Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. Позивач 30.08.2022 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення суми компенсації страхового відшкодування у розмірі 11912,74 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2481 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначає, що 03.02.2020 між позивачем та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ.9246268, яким було забезпечено автомобіль ВАЗ-2101, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 11.02.2020 у м. Кривий Ріг трапилась ДТП за участю автомобіля ВАЗ-2101, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 07.05.2020 у справі № 213/1402/20 відповідача було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого у зазначеній ДТП у розмірі 43825,49 грн. Відповідач не виконав свої зобов`язання за договором страхування, 17.12.2020 відповідачем було частково погашено борг у розмірі 10000 грн. Станом на 30.08.2022 суму страхового відшкодування у розмірі 11912,74 грн відповідачем не повернуто. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Суддя в ухвалі від 27.01.2023 постановила позовну заяву прийняти до розгляду, відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9246268 від 03.02.2020 строк його дії - з 04.02.2020 до 03.02.2021, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 130000 грн, розмір франшизи - 2600 грн, страховик - ПрАТ СК «ПЗУ Україна», страхувальник - [PERSON] , забезпечений транспортний засіб - ВАЗ 2101, номерний знак - [NUMBER] , страховий платіж - 254 грн, виплачений 03.02.2020. Згідно з постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу у Дніпропетровській області від 07.05.2020 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Судом встановлено, що [PERSON] 11.02.2020 о 17:00 год, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак [NUMBER] , перед виконанням маневру розвороту завчасно не зайняв відповідне крайнє ліве положення, не дав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21112, державний номер [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку прямо. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля ВАЗ 21112 з реєстраційним номером [NUMBER] є [PERSON] . Згідно з висновком судового експерта Чивчиша О.П. від 14.07.2020 про оцінку вартості (розміру) збитку, причиненого пошкодженнями транспортного засобу, вартість (розмір) збитку, причиненого пошкодженням транспортного засобу ВАЗ 21112 з реєстраційним номером [NUMBER] , складає 63288,75 грн. Відповідно до страхового акта від 18.08.2020, розрахунку страхового відшкодування вирішено провести [PERSON] виплату відшкодування у розмірі 43825,49 грн. Дата настання страхового випадку - 11.02.2020, письмове повідомлення про страховий випадок - 30.06.2020. Згідно з платіжним дорученням № 45945 від 19.08.2020 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплачено [PERSON] страхове відшкодування за договором АМ.9246268 від 03.02.2020 у розмірі 43825,49 грн. У вимозі в порядку регресу від 02.12.2020 позивач пропонував відповідачеві здійснити відшкодування шкоди у досудовому порядку у розмірі 21912,75 грн, проте на конверті не зазначено дату відправки зазначеної вимоги відповідачеві. У повідомленні від 02.04.2021 позивач повідомляє відповідачеві, що станом на 02.04.2021 не сплачена шкода у розмірі 11912,75 грн. Докази відправки зазначеного повідомлення відсутні. ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. На підставі ч. 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно з приписами ст. 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми, яка виплачується при настанні страхового випадку, визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При цьому страхова сума може бути встановлена по окремому страховому випадку, групі страхових випадків, договору страхування у цілому, а страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Аналогічна норма міститься і в ч. 3 ст. 988 ЦК України, відповідно до якої страхова виплата за договором страхування не може перевищувати розміру реальних збитків. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Згідно з п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Відповідно до п. 1.7, 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9246268 від 03.02.2020 у графі «документ, що посвідчує особу (для пільговика - документ, що підтверджує його право на зменшення розміру страхового платежу) [PERSON] було надано пенсійне посвідчення, серія [NUMBER] , дата видачі - 19.02.2013, у зв`язку з чим розмір страхового платежу зменшився на 50 %, умовою чого, згідно зі ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є особисте керування таким транспортним засобом [PERSON] без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Винуватим у вчиненні 11.02.2020 ДТП з використанням забезпеченого вищезазначеним полісом транспортного засобу визнано [PERSON] , що є порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, відповідно до ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач, як особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,зобов`язаний компенсувати позивачу 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Відповідач 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування позивачу у повному обсязі не виплатив, що відповідачем не спростовано. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується. Ціна позову - 11912,74 грн. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду). Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб (з розрахунку на одну особу) становить 2481 грн з 01.01.2022. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сторони не звільнені від сплати судового збору, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2481 грн. З відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481 грн. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладене,

Outcome: approved