокрема грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілих. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом`якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Так, постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області встановлено винуватість [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП\~та відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~ці обставини доказуванню не підлягають. Таким чином, суд приходить до висновку, що вина відповідача [PERSON] , у скоєній ДТП під час якої було пошкоджено автомобіль належний позивачеві, повністю підтверджується належними доказами. Суд погоджується із доводами позивача, що внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу вона зазнала страждання та стрес, які викликані пошкодженням майна та необхідністю вирішення питань щодо його відновлення. При цьому суд зважає на відсутність доказів на підтвердження впливу неможливості використання транспортного засобу для роботи позивача, що в свою чергу вплинуло та порушило звичайний життєвий уклад позивача. Отже, враховуючи вказані обставини, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд частково задовольняє вимогу про стягнення моральної шкоди та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] , на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн. 00 коп. Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреби позивача і не призводить до його збагачення, при встановлених обставинах становитиме достатню справедливу сатисфакцію. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст.\~133,\~141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача [PERSON] , на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, а саме судовий збір у розмірі 3551 грн. 70 коп.

Outcome: partial