Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 08 червня 2012 року, шлюб зареєстрований Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 661 Від шлюбу сторони по справі мають двох малолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач у позовній заяві просить суд шлюб розірвати посилаючись на те, що сторони по справі мають різні характери, погляди на побутові питання, різні життєві позиції, у них відсутні взаємні почуття, сім`я тривали час носить формальний характер, спільне господарство подружжя не веде. Також позивач вказує, що подальше збереження шлюбу буде спричиняти йому моральні страждання з приводу невпевненості у своєму майбутньому та відсутності сімейного щастя. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати разом з матір`ю. Враховуючи вказане позивач вважає, що шлюб між ним та відповідачем необхідно розірвати, тому він звернувся до суду з відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 21.09.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 03.10.2022 року через канцелярію суду надійшла заява від відповідача, в якій вона просила суд надати строк на примирення 6 місяців. 04.10.2022 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказала, що позовні вимоги позивача вона не визнає так, як вони є неправдивими та вказує, що по теперішній час сторони по справі проживають однією сім`єю, тому вона просить надати їм строк на примирення 6 місяців. 29.11.2022 року через канцелярію суду від представника відповідача - адвоката Латій Олени Вікторівни надійшло клопотання про зупинення розгляду справи, в якому представник відповідача просить суд надати сторонам по справі строк на примирення. В судовому засіданні 29 листопада 2022 року, клопотання відповідача про надання строку на примирення було задоволено частково та надано строк на примирення 2 календарних місяці. Позивач та його представник в судове засідання 20.03.2023 року не з`явились, однак 20.03.2023 року представник позивача надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити та зазначив, що сторона позивача категорично заперечує проти зупинення провадження по справі з метою надання строку для примирення, оскільки позивач остаточно втратив почуття до відповідача та не відчуває навіть поваги до неї, досить тривали час сторони по справі проживають окремо, не спілкуються, крім того з листопада 2022 року з позивача утримуються аліменти на підставі судового наказу. Також представник позивача вказує, що за час розгляду справи відповідачка не зробила жодної спроби, яка б була б направлена на примирення, натомість вводить суд в оману та викладає неправдиві відомості в заяві та у відзиві на позовну заяву. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання 20.03.2023 року не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем, у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався, сторонам по справі надавався строк на примирення, проте сторони по справі не примирились, а позивач взагалі зазначає, що він категорично не згоден на примирення, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як вбачається з пояснень позивача зазначеної вільної згоди між сторонами по справі немає. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування - значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства. Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін по справі. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У судовому засіданні встановлено, наданий на примирення строк не приніс позитивних результатів, що свідчить проте, що сім`я розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved