Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив суд стягувати з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на його утримання, на період його навчання, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що його мати [PERSON] та його батько [PERSON] з 07 жовтня 1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 12 грудня 2017 року розірвано. Під час їх шлюбу [INFO] народився позивач. В теперішній час він навчається на 1 курсі денної форми навчання у Криворізькому державному педагогічному університеті, за контрактом, тому не має можливості самостійно працювати та забезпечувати собі належні умови життя та навчання. На сьогодні його матеріально повністю забезпечує мати [PERSON] , яка сплачує грошові кошти за його навчання в університеті та відповідно, надає йому грошові кошти на інші його потреби. Мати не в змозі самостійно його утримувати. В теперішній час відповідач ніякої допомоги на його утримання не надає, хоча має можливість її надавати, оскільки він є фізично здоровим чоловіком. Позивач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 30). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 28,29). Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. В зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи викладену в заяві позивача думку про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 07.10.1995 року батьки позивача [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 12 грудня 2017 року розірвано рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області (а.с. 7). В шлюбі у них [INFO] народився позивач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 3). В теперішній час [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання Криворізького педагогічного університету, за контрактом. Термін навчання до 30.06.2026 року (а.с. 19). Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги позивачу на його утримання, про що вказував позивач в позовній заяві та не оспорено відповідачем, який в судове засідання не з`явився. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що повнолітній [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а його батько [PERSON] зобов`язаний йому надавати відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на його утримання, суд приймає до уваги те, що позивач навчається за денною формою за контрактом, знаходиться на повному особистому забезпечені, не має можливості самостійно працювати та забезпечувати себе матеріально, а тому суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу. Будь-яких доказів, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в меншому розмірі чи взагалі відмовити у їх стягненні, суду не надано. Із довідки Криворізького педагогічного університету № 19/009 від 11.01.2023 видно, що строк навчання [PERSON] закінчується 30 червня 2026 року (а.с. 19). Оскільки ч. 2 ст. 199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання, а позивач просить стягувати аліменти на період її навчання, то строк стягнення аліментів суд вважає можливим задовольнити в межах позовних вимог до 30 червня 2026 року, але не більше як до 23 річного віку, або до припинення сином навчання. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн. на користь держави.

Outcome: approved