Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути із відповідачів різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, моральну шкоду і судові витрати. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 28.08.2022 року за участю автомобілів ГАЗ 3110, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Subaru Forest д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода. 14.09.2022 року постановою суду [PERSON] визнано винним у даній ДТП. Постанова не оскаржувалась, набрала законної сили. 05.10.2022 року ТДВ «Експрес Страхування» склало страховий акт №4.22.00515-1 про виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 144261,91 грн. 12.10.2022 року ТДВ «Експрес Страхування» здійснило виплату такого відшкодування. Не погодившись зі страховим актом, позивач звернувся до ФОП « [PERSON] », де отримав звіт про оцінку вартості матеріального збитку, згідно якого розмір такого збитку становить 182 59, 93 грн. Різниця недоплаченої суми страховою компанією в межах страхового ліміту складає 15\~738, 09 грн. та підлягає стягненню із ТДВ «Експрес Страхування». Різниця між розміром матеріального збитку та страховим лімітом складає 22\~159,93 грн. та підлягає стягненню з [PERSON] . Дана ДТП негативно вплинула на душевний та психічний стан, чим завдано позивачу моральної шкоди, яка підлягає стягненню із [PERSON] 20.12.2022 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження, призначено судовий розгляд. 23.01.2023 року на адресу суду від представника відповідача ТДВ «Експрес Страхування» - Саса О.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останні просив відмовити у позовних вимогах з наступних підстав. 12.10.2022 року ТДВ «Експрес Страхування» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 144261,91 грн., зазначена обставина не заперечується сторонами та підтверджується випискою. Позовна заява не містить жодних доказів про реальні витрати позивача на відновлення транспортного засобу. Звіт про оцінку транспортного засобу не містить застережень щодо попередження експерта про кримінальну відповідальність та щодо можливості надання його до суду, а тому може розцінюватись лише як попередній документ, в якому зазначається про можливу, а не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ. Тому ТДВ «Експрес Страхування» виконало свої зобов`язання відповідно до законодавства. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник ТДВ «Експрес Страхування» подав клопотання про розгляд справи без його участі, щодо позовних вимог заперечив у повному обсязі. [PERSON] причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань до суду не направив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 22.08.2022 року [PERSON] уклав з ТДВ «Експрес Страхування поліс (договір) загальнообов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-210678467. Страховий ліміт склав 160\~000,00 грн. 20 серпня 2022 року близько 14 год. 50 хв. в м. Обухів на автодорозі Н-01, 52 км [PERSON] керував автомобілем ГАЗ 3110, д.н.з. [NUMBER] , під час проїзду перехрестя щ головною дорогою, перебуваючи на другорядній не надав перевагу в русі автомобілю Subaru Forester д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, власнику транспортного засобу Subaru Forester д.н.з. [NUMBER] завдано матеріальної шкоди. Своїми діями, [PERSON] порушив п.п.10.2 та 2.3б Правил дорожнього руху України, скоївши тим самим правопорушення, передбачене ст.. 124 КУпАП. 14.09.2022 року постановою Обухівського районного суду Київської області у справ №372/2412/22 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Рішення суду набрало законної сили, апеляційна скарга не подавалась. При складанні адміністративного протоколу [PERSON] вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення вказав: «з протоколом згоден». 05.10.2022 року ТДВ «Експрес Страхування» склало страховий акт №4.22.00515-1 про виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 144\~261,91 грн. Не погодившись із страховим актом ТДВ «Експрес Страхування» позивач звернувся до ФОП « [PERSON] » з метою складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ. 10.10.2022 року [PERSON] отримав замовлений у ФОП « [PERSON] » звіт про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ №02-09-2022, згідно резолютивної частини якого, вартість матеріального збитку, який завданий власнику колісного транспортного засобу Subaru Forester д.н.з. [NUMBER] (коефіцієнт фізичного зносу складників КТЗ 0,66) складає 182\~159,93 грн. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Частиною першою статті 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату),\~а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961 -IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майку третьої особи. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961 -IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 -IV). Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18). Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом в постанові від 26.01.2022\~року по справі № 204/5403/18 (провадження № 61-14777св21) та постанові від 26.01.2022 року по справі № 465/674/19 (провадження № 61-12514св21). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що «...Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика в межах ліміту відповідальності страховика. Розмір завданої позивачу шкоди є більшим за визначений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності, а тому для повного відшкодування завданої шкоди [PERSON] зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61~І9062св20). Подібні за змістом висновки, зокрема щодо застосування положень частини другої статті 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20 (провадження № 61-14462св21), від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16-ц (провадження № 61-42292св18), від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20 (провадження № 61-19св22) та від 17 серпня 2022 року у справі № 761/15232/18 (провадження № 61-19661св20). Під час визначення розміру збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, необхідно враховувати складові цих збитків відповідно до змісту частини другої статті 1192 ЦК України: реальна вартість втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-6691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Таким чином, системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187. 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі к у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 22\~159,93 грн. Що стосується стягнення із ТДВ «Експрес Страхування» такої різниці у розмірі 15\~738,09 грн. суд зазначає наступне. Як зазначено сторонами у позові та відзиві, 12.10.2022 року ТДВ «Експрес Страхування» на підставі страхового акту здійснило виплату [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 144\~261,91 грн., що також підтверджується відповідною випискою з банківського рахунку. Суд погоджується із позицією відповідача ТОВ «Експрес Страхування», викладеної у відзиві до позову, і відповідно до якої у звіті № 02-09-2002, як доказу наданого позивачем в обґрунтування розміру завданої шкоди, ціна визначена із урахуванням 20%, що складає ПДВ. Відповідно до постанови ВС від 28.02.2018 року в справі № 757/22706/15-ц вказано, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосереднього страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлювального ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. Позивачем, в свою чергу, не надані суду, ні страховій компанії - відповідачу докази на підтвердження витрат, що включає ПДВ. В зв`язку із чим у СК відсутні підстави для відшкодування 20% витрат ПДВ, які включені експертом позивача у звіт № 02-09-2002. При цьому слушним є зауваження відповідача, що якщо відрахувати 20% від суми, яку нарахував позивач і яка відображена в звіті 182\~159,93 20% =145\~727,94, то залишається сума навіть менша ніж була узгоджена ТДВ «Експрес Страхування» (146\~261,91 грн.). Щодо відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму. Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб».В статті 23 ЦК України, зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.Позивачу внаслідок ДТП було завдано моральну шкоду, яка полягає нервовому стресі, моральних стражданнях та переживаннях через пошкодження власного майна, у неможливості користуватися ним та побутових незручностях, що виникли внаслідок цього.Враховуючи зазначене, позивач має право на відшкодування [PERSON] завданої моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. із врахуванням конкретних обставин справи. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідач [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі пропорційно до задоволених позовних у розмірі 10 188 грн., що складає 60% від задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial