Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

02 лютого 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, а саме: квартирою [ADDRESS] . На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що є власником вищезазначеної квартири. За вказаною адресою зареєстрована вона, її діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також зареєстрований, однак не проживає понад 3 роки колишній чоловік позивачки [PERSON] , який житлом не користується, однак в добровільному порядку на численні прохання позивачки з реєстрації зніматись не бажає, чим перешкоджає їй вільно здійснювати своє право власності щодо житла. При цьому, позивачка [PERSON] вказує, що колишній її чоловік, відповідач [PERSON] , проживає в квартирі, яка належить йому на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS] . А тому, позивач просить усунути перешкоди в користуванні її власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 06 лютого 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, представниця позивачки [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без участі, вимоги позову підтримала та просила їх задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] , повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явився. У відповідності до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] є власницею та зареєстрована в квартирі [ADDRESS] ., що підтверджується довідкою № К-03-1522 від 12.01.2023 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 320558826 від 19.01.2023 року. Дану квартиру було визнано особистою приватною власністю позивачки на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.01.2020 року по справі № 686/19748/19 в результаті поділу майна подружжя. За вказаною адресою зареєстровані, також, її діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В свою чергу, за вказаною адресою зареєстрований, однак не проживає понад 3 роки колишній чоловік позивачки [PERSON] , [INFO] , однак в добровільному порядку з реєстрації не знімається, порушуючи тим самим права позивачки. Факт відсутності відповідача за місцем реєстрації підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 31.01.2023 року. Окрім того, судом встановлено, що відповідачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 93628678 від 03.08.2017 року. Як визначено частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. В силу ст. 383 ч. 1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником. Відповідач [PERSON] не є членом сім`ї власника квартири, з 2019 року не проживає в належній позивачу на праві особистої приватної власності квартирі. Статтями 72, 108 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач [PERSON] станом на день розгляду справи судом, не проживає без поважних причин понад один рік в квартирі [ADDRESS] , суд вважає за необхідне визнати його таким, що втратив право на користування вказаною квартирою. Судові витрати по справі (сплачений позивачкою судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.) стягуються з відповідача на користь позивачки згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved