Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягувати щомісячно з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею 23-х років за умови продовження навчання. При цьому посилається на те, що сторони по справі є батьками повнолітньої дочки [PERSON] , місце проживання якої визначено з батьком, вона навчається в навчальному закладі на стаціонарі, стипендії та доходів не отримує, а відповідач знаходиться у працездатному віці та має можливість утримувати свою повнолітню доньку. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 20.01.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24.05.2019 року у справі №295/14215/18 визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . Згідно ст. 199 СК України якщо\~повнолітні\~дочка,\~син\~продовжують навчання\~\~і\~\~у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій\~\~грошовій\~\~сумі\~\~і\~\~(або)\~\~у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У п.20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 та 6\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності з ч.1\~ст.77 ЦПК України\~встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що повнолітня дочка [PERSON] проживає з ним, як на підставу звернення до суду з позовом про стягнення аліментів відповідно до вимог ст. 199 СК України. Посилання позивача на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24.05.2019 року у справі №295/14215/18 не є доказом проживання дочки з ним, оскільки згідно ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. При цьому з копії візи та авіаквитка, наданих відповідачем, вбачається, що повнолітня дочка сторін [PERSON] вилетіла до Канади. Посилання позивача в обґрунтування позову на те, що дочка продовжує навчання на другому курсі денної форми навчання спростовується довідкою Житомирського державного університету імені Івана Франка від 07.02.2023 року №10/2223. Відповідно до вказаної довідки [PERSON] є здобувачем ІІ курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти саме заочної форми здобуття освіти, навчання за кошти фізичних осіб Навчально-наукового інституту іноземної філології Житомирського державного університету імені Івана Франка. Зарахована з 01.09.2021 року та закінчує навчання в червні місяці 2025 року. Також слід зазначити, що посилання позивача на рішення Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/8993/20 є безпідставним, оскільки воно не набрало законної сили. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами наявності обставин, з якими закон пов`язує можливість стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, а саме, що вона потребує матеріальної допомоги та те, що вона проживає разом з позивачем, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed