Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Керівник Ковельської окружної прокуратури Новосад Ю.О. звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Волинській області до [PERSON] , про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом риби розміром 17 272 гривні з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору в сумі 2684 гривні. В обгрунтування своїх вимог позивач вказує, що 16.04.2022 року о 10 год. 00 хв. громадянин [PERSON] перебуваючи на озері Пісочне поблизу с.Брунетівка Старовижівської територіальної громади Ковельського району здійснював незаконний вилов водних біоресурсів двома сітками, які належали останньому, за допомогою дерев`яного човна. Внаслідок незаконного вилову впіймав види риби: «Окунь» - 2 екземпляри, « Плітка »- 7 екземплярів, загальною вагою 250 г. [PERSON] заподіяв шкоди рибним запасам України у розмірі 17 272 грн.Своїми діями громадянин [PERSON] грубо порушив статтю 63 Закону України «Про тваринний світ», пункт 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 4 статті 85 КУпАП. Постановою від 18 травня 2022 року Старовижівського районного суду Волинської області (справа №168/215/22) відповідача по справі [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого частиною 4 статті 85 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в доход держави в сумі 340,00 гривень з конфіскацією знарядь вчинення правопорушення та незаконно добутих водних живих ресурсів. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] питання про відшкодування завданої ними майнової шкоди в розмірі 17 272 гривні не вирішувалось. Прокурор, посилаючись на те, що між неправомірними діями відповідача та заподіяною рибним запасам держави шкодою є прямий причинно-наслідковий зв`язок, завдана шкода добровільно відповідачем [PERSON] не відшкодована, просить стягнути з [PERSON] на користь Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області завдану адміністративним правопорушенням шкоду в розмірі 17 272 гривніта 2684 гривні понесених судових витрат при зверненні до суду на користь Волинської обласної прокуратури. Позивач посилається на те, що не вжиття Старовижівською селищною радою Ковельського району Волинської області та Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Волинській області, які є органами, уповноваженими здійснювати функції держави у відповідних правовідносинах, заходів щодо стягнення шкоди, заподіяної рибному господарству, та недоотримання коштів місцевим бюджетом, є відповідно до статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру», частини 3 статті 56 ЦПК України підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді. Враховуючи, що органом, уповноваженим державною здійснювати функції у спірних правовідносинах не вжито заходів до стягнення шкоди, що свідчить про його бездіяльність, тому позов пред`явив прокурор. Прокурор Нечая О.П. у підготовчому засіданні позов підтримав у повному обсязі. Просив позов задовольнити. Стягнунти з відповідача, сплачений судовий збір. Представник Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник третьої особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Волинській області у підготовче судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Будь-яких заяв та клопотань на позов не надав. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався. У судовому засіданні позов визнав повністю. Процесуальні дії у справі 27 лютого 2023 року ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 09 год. 00 хв. 21 березня 2023 року в приміщенні Старовижівського районного суду Волинської області. Одночасно здійснено виклик [PERSON] в підготовче засідання на вищевказану дату. Копію ухвали надіслано учасникам справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що згідно з протоколом №001956 від 16.04.2022 року про адміністративне правопорушення 16.04.2022 року о 10 год. 00 хв. громадянин [PERSON] перебуваючи на озері Пісочне поблизу с.Брунетівка Старовижівської територіальної громади Ковельського району здійснював незаконний вилов водних біоресурсів двома сітками, які належали останньому, за допомогою дерев`яного човна. Внаслідок незаконного вилову впіймав види риби: «Окунь» - 2 екземпляри, «Плітка» - 7 екземплярів, загальною вагою 250 г. [PERSON] заподіяв шкоди рибним запасам України у розмірі 17 272 грн.Своїми діями громадянин [PERSON] грубо порушив статтю 63 Закону України «Про тваринний світ», пункт 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 4 статті 85 КУпАП (а.с.14,19,22-23,25). Постановою від 18 травня 2022 року Старовижівського районного суду Волинської області відповідача по справі [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого частиною 4 статті 85 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в доход держави в сумі 340 (триста сорок) гривень з конфіскацією знарядь вчинення правопорушення, які є приватною власністю порушника та незаконно добутих водних живих ресурсів, а саме: сітки синього кольору (L 20 м, h 1,5 м, v 18 мм), сітки білого кольору (L 20 м, h 1.5 м, v 18 мм), 2 (два) екземпляри окуня та 7 (сім) екземплярів плотви, вагою 250 гр., які згідно з квитанцією № 14 знаходяться на зберіганні в Управлінні державного агентства рибного господарства у Волинській області (Волинський рибоохоронний патруль (а.с.12-13). Вказана постанова в апеляційному порядку відповідачем не оскаржувалась. Під час розгляду справ про притягнення відповідача [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 85 КУпАП вказаною постановою суду, враховуючи положення статті 40 КУпАП, питання про відшкодування заподіяної останніми шкоди рибному господарству України в розмірі у розмірі 17 272 гривні не вирішувалось. За приписами статті 40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Коли шкоду заподіяно неповнолітнім, який досяг шістнадцяти років і має самостійний заробіток, а сума шкоди не перевищує одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, суддя має право покласти на неповнолітнього відшкодування заподіяної шкоди або зобов`язати своєю працею усунути її. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Винуватість відповідача [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 85 КУпАП, є доведеною і вищевказані постанови у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, у відповідності до частини 6 статті 82 ЦПК України є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» визначено, що добування (вилов) це є вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування. Вилучення водних біоресурсів, у тому числі і риби, із середовища їх перебування добування, є окремим видом правопорушення, за яке передбачена матеріальна відповідальність у виді відшкодування шкоди згідно визначених розмірів (такс), при цьому для настання відповідальності не має значення чи повернута незаконно вилучена (добута) риба у середовище свого перебування, чи ні. Вищезазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 541/307/17. Відповідно до статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Статтею 69 цього Закону визначено особливості застосування цивільної відповідальності та передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до пункту 9 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 1998 року №1126, вимоги щодо здійснення любительського і спортивного рибальства та застосування знарядь і способів лову (добування), норми, заборонені місця і його терміни встановлюються правилами любительського і спортивного рибальства за басейно-територіальним принципом, які затверджуються Мінекоенерго за поданням Держрибагентства. Відповідно до пунктів 3.15 та 6.2 Правил любительського і спортивного рибальства забороняється лов водних живих ресурсів, зокрема, із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм; шкода, заподіяна громадянами України, іноземцями та особами без громадянства незаконним (з порушенням Правил рибальства) виловом, добуванням або знищенням цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водоймах, відшкодовується порушниками відповідно до такс, затверджених постановою КМУ від 21.11.2011 № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Згідно з розрахунком розміру шкоди, заподіяної незаконним виловом водних біоресурсів відповідачем [PERSON] , який здійснено відповідно до Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених постановою КМ України від 21 листопада 2011 року №1209 та довідки Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Волинській області, загальний розмір збитків складає 17 272 гривні (а.с. 22,23). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно представництва прокурором інтересів держави Положеннями статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Звертаючись до суду із позовом в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Старовижівська селищна рада Ковельського району Волинської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Волинській області, прокурор посилався на те, що діями відповідача [PERSON] була спричинена шкода навколишньому середовищу, а саме рибному господарству Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області, яка полягала в незаконному вилові водних біоресурсів (риби) у розмірі 17 272 грн.Вказана шкода у добровільному порядку не відшкодована, позивачем не вжито заходів для стягнення шкоди. Позивач - Старовижівська селищна рада Ковельського району Волинської області, а також третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Волинській області заходів судового захисту щодо стягнення з відповідача [PERSON] заподіяної ним шкоди не вжили. А також не заперечили проти представництва інтересів держави в суді Ковельською окружною прокуратурою. Про що листами № 770/02-06/2-22 від 04 листопада 2022 року,№ 1-16-9/32-23 від 09 січня 2023 року просили Ковельську окружну прокуратуру здійснити представництво інтересів держави у їх справі. Бо в них були відсутні заплановані грошові кошти на судові витрати (а.с.16-17). Приписи статті 131-1 Конституції України, статті 56 ЦПК України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наділяють прокурора повноваженнями на представництво в суді інтересів держави у виключних випадках, а саме: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу. Оскільки Старовижівська селищна рада Ковельського району Волинської області є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду, суб`єктом комунальної власності, до відання якого згідно статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» також входить здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів (правопорушення було вчинене на території цієї ради), самостійно не реалізувала своє процесуальне право на подання позову, то у відповідності до положень статті 23 Закону України «Про прокуратуру», статті 56 ЦПК України маються всі підстави для підтвердження представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 26 травня 2020 року по справі №912/2385/18 за схожих обставин. Окрім того, відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» Ковельською окружною прокуратурою попередньо,до звернення до суду, повідомлено позивача про звернення із даним позовом до суду. Таким чином наявні підстави для представництва інтересів держави у суді прокурором. При наданні правової оцінки доведеності заявлених прокурором позовних вимог, суд виходить з такого. Згідно з приписами статті 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до приписів статті 10 Закону України «Про тваринний світ» громадяни відповідно до закону зобов`язані охороняти тваринний світ, сприяти відтворенню відновлювальних об`єктів тваринного світу, використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону, відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. За приписами частини 1 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законом. Частиною 1 статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Статтею 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» передбачено, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. За приписами статті 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди, зокрема за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища. Таким чином, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди. Відповідно до статті 13 Конституції України та статті 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», в якій зазначається, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Крім того, статтею 142 Конституції України визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Згідно статей 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і від імені та в інтересах територіальних громад, відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції. Отже, органи місцевого самоврядування в межах своєї території є самостійними суб`єктами права власності на природні ресурси (в тому числі водні біоресурси). Відповідно до статті 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Відповідно до абзацу 11 частини 1статті 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками. З наведеного вбачається, що природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади (в даному випадку Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області - позивача по справі). Зазначені природні ресурси є власністю Українського народу. Водночас, загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду закріплені в статті 1166 ЦК України. Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд враховує визнання вини та позову [PERSON] в повному обсязі. Бо постановою від 18 травня 2022 року Старовижівського районного суду Волинської області відповідача по справі [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого частиною 4 статті 85 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в доход держави в сумі 340 (триста сорок) гривень з конфіскацією знарядь вчинення правопорушення, які є приватною власністю порушника та незаконно добутих водних живих ресурсів, а саме: сітки синього кольору (L 20 м, h 1,5 м, v 18 мм), сітки білого кольору (L 20 м, h 1.5 м, v 18 мм), 2 (два) екземпляри окуня та 7 (сім) екземплярів плотви, вагою 250 гр., які згідно з квитанцією № 14 знаходяться на зберіганні в Управлінні державного агентства рибного господарства у Волинській області (Волинський рибоохоронний патруль(а.с.12-13). Вказана постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась. Так, відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд першої інстанції встановив, що відповідач порушив вимоги законодавства про охорону тваринного світу, про що свідчать їх постанови, тобто вина [PERSON] є доведеною. У результаті незаконного вилову риби відповідач заподіяв збитки тваринному світу, розмір якого доведений прокурором та становить 17 272 гривні (а.с. 22,23). Пленум Верховного Суду України у постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини (п. 2). Вина [PERSON] у заподіянні майнової шкоди державі підтверджується постановою від 18 травня 2022 року Старовижівського районного суду Волинської області. Відповідно та між протиправними діями відповідача і завданою шкодою вбачається причинно-наслідковий зв`язок. Шкода, завдана навколишньому природному середовищу в сумі 17 272 грн. (а.с. 22,23) відповідачем [PERSON] у добровільному порядку не сплачена, тому підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідач, на виконання вимог частини першої статті 81 ЦПК України, не надав суду жодних доказів, які б спростовували позов. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість та підставність позовних вимог, право позивача підлягає захисту у спосіб визначений у позовній заяві, тому позов необхідно задовольнити повністю. Розподіл судових витрат В порядку статті 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь Волинської обласної прокуратури підлягають стягненню 2684 гривні сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved