Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який 7 липня 2017 року у приватного нотаріуса склав заповіт, яким належні йому земельні ділянки площею 5,0164 га заповів їй (позивачу). На день смерті [PERSON] проживав разом із своєю дружиною [PERSON] , яка померла [INFO] , та сином [PERSON] . Вона (позивач) у встановлений законом шестимісячний строк не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що через складні матеріальні проблеми в сім`ї вона з 2018 року була вимушена періодично виїжджати на заробітки в Польщу. Останній раз вона (позивач) виїхала до Польщі 23 липня 2020 року, а повернулася в Україну 26 липня 2021 року. До завершення шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] залишалося 5 днів, але вона (позивач) не змогла в ці дні звернутися до нотаріуса у зв`язку із тим, що із-за кордону повернулася з ознаками коронавірусної інфекції та була вимушена перебувати два тижні на самоізоляції.\~ [PERSON] просила суд визначити їй додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У судове засідання позивач та її представник адвокат Левченко Г.В. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. У судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення, просив розгляд справи проводити без його участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для його відкладення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 7 липня 2017 року [PERSON] склав заповіт, яким належні йому земельні ділянки загальною площею 5,0164 га з кадастровими номерами 7423885000:02:001:0442 та 7423885000:02:001:0425, заповів [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 10). З матеріалів справи (а.с. 8-9) вбачається, що [PERSON] є дочкою [PERSON] . Таким чином, [PERSON] має право на спадкування після смерті [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, так і спадкоємець за заповітом. Відповідно до ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними. У судовому засіданні встановлено, що позивач у встановлений законом строк не прийняла спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку із тим, що у період з 23 липня 2020 року та до 26 липня 2021 року перебувала на заробітках за кордоном. Після повернення в Україну позивач не змогла подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у зв`язку із тим, мала ознаки коронавірусної інфекції та була вимушена перебувати два тижні на самоізоляції. Вирішуючи питання поважності причин пропущення позивачем шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принцип пропорційності тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Практика Європейського суду з прав людини застосовує принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема, й у питаннях захисту права власності. Цей принцип закріплений і у частині третій статті 2 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При вирішенні даного спору суд бере до уваги, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач визнав позов, що в свою чергу підтверджує те, що вимоги позову і визнання їх відповідачем не суперечать закону та не порушують жодним чином права інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved