Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

10 січня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, у якому просив розірвати шлюб укладений між сторонами 24 лютого 2018 року та зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №231. В обґрунтування позову зазначено, що спільне життя з відповідачем не склалося з різних причин, через протилежні погляди на спосіб життя та сімейний побут, через відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Наразі сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинили, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам спільної дитини, яка залишається проживати з матір`ю, спору щодо місця її проживання немає. У зв`язку з тим, що шлюб між сторонами існує формально та неможливістю вирішити питання про розірвання шлюбу в позасудовому порядку позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 10.01.2023 року зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 09.02.2023 року відкрито позовне провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24.02.2023 року відповідач [PERSON] подала відзив на позов, у якому позовні вимоги просила задовольнити та розірвати шлюб між сторонами. Позивач в судове засідання не з`явивсь, про день, час та місце розгляду справи повідомлявсь належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання позивача, відповідно до якого позивач підтримує позовні вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі, просять позов задовольнити та розірвати шлюб з відповідачкою, а розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову, справу просить розглянути за її відсутності. Суд, врахувавши подані заяви сторін, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 24 лютого 2018 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що 24.02.2018 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено актовий запис №231 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 17.05.2022 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №3761. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved