Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики (розписки). На підставу своїх вимог посилається на те, що 15.09.2017 р. він надав відповідачу [PERSON] у борг кошти в сумі 150 000 грн., про що останній написав розписку. Строк повернення боргу за домовленістю між ними було встановлено до 31.07.2018 року. По закінченню строку, зазначеного в розписці, відповідач кошти не повернув, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду відзив на позовну заяву в якому не заперечує проти позову, підтверджує факт отримання від позивача позики в розмірі 150 грн., проте на даний час у нього відсутні можливості повернути борг. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані по справі, приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного: Згідно із розпискою від 15.09.2017 р. [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 150 000 і зобов`язується повернути їх до 31.07.2018 р. Відтак грошове зобов`язання відповідача [PERSON] перед позивачем вбачається з розписки, яка підписана відповідачем, що відповідає вимогам простої письмової форми, якою оформлена укладена між сторонами угода згідно ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України. В позовній заяві позивач стверджує, що борг згідно розписки йому не було повернуто і суду не надано доказів повернення боргу. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та підлягає виконанню у встановлений строк (термін), що встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі № 369/3340/16-ц, провадження № 61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. У постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі №143/280/17, провадження №61-33033св18, додатково звернуто увагу судів на те, що поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт виконання зобов`язання за договором позики. Наявність у позивача боргового документа - розписки відповідача свідчить про невиконання ним взятих на себе зобов`язань. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргової розписки в позивача підтверджує наявність боргу (постанова Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 483/1953/16-ц, провадження №61-33891св18). Відтак, у справі встановлено, що відповідач договірні зобов`язання не виконав, а тому за вимогою позивача суд вважає за необхідне стягнути на його користь суму неповернутих грошових коштів переданих за договором позики, тобто 150000 грн, що відповідатиме вимогам статті 1046 ЦК України і статті 533 ЦК України. Крім того, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1500 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved