Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

02.11.2021 р. [PERSON] звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів в рахунок аліментів, в якому просить: 1. Припинити з нього стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за виконавчим листом у справі № 695/2801/14-ц, номер провадження 6/695/48/19. 2. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 16276,50 грн. надмірно сплачених коштів у рахунок аліментів. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішенням суду Черкаської області від 02.09.2014 року у справі № 695/2801/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, присуджено стягувати з позивача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2014 року і до закінчення навчання та не пізніше, ніж до досягнення ним 23 років. На підставі даного рішення було видано виконавчий лист, в якому допущено помилку, а саме не був зазначений розмір частки стягуваних аліментів. Ухвалою суду від 15 січня 2019 року було внесено виправлення у вказаний виконавчий лист. Державним виконавцем у виконавчому провадженні №44886480 з примусового виконання вказаного виконавчого листа, здійснено розрахунок, згідно якого заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дитини за період з 27 жовтня 2014 року до 26 жовтня 2019 року становить 32520,58 грн. Рішення Золотоніського міськрайонного суду від 02.09.2014 року розповсюджувалося на період навчання [PERSON] у Золотоніському технікумі ветеринарної медицини, а саме з 27.10.2014 р. по 30.06.2016 р.? Проте, у період з вересня 2016 року і по січень 2019 року з позивача продовжували стягуватись аліменти на користь відповідачки, при тому, що син навчався вже в іншому навчальному закладі - в Черкаському державному технологічному університеті. У рішенні Золотоніського міськрайонного суду від 27.04.2020 року в справі №695/199/20, яке набрало законної сили, вказано, що вина боржника в простроченні сплати аліментів відсутня. Заборгованість по аліментам, нарахована після 30.06.2016 року, є безпідставною, адже рішенням суду аліменти стягувалися лише протягом навчання дитини в Золотоніському технікумі ветеринарної медицини. У ЧДТУ син Позивача навчався з 01.09.2018 року по 30.01.2020 року, отже нарахування аліментів з 30.06.2016 року по 01.09.2018 року є неправомірним. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.10.2020 року визнано неправомірними дії державного виконавця щодо нарахування [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів у сумі 32520,58 грн. та зобов`язано державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів із розрахунку по час закінчення навчання сина в Золотоніському технікумі ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету, тобто до 30.06.2016 року. Постановою Черкаського апеляційного суду від 30.06.2021 року рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.05.2021 року змінено та зазначено, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 10307,00 грн. заборгованості по аліментах. Отже, фактичні обставини справи в дійсності доводять, що аліменти з позивача стягувались після 30.06.2016 року неправомірно. Згідно довідки - розрахунку державного виконавця від 21.10.2021 року встановлено, що у період з вересня 2016 року і по січень 2019 року з позивача на користь відповідача надмірно стягнуто грошових коштів в рахунок аліментів на загальну суму 16276, 50 грн. Позивач вважає, що в діях відповідача чітко прослідковується недобросовісність в отриманні зазначених коштів, без безпідставного їх неповернення позивачу. Грошові кошти, що були стягнуті з позивача на користь відповідача, в якості сплати аліментів, були набуті відповідачем без достатньої правової підстави, тому вони повинні бути стягнуті з останньої на користь позивача на підставі ст.1212 ЦК України. Ухвалою судді від 23.11.2021 р. провадження по справі відкрито та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 14.12.2021 р. до суду надійшов відзив, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову повністю. У відзиві зазначено, що згідно виконавчого листа позивач повинен платити аліменти до закінчення навчання або до 23-х років, син позивача навчався до 30.01.2020 року, а 23 роки виповнилось 26.10.2019 року, отже з 27.10.2019 року аліменти позивачу не нараховуються і є припиненими. Докази про те, що позивачу нараховуються аліменти після досягнення 23-х років до моменту звернення до суду з позовом, позивач не надав. Позивач так само як і відповідачка знав чи міг дізнатися про термін навчання повнолітнього сина, але ніяких дій не здійснював, з позовом про припинення стягнення аліментів не звертався. Позивач вказує, що ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.10.2020 року визнано неправомірними дії державного виконавця щодо нарахування йому заборгованості по сплаті аліментів у сумі 32520,58 грн. та зобов`язано державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів із розрахунку по час закінчення навчання сина у Золотоніському технікумі ветеринарної медицини, тобто до 30.06.2016 року, але позивач умовчує, що дану вимогу скасовано постановою Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020 року і скаргу в цій частині залишено без розгляду у зв`язку з тим, що позивач пропустив строк звернення до суду. На даний час у позивача є борг в сумі 10307 гривень, що встановлений постановою Черкаського апеляційного суду від 30.06.2021 року, який виник до 30.06.2016 року, оскільки була помилка у виконавчому листі. Відповідачка отримала від позивача спірні грошові кошти у вигляді аліментів. При цьому, їх виплата проведена без рахункової помилки, без недобросовісності з боку відповідачки на підставі чинного рішення суду, нарахування яких здійснено державним виконавцем. У судовому засіданні 20.09.2022 р. представник позивача - адвокат Брус С.М. підтримав заявлені позовні вимоги. Адвокат зазначив, що [PERSON] у 2014 р. зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. При оформленні виконавчого листа було допущена описка, не вказана частина стягуваних аліментів, яка була виявлена в 2019 р. Дану описку було виправлено та видано новий виконавчий лист. У 2019 р. було здійснено перерахунок аліментів. Державний виконавець неправомірно нараховує та стягує з [PERSON] аліменти після 30.06.2016 р., після закінчення навчання сина в Золотоніському технікумі ветеринарної медицини. У подальшому представник позивача скерував до суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити без його участі, на задоволенні позову наполягав. Відповідачка в судовому засіданні 20.09.2022 р. позов не визнала, вказавши, що аліменти нараховувалися на підставі нового, виправленого виконавчого листа від 2019 р., до досягнення сином 23-х років. Дальше нарахування не здійснювалось. Син навчався без перерви. Позивачу було достеменно відомо, що син закінчив технікум та вступив на третій курс ЧДТУ, а потім на магістра. У судове засідання 23.03.2023 р. відповідачка не з`явилася, але скерувала заяву про розгляд справи в її відсутність. Представник відповідача адвокат Бочаров О.М. у судовому засіданні 23.11.2022 р. вказав, що позивачу було відомо, що за період з 2016 р. по 2019 р. з нього стягуються аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Він не оскаржував дій державного виконавця щодо їх неправомірного нарахування. У задоволенні позову представник просив відмовити. Представник третьої особи - Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міклащук О. в судове засідання не з`явилася, але скерувала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без представника ДВС. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання 23.03.2023 р. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи та перевіривши докази, суд встановив наступне. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, задоволені повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 жовтня 2014 року і до закінчення навчання, та не пізніше ніж до досягнення ним 23-х років. Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області 02 вересня 2014 року видано виконавчий лист по цивільній справі 695/2801/14-ц, провадження № 2/695/1035/14 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, в якому зазначено: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 жовтня 2014 року і до закінчення навчання, та не пізніше ніж до досягнення ним 23-х років. Як вбачається у виконавчому листі була допущена описка, а саме не зазначений розмір частки присуджених до стягнення аліментів, тому стягувач звернулась в суд із заявою про виправлення описки у виконавчому листі. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.01.2019 року виправлено помилку, допущену у виконавчому листі від 02 вересня 2014 року по цивільній справі 695/2801/14-ц, провадження № 2/695/1035/14, шляхом видачі нового виконавчого листа, в якому зазначено: «Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 жовтня 2014 року і до закінчення навчання, та не пізніше ніж до досягнення ним 23-х років. Раніше виданий виконавчий лист від 02 вересня 2014 року ухвалено повернути на адресу суду. Постановою апеляційного суду Черкаської області від 23.05.2019 р. ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2019 року про виправлення описки у виконавчому листі залишено без змін. Зі змісту постанови Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020 р. встановлено, що ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2020 року скаргу [PERSON] на дії та рішення Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа виданого Золотоніським міськрайонний судом Черкаської області у справі № 695/2801/14-ц задоволено частково. Визнано неправомірними дії державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо нарахування [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів у сумі 32520 грн. 08 коп. та зобов`язано державного виконавця міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів із розрахунку по час закінчення навчання [PERSON] у Золотоніському технікумі ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету, тобто до 30 червня 2016 року. Провадження у справі за скаргою [PERSON] на дії та рішення Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Золотоніським міськрайонний судом Черкаської області у справі № 695/2801/14-ц в частині визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прокопенко В.В. про накладення штрафу на [PERSON] у виконавчому провадженні ВП №44886480 від 01 липня 2020 року закрито та роз`яснено [PERSON] право звернутись із цією вимогою до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства. Постановою Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020 р. ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2020 року змінено. У частині визнання неправомірними дії державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області щодо нарахування [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів у сумі 32520 грн. 08 коп. і зобов`язання державного виконавця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити розрахунок заборгованості скасовано і скаргу в цій частині залишено без розгляду. В іншій частині ухвалу суду залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 12.05.2022р. постанову Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020 року залишено без змін. Щодо вирішення позовних вимог про припинення стягнення аліментів. Частинами 1, 2 статті 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Отже, законодавством визначено, що право на утримання припиняється в разі припинення навчання або до досягнення 23 років. У рішенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2014 року №695/2801/14-ц, провадження №2/695/1035/14 та виконавчому листі від 31.01.2019 р. №695/2801/14-ц, провадження №6/695/48/19 визначено строк стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] - до закінчення навчання, та не пізніше ніж до досягнення останнім 23-х років. [INFO] сину позивача та відповідача - [PERSON] виповнилося 23 роки. Позивачем не надано суду доказів того, що станом на дату подачі позову та протягом строку розгляду справи з нього продовжують стягуватися аліменти в примусовому порядку після досягнення сином 23 років. Тому позовні вимоги про припинення стягнення аліментів не підлягають задоволенню, оскільки дане питання вирішено в судовому рішенні та визначено ч.2 ст.199 СК України, що стягнення даних аліментів припиняється в зв`язку із закінченням навчання, але не пізніше ніж до досягнення повнолітньою дитиною 23-х років. Щодо вирішення позовних вимог про повернення безпідставно одержаних коштів. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз наведеної норми права свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14. Також суд звертає увагу на те, що позивачу було відомо, що його син продовжував навчання після 30.06.2016 р., однак жодних дій, пов`язаних з припиненням незаконного нарахування та стягнення аліментів державним виконавцем, він не вчинив. Судом встановлено, що грошові кошти в розмірі 16276,50 грн. були набуті відповідачкою як аліменти на утримання повнолітньої дитини на виконання рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2014 року №695/2801/14-ц, провадження №2/695/1035/14 та на підставі примусового виконання виконавчого листа від 31.01.2019 р. №695/2801/14-ц, провадження №6/695/48/19 Золотоніським ВДВС у Золотоніському районі. Це свідчить про те, що дані кошти набуті нею не безпідставно. Доказів недобросовісного їх набуття стягувачем матеріали справи не містять. Тому відсутні правові підстави для стягнення їх як безпідставно набутих. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 382/1728/18 (провадження № 61-9514св19). Фактично позовні вимоги про повернення сплачених аліментів на підставі ст.1212 ЦК України зводяться до повороту виконання, тоді як відповідно до ч.2 ст.445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів поворот виконання не допускається, незалежно від того, в якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. Обставин, за яких законом допускається поворот виконання рішення про стягнення аліментів, позивачем не доведено та судом не встановлено. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed