Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до Баришівського районного суду Київської області з позовом до відповідача про поділ майна та визнання права власності. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що разом з відповідачем вона перебуває у шлюбі, але з травня 2021 року відповідач проживає окремо, спільне господарство сторони не ведуть. Під час спільного проживання сторонами було придбано автомобіль та причеп, яким зараз користується відповідач та зазначене майно відчужив на користь третіх осіб. З огляду на це, позивач просить суд в порядку спільного майна подружжя стягнути з відповідача 1 /2 частину вартості автомобіля та 1 / 2 частину вартості причепу. 17.12.2021 від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області надійшло підтвердження реєстрації місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] . 19.01.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 25.05.2022 від позивача надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без її участі. 15.06.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 19.12.2022 від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Через неявку відповідача справа неодноразово відкладалась. Відповідач своїм право на подання відзиву не скористався, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 05.12.2008. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 05 грудня 2008 р. Станом на дату подання позовної заяви шлюб між сторонами не розірваний, але, як зазначає позивач, з травня 2021 року їх сім`я розпалась, спільного господарства сторони не ведуть. Відповідач пішов із сім`ї. Позивач зазначає, що під час спільного проживання з відповідачем за спільні кошти з позивачем було придбано майно: - автомобіль марки ОРEL ASTRA 1248 куб. см., 2007 року випуску № кузова [NUMBER] ; - причеп ПАВАМ 112213С, 2018 року випуску № шасі [NUMBER] . Але, відповідач чинить перешкоди у користуванні цим майном позивачем, угоди про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто. Спірне майно залишилось у користуванні відповідача. Крім того, відповідно до відповіді на адвокатський запит з Головного Сервісного центру МВС від 26.07.2021 року № 31/1127аз., позивач дізналась про те, що 19.06.2021 відповідач без її згоди та відома перереєстрував автомобіль на нового власника. Кошти від продажу автомобіля відповідач не використав в інтересах сім`ї. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати позивачу 1 / 2 вартості автомобіля, позивач звернулась до суду з даним позовом. Відповідно висновку про вартість майна від 19 вересня 2021 року ринкова вартість автомобіля марки ОРEL ASTRA 1248 куб. см., 2007 року випуску № кузова [NUMBER] становить 139 006,00 грн., а 1 / 2 частка становить 69 503,00 грн. Відповідно висновку про вартість майна від 19 вересня 2021 року ринкова вартість причеп ПАВАМ 112213С, 2018 року випуску № шасі [NUMBER] становить 13 174.00 грн., а 1 / 2 частка відповідно становить 6 587,00 грн. Враховуючи вищевказані дані висновків про оцінку майна, які позивач надала до суду, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] 1 / 2 частину вартості автомобіля у розмірі 69 503,00 грн. та 1 / 2 частину вартості причепу у розмірі 6 587,00 грн. За приписами ч. 1 ст. 69 Сімейний кодекс України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення щодо рівності часток у спільній сумісній власності містить ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1, 2 ст. 71 Сімейний кодекс України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 Цивільного кодексу України). При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 2, 3 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 63 Сімейного кодексу України, передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. На підтвердження своїх доводів, викладених у позовній заяві, позивач не надав доказів того, що спірне майно було придбано під час шлюбу з відповідачем, тобто відсутні дані про дату придбання, про суму, за яке придбавались автомобіль та причіп тощо. За таких обставин суд не може встановити, що спірне майно належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Отже, вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1 / 2 частини вартості автомобіля та причепу задоволені бути не можуть. При цьому, суд зауважує, що протягом розгляду даної справи не було встановлено, що [PERSON] протиправно намагається позбавити [PERSON] права власності на спірне майно.

Outcome: dismissed