Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення боргу за договором позики, застосування наслідків невиконання грошового зобов`язання. В позовній заяві (а.с. 2) викладено наступну позицію. На підставі укладеного 20 лютого 2020 року договору позики [PERSON] отримав від [PERSON] позику в сумі 3 000 доларів США строком до 20 травня 2020 року, про що видав відповідну розписку. Повернувши позикодавцеві грошові кошти в сумі 1 000 доларів США, від виконання іншої частини зобов`язання [PERSON] ухиляється. На вимоги позивача про повернення боргу відповідач не реагує. За вказаних обставин [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на його користь 73 140 грн. (що на день звернення до суду еквівалентно 2 000 доларів США) та три відсотки річних від простроченої на 28 місяців суми - 5 119,80 грн. Відзиву на позов не надходило. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до змісту якої - на задоволенні позову наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач не з`являвся, про дату, час і місце розгляду справи оповіщений належним чином у встановленому порядку, про причини неявки, їх поважність суд не повідомив. Судом ухвалено про заочний розгляд справи за відсутності її учасників. Судом встановлено, що 20 лютого 2020 року [PERSON] видав [PERSON] розписку (а.с. 13), згідно з якою зобов`язався повернути позивачу в строк до 20 травня 2020 року одержану від останнього позику в сумі 3 000 доларів США. Згідно з позовною заявою, позика в частини 1 000 доларів США позикодавцеві повернена. Невиконання [PERSON] грошового зобов`язання за вказаним договором, згідно ч. 2 ст. 545 ЦК України, підтверджується наявністю в позивача оригіналу відповідної розписки. Як встановлено ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Чинним цивільним законодавством (ч. 3 ст. 509, ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України) встановлено, що зобов`язання мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, повинні виконуватися належним чином в установлений строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом - ч. 1 ст. 612 ЦК України. Суд вважає, що позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу позику, а останній користувався грошовими коштами, проте не виконував зобов`язання з їх повернення. Розмір заборгованості за договором суд визнає обґрунтованим. За вказаних обставин, позивач має право вимагати повернення відповідачем позики в сумі, еквівалентній на час звернення до суду 2 000 доларам США, - 73 140 грн. (2 000 доларів США *36,57 грн.). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Тобто, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу три проценти річних від суми невиконаного у період з 21 травня 2020 року до 23 лютого 2022 року грошового зобов`язання, що становить 3 839,85 грн. та на день звернення з позовом еквівалентно 105 доларам США (2 000 доларів США*3%/12*21 місяць). Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає позика в сумі 73 140 грн., три проценти річних - 3 839,85 грн., та, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, - понесені позивачем документально підтвердженні судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (а.с. 1).

Outcome: partial