Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його дитини - сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з 22 червня 2016 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16.05.2019 року було розірвано. Від шлюбу є одна малолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого згідно укладеного між позивачем та відповідачем договору про сплату аліментів на утримання дитини, участь у вихованні та додаткових витрат на дитину від 30.10.2018 року, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти. Однак, відповідач від виконання своїх обов`язків ухиляється, аліменти на утримання дитини не сплачує, у зв`язку з чим 16 жовтня 2019 року державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори було вчинено виконавчий напис про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по аліментам у розмірі 92947 грн. та пені у розмірі 92947 грн., а всього стягнуто 185894 грн. Окрім того, відповідач не спілкується із сином, бачив його останній раз у лютому 2018 року, не займається його вихованням, долею дитини не цікавиться, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, на намагання позивача долучити його до виховання дитини проявляє байдужість. Так, на даний час позивач уклала шлюб з іншим чоловіком, про якого син позивача має стійке усвідомлення, що саме він є його фактичним батьком, який віддає йому всю батьківську турботу. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені додаткові витрати на дитину у розмірі 522 грн. 50 коп., пов`язані з придбанням спеціального ортопедичного взуття. Позивач у судове засідання не з`явилась, але її представник надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що пред`явлені позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Разом з тим, просив суд розглянути справу за його відсутності у зв`язку з його постійним проживанням за межами України. Дослідивши матеріали справи та враховуючи визнання відповідачем позову, суд уважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв, зазначивши наступне. Так, позивач та відповідач з 22 червня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16.05.2019 року було розірвано (а.с.13-14,15). Від шлюбу позивача та відповідача є одна малолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Згідно договору про сплату аліментів на утримання дитини, участь у вихованні та додаткових витрат на дитину від 30.10.2018 року, укладеного між позивачем та відповідачем, сторони у справі погодили розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання їх дитини, а також участь у вихованні та додаткових витрат на дитину до моменту досягнення нею повноліття (а.с.10-11). Разом з тим, як убачається з виконавчого напису, вчиненого 16 жовтня 2019 року державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Гудимою О.Б., відповідач своїх зобов`язань за укладеним договором про сплату аліментів належним чином не виконував, у зв`язку з чим було вчинено вказаний виконавчий напис про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по аліментам у розмірі 92947 грн. та пені у розмірі 92947 грн., а всього стягнуто 185894 грн. (а.с.16). Як убачається із листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про надання інформації, станом на 14 грудня 2021 року заборгованість за виконавчим провадженням №60482622, відкритим з приводу виконання виконавчого напису, вчиненого 16 жовтня 2019 року державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Гудимою О.Б., не сплачена (а.с.21-23). Згідно висновку Соціально-психологічної служби Херсонського державного університету за вих. №В-21з/03-27 від 23.10.2019 року, виходячи із запиту психодіагностичного дослідження, спрямованого на виявлення взаємовідносин між батьками та кожного з них з дитиною, вплив умов виховання на психоемоційний стан і розвиток дитини, позбавлення батьківських прав біологічного батька [PERSON] позитивно вплине на психоемоційний стан і розвиток [PERSON] , [INFO] , та його соціальну адаптацію до нових умов життя (а.с.25-37). Згідно висновку психологічного обстеження [PERSON] від 25.06.2022 року, до якого звернулась позивач після свого виїзду з дитиною із м. Херсон до країни Швеції у зв`язку з військовими діями, де вона проживає разом із новим чоловіком, дитина не надто пам`ятає свого біологічного батька, який залишив родину у 2017 році та приблизно через рік припинив їх навідувати, а якщо й знає щось про нього, то лише з розповідей матері, при цьому не виказує жодних ознак дискомфорту чи стресу, коли говорить про свого біологічного батька. Разом з тим, зазначено, що новий чоловік позивача - [PERSON] займає місце батька дитини, забезпечує всі його потреби і заповнює простір, який залишився після того, як пішов біологічний батько (а.с.38-41). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. При цьому, в розумінні п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, який узгоджується з нормами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, як установлено судом та не заперечується відповідачем, відповідач від виконання своїх обов`язків ухиляється, вихованням та утриманням дитини тривалий час не займається, долею дитини не цікавиться, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не готує дитину до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відтак, за викладених вище обставин та з урахуванням того, що відповідач визнав пред`явлені позовні вимоги, з матеріалів справи не вбачається, що визнання ним позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд уважає, що позовні вимоги в частині позбавлення його батьківських прав знайшли своє підтвердження, а тому є такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених додаткових витрат на дитину у розмірі 522 грн. 50 коп., пов`язаних із придбанням спеціального ортопедичного взуття, суд зазначає наступне. Разом з тим, згідно приписів ч. 2 ст. 166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Аналізуючи положення ст. 185 СК України слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі №6-1489цс17. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, як убачається зі змісту позову, позивач понесла додаткові витрати на дитину у розмірі 1045 грн., що пов`язані з придбанням спеціального ортопедичного взуття, що визнається відповідачем, а відтак відповідно до положень ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача половини від названої суми, а саме суми у розмірі 522 грн. 50 коп. Разом з тим, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 1984 грн. 80 коп. (992 грн. 40 коп. - за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 992 грн. 40 коп. - за позовну вимогу по стягнення додаткових витрат). На підставі викладеного,

Outcome: approved