Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 06.01.2023 позивачка подала позов та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2 600 грн. щомісячно до досягнення сином двадцяти трьох річного віку. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що має з відповідачем сина [PERSON] , [INFO] . Він навчається на денній формі навчання в Харківському національному університеті внутрішніх справ. У зв`язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги. Відповідач офіційно не працює, проте має нерегулярні доходи, інших дітей немає, а дому здатен надавати допомогу у заявленому розмірі. Угоди про добровільну сплату аліментів з ним не досягнуто. Відповідач відзив не надав. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала та пояснила, що у зв`язку з навчанням син потребує допомоги. Йому необхідно нести витрати для забезпечення навчання, оплати проїзду тощо. Відповідач позов визнав частково, погодився на стягнення аліментів у розмірі 1500 грн. у місяць. Окремо вказав, що син навчається в університеті та повністю перебуває на утриманні держави. Заперечення також мотивував тим, що приблизно два місяці не працює та не має самостійних доходів. Третя особа не з`явився до суду, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позивачки підтримав. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 16.01.2023 прийнято заяву і відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд у спрощеному провадженні без повідомлення учасників розгляду. Копія позовної заяви направлена відповідачу поштою, однак конверт повернувся з причин відсутності адресата. Ухвалою суду від 20.02.2023 позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, всупереч яким не зазначені засоби зв`язку відповідача. 02.03.2023 позивачкою усунуто зазначені недоліки. Ухвалою від 06.03.2023 призначено розгляд з повідомленням сторін про судове засідання о 15-00 год. 30.03.2023 Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, заслухавши учасників розгляду, які з`явилися, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного. Суд встановив, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.08.2004 по 03.11.2021. Вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який після припинення шлюбу залишився з позивачко, проживає з нею та зокрема перебуває на утриманні. Син навчається на денній формі навчання в Харківському національному університеті внутрішніх справ з терміном закінчення липень 2026 року. У зв`язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги. Також встановлено, що між сторонам не досягнуто згоди щодо утримання дитини. Відповідач не має постійного місця роботи, однак є працездатним та не має інших утриманців. Встановлені факти визнаються сторонами та підтверджується свідоцтвами про одруження та народження дитини, довідкою з учбового закладу. Сторони не надали суду доказів на підтвердження свого стану здоров`я. Зміст спірних правовідносин. З встановлених обставин вбачається, що спірні правовідносини є сімейними та врегульовані ст.ст. 199, 200 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Всупереч положенням ст.ст. 12, 81, 177 ЦПК України позивачкою не надано доказів на підтвердження можливості відповідача надавати допомогу у заявленому розмірі. Натомість суд встановив, що відповідач не має постійних доходів, але є працездатним та не має інших утриманців. Ураховуючи встановлені обставини, пояснення сторін та наведені положення закону, суд вважає, що можливо стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2 000 грн щомісячно. Визначений судом розмір є необхідним, достатнім та відповідатиме інтересам батьків та сина. Таким чином позов слід частково задовольнити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial