Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що вона користується житловим будинком [ADDRESS] . Зазначила, що вказаним будинком вона користується з 1989 року, здійснює його утримання та оплачує комунальні послуги. Посилаючись на викладені обставини, позивачка просить визнати за нею право власності на зазначене нерухоме майно за набувальною давністю. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Представник відповідача надав суду заяву у якій не заперечив щодо позовних вимог. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Позивачкою по справі є [PERSON] , [INFO] , відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданим 06 квітня 1996 року Васильківським МВ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 4). Згідно із відомостями актового запису про народження № 8 від 07.08.1941 року, при народженні позивачка мала прізвище [PERSON] , а її батьками були [PERSON] і [PERSON] (а.с. 6). Потім, позивачку було усиновлено і надано прізвище [PERSON] , а її батьками записано [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується змістом архівної довідки від 03.04.2019 року № 01-43/746/1 Державного архіву Київської області (а.с. 8). Надалі, у зв`язку із укладенням шлюбу, позивачка змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 16 червня 1962 року (а.с. 9). За змістом архівних довідок №№ 02-3086 і 02-3086 від 13 вересня 2017 року вбачається, що [PERSON] , 1914 року народження і [PERSON] , 1918 року народження були рідними сестрами та при народженні мали прізвище [PERSON] їх спільних батьків (а.с. 11, 12). При цьому, не виявлено відомостей про зміну прізвищ сестер [PERSON] у зв`язку із одруженням [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] , про що повідомлено в листах Державного архіву Київської області №№ 01-43/2645 і 01-43/2646 від 28 грудня 2020 року (а.с. 13, 14). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.04.1989 року (а.с. 15). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.06.2019 року (а.с. 16). З копії технічного паспорту на будинок вбачається, що власниками житлового будинку [ADDRESS] були [PERSON] - на 3/4 частини і [PERSON] - на 1/4 частину (а.с. 17 - 20). Дані обставини також містяться в архівній довідці № 479 від 21.12.2020 року КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» (а.с. 21). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12.11.2021 року, [PERSON] помер [INFO] ; відсутні відомості про осіб, які прийняли спадщину (а.с. 22). В пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно із відомостями довідки депутата Васильківської міської ради Грегуля В.В. від 17.11.2021 року, після смерті її дядька [PERSON] та її тітки [PERSON] , позивачка постійно проживала в будинку [ADDRESS] , користувалась земельною ділянкою, сплачувала необхідні платежі та проводила поточні ремонтні роботи (а.с. 23). Отже, позивачка, при заволодінні спірним майном та проживанні у вказаному будинку, в якому проживали її родичі, безумовно знала про наявність у неї підстав для такого користування житлом, а тому, суд вважає, що володіння позивачкою зазначеним нерухомим майном є добросовісним. Оскільки тітка позивачки - [PERSON] померла у 1989 році, слід вважати, що володіння позивачкою вказаним житлом є безперервним з 1989 року. При цьому, обставини оплати позивачем комунальних послуг за вказаною адресою на утримання зазначеного нерухомого майна, що підтверджено відповідними письмовими доказами, суд приходить до висновку, що володіння позивачем даним житлом є відкритим (а.с. 28 - 53). В пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Зокрема, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 06.03.2023 року, відсутня реєстрація будь-яких речових прав на будинок [ADDRESS] (а.с. 42 - 44). Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що позивачка добросовісно заволоділа вказаним нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно ним володіти протягом більше десяти років. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачка набула право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved