Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

18.01.2023 позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою у якій просить суд стягнути із відповідачки на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №1544802433 від 07.07.2020 у розмірі 20 416,88 грн, яка складається із: 14 260,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 1,26 грн - заборгованість за відсотками; 6 155,62 грн - заборгованість за щомісячними процентами, та судові витрати, які складаються із судового збору у сумі 2 684,00 грн та витрат пов`язаних з розглядом справи у сумі 1 342,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.07.2020 [PERSON] уклала із ТОВ «ФК «ЦФР кредитний договір №1544802433. На підставі договору про відступлення права вимоги №ТАС ЦФР-10-2016 від 07.10.2016 права вимоги перейшли від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «Таскомбанк». 02.12.2021 між АТ «Таскомбанк» та «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторінгу №НІ/11/6-Ф. Відповідно до договору факторінгу №НІ/11/6-Ф позивач ТОВ «ФК«ЄАПБ» набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 20 416,88 грн. У зв`язку з тим, що відповідачка не виконала свої обов`язки, передбачені кредитним договором, не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК«ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора, в результаті чого виникла заборгованість, позивач вимушений звернутись до суду за захистом свої порушених прав. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями від 18.01.2023, справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. Ухвалою суду від 26.01.2023 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. У встановлений судом строк, відповідачка правом на надання відзиву не скористалася. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. 31.01.2023 через систему «Електронний суд» позивачем подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечують. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідачка, згідно вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 22.03.2023 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів з урахуванням положень, передбачених ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.07.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №1544802433. Згідно п. 1.2 банк надав позичальнику кредит в сумі 14 260,00 грн. на строк 18 місяців. Згідно п. 1.3 позичальник зобов`язався оплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту №4802433 (а.с.5). Відповідно до паспорта кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № [NUMBER] , який підписано особисто [PERSON] , передбачено основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника. Розділ 5 паспорта містить інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника. Розділ 7 передбачає наслідки прострочення виконання зобов`язань у вигляді пені та штрафу (а.с.6). 07.10.2016 року між ПАТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЦФР» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, згідно якого первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує за відступлення права вимоги грошові кошти (а.с.12-13). 02.12.2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/6-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Актом прийому-передачі Реєстру прав вимоги за договором факторингу №НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 року підтверджується виконання п. 2.1. договору факторингу, а саме передачу реєстру прав вимоги (а.с.14-16). Згідно витягу з Реєстру прав вимоги за договором факторингу №НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1544802433 від 07 липня 2020 року в сумі 20 416,88 грн (а.с.18). Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У зв`язку порушеннями зобов`язань відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №1544802433 від 07.07.2020 року за період з 02.12.2021 по 31.12.2022 року у розмірі 20 416,88 грн., з яких: 14 260,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,26 грн - сума заборгованості за відсотками; 6155,62 грн - сума заборгованості за щомісячними процентами (а.с.11). Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Так, судом встановлено, що 07.10.2016 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ПАТ «Таскомбанк» було укладено договір відступлення прав вимог №ТАСЦФР-10-2016. Відповідно до п.п. 2.1. цього договору, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору, за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а.с.12-13). Крім того, сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі Права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей Позичальників (п.2.2. Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016). Відповідачка повідомлялась про відступлення права грошової вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» на користь АТ «Таксокомбанк» за кредитним договором №1544802433 від 07.07.2020, про що свідчить повідомлення про відступлення права вимоги від 07.07.2020 року в якому [PERSON] власноручно розписалася (а.с.7). З договору факторингу № НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 (а.с.14-16), акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимоги за договором факторингу № НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 (а.с.17) та витягу з Реєстру прав вимоги до договору факторингу № НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 (а.с.18) встановлено, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1544802433 від 07.07.2020 АТ «Таскомбанк» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Таким чином, оскільки відповідачка не виконує умов кредитного договору, добровільно та в визначені строки не сплачує визначені договором платежі, а позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному розмірі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 2684,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №32331 від 03.01.2023 (а.с.1). Оскільки суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, то сплачений позивачем судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру у розмірі 2684,00 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 610, 1048, 1056-1, 1077, 1082 ЦК України,

Outcome: approved