Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради, про усунення перешкод у здійснені користування власним майном, скасування декларації та стягнення моральної шкоди, в якому просив суд ухвалити рішення яким усунути [PERSON] перешкоди у здійсненні права користування домоволодінням за адресою [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] перебудувати належний\~йому гараж\~за адресою:\~ [ADDRESS] у\~відповідність із\~пунктом 1*\~таблиці 1\~додатку 3.1.\~ДБН 360-92**\~«Планування і\~забудова міських\~та сільських\~поселень»,\~пункту 2.17\~ДБН В.2.2-15-2005\~«Житлові будинки»\~та із\~збереженням у\~кімнаті [ADDRESS] належних\~коефіцієнтів природного\~освітлення відповідно\~до вимог\~ДБН.В.2.5-28-2006\~«Природне та\~штучне освітлення»\~та демонтувати\~стіни гаражу,\~що розташовані\~з порушенням\~зазначених норм.\~Скасувати декларацію\~про готовність\~до експлуатації\~від 05.10.2016р.\~ЧК142162790879\~за адресою [ADDRESS] , яка подана [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 250\~000 грн. та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником домоволодіння по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 04.12.2012 року та власником земельної ділянки під вказаним житловим будинком на підставі державних актів на право приватної власності. Відповідач [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] . Земельні ділянки сторін по справі межують між собою. Позивач вказує, що вимушений звернутися з даним позовом, оскільки збудований відповідачем гараж, який розташований біля межі домоволодіння позивача на відстані менше метра до неї, що є порушенням пункту 1* таблиці 1 додатку ДБН 360-92** «Планування і забудова міських та сільських поселень» та пункту 3.25 ДБН 360-92** яким, протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими спорудами відповідно до ступеня їх вогнестійкості, а віддаленість горючої рідини на присадибній ділянці при опаленні рідким паливом слід приймати відповідно до протипожежних вимог (додаток 3.1.). Відповідно до таблиці 1 (додаток 3.1. ДБН 360-92**) та відповідно до ДБН В1.1-7-2002 «Пожежна безпека об`єктів будівництва», відстань між будинком позивача та спорудами сусіднього домоволодіння має становити не менше 8\~м.\~Саме така\~розрахована та закріплена нормативно відстань забезпечує обмеження\~поширення пожежі\~при її виникненні і саме таку відстань зобов`язано дотримуватись усіх забудовників при проведенні будь-яких будівельних робіт. Проте, будівництво гаража на відстані 4,5 метри від будинку позивача, тобто відстані майже вдвічі меншій, ніж це передбачено вказаними вище нормами спричиняє неприпустимий ризик виникнення і розвитку пожеж, пов`язаної з можливості завдання фізичної шкоди позивачу та його родині, житловому будинку позивача. Фактично, таке суттєве порушення може привести до втрати майна, що дає підстави стверджувати про наявність порушення права позивача на безпеку життя та здоров`я та порушення права на безпечне користування власністю. Крім того, проведеними будівельними роботами також порушено санітарно- гігієнічний стан домоволодіння в частині природного освітлення та інсоляції земельної ділянки, так і погіршення інсоляції в житлових кімнатах \~будинку позивача. Розташування і орієнтація житлових та громадських будинків має здійснюватись з урахуванням забезпечення нормативної тривалості інсоляції та освітленості відповідно до «Санитарных норм и правил обеспечения инсоляции зданий и территорий жилой застройки». Відповідно до п. 3.13 ДБН 360-92**, відстань між житловими будинками, житловими, громадськими, а також між виробничими будинками треба приймати на основі розрахунків інсоляції і освітленості відповідно до норм (розділ 10), протипожежних вимог (додаток 3.1) Між довгими сторонами житлових будинків заввишки 2-3 поверхи треба приймати відстані (побутові розриви) не менше 15 м; а заввишки в 4 поверхи і більше - 20 м, між довгими сторонами і торцями з вікнами із житлових кімнат цих будинків - не менше 15 м. При різних вимогах (протипожежних, санітарно-гігієнічних та ін.)\~до мінімально допустимих відстаней між будинками і спорудами при проектуванні треба приймати величини, найбільші з них (примітка 2.). \~ Розміщення та орієнтація житлових і громадських будинків (за винятком дитячих дошкільних установ, загальноосвітніх шкіл, шкіл інтернатів) повинні забезпечувати тривалість інсоляції житлових приміщень, визначених нормами, і територій не менше 2,5 год. за день на період з 22 березня по 22 вересня (п.10,30* ДБН 360-92**). \~ Відповідно\~до п.\~3.10\~ДБН ДБН\~В.2.2-15-2005\~«Житлові будинки.\~Основні положення»,\~при розміщенні\~нового будівництва\~в існуючій\~забудові або\~реконструкції будинків\~слід забезпечити\~дотримання вимог\~чинних нормативних\~документів щодо\~інсоляції,\~природного освітлення\~і захисту\~від шуму\~для навколишніх\~будинків.\~Ця умова\~є обов`язковою\~і в\~разі зміни\~габаритів існуючого будинку. Пунктом 3,4 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» передбачено, що природне освітлення повинні мати житлові кімнати, кухні тощо. \~ Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно- технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. \~ Внаслідок будівництва гаражу на відстані 1 метр до межі ділянок позивача та відповідача та 4,5 метри до вікон житлового будинку позивача, територія земельної ділянки позивача надмірно затемнена, що унеможливлює використання даної земельної ділянки для вирощування городини, ведення садівництва, що свідчить про порушення права на безперешкодне використання власності. \~\~ Зведення гаража на такій мінімальній відстані також призвело до зменшення коефіцієнту природного освітлення в житловій кімнаті №12 житлового будинку по [ADDRESS] . Після будівництва гаража даний коефіцієнт не відповідає вимогам ДБН В.2.5.-28- 2006 «Природне і штучне освітлення» та являється меншою ніж передбачено санітарними нормами (висновок ДЗ «Черкаська міська СЕС» від 30.07.2015). Оскільки до будівництва житлового будинку з гаражем відповідача суміжна земельна ділянка навпроти була вільна від забудови, то погіршення інсоляції, відповідно, відбулося саме внаслідок такого будівництва. Вказані порушення протипожежних та санітарних норм, відповідно до положень п. 4, п. 22 постанови пленуму ВССУ Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) № 6 від 30.03.2012 є істотними. Такої ж позиції притримується ВСУ (справи № 490/2496/14-ц, № 592/4105/16-ц). \~ Збудований відповідачем [PERSON] гараж літ. «Г» не відповідає вказаним нормам. \~ Так, інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області 19.08.2013 винесено припис №190 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, з якого вбачається, що будинок, який належить [PERSON] побудований попереднім власником у 2008 році з порушенням державних будівельних норм, а саме: відстань між прибудованими до житлового будинку гаражем та сусіднім будинком, становить 4,5 м., що є порушенням пункту 1* таблиці 1 додатку 3.1. ДБН 360-92** «Планування і забудова міських та сільських поселень», з порушенням улаштування водовідведення з даху гаража згідно пункту 2.17 ДБН В. 2.2-15-2005 «Житлові будинки». В приписі наявна вимога про усунення вказаних порушень до 19.10.2013. \~ В подальшому, 03.07.2014 інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю було здійснено перевірку виконання припису від 19.08.2013 № 190, за результатом якої встановлено, що [PERSON] припис не виконав, у зв`язку із чим, складено акт від 03.07.2014 та вручено новий припис від 03.07.2014 № 144 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а саме: відстань між прибудованими до житлового будинку гаражем та сусіднім будинком, становить 4,5 м., що є порушенням пункту 1* таблиці 1 додатку 3.1. ДБН 360-92** «Планування і забудова міських та сільських поселень», з порушенням улаштування водовідведення з даху гаража згідно пункту 2.17 ДБН В. 2.2-15- 2005 «Житлові будинки». В приписі наявна вимога усунення вказаних порушень до 03.08.2014. \~Протоколом про адміністративне правопорушення від 03.07.2014 № 180 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення [PERSON] , власника будинковолодіння в [ADDRESS] саме: невиконання вимог виконання припису № 190 від 19.08.2013,\~відстань між прибудованими до житлового будинку гаражем та сусіднім будинком, становить 4,5 м, що є \~порушенням пункту 1* таблиці 1 додатку 3.1. ДБН 360-92** «Планування і забудова і та сільських поселень», з порушенням улаштування водовідведення з даху гараж пункту 2.17 ДБН В. 2.2-15-2005 «Житлові будинки». Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області\~ 16.07.2014 винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5117,00 грн. Постановлено, що припис від 19.08.2013 № 190 не виконаний, а саме: відстань між прибудованими до житлового будинку гаражем та сусіднім будинком, становить 4,5 порушенням пункту 1* таблиці 1 додатку 3.1. ДБН 360-92** «Планування і забудова та сільських поселень», з порушенням улаштування водовідведення з даху гаража пункту 2.17 ДБН В. 2.2-15-2005 «Житлові будинки». 20.02.2018 управлінням державного архітектурно - будівельного контролю Черкаської міської ради внесено припис № 8 [PERSON] про невиконання попереднього припису від 04.01.2018 № 72 та констатовано порушення пункту 3 в четвертої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», та пункту 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553. Зобов`язано привести об`єкт до вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних державних стандартів і правил до 01.04.2018. 29.11.2018\~\~\~\~ головним інспектором будівельного нагляду Управління державної \~архітектурно - будівельної інспекції у Черкаській області було прийнято рішення про зупинення дії будівельного паспорту забудови земельної ділянки від 07.04.2016 та констатовано, що будівельний паспорт видано з порушення Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого на Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господ України від 05.07.2011 № 103. 11.04.2019\~року Управління\~державної архітектурно-будівельної\~інспекції у\~Черкаській області\~прийняло рішення\~№204\~про скасування\~паспорту забудови\~земельної ділянки\~від 07.04.2016\~№ 1057-бп.\~У зв`язку із цим, 19.04.2019 Управління державної архітектури будівельної інспекції у Черкаській області склало акт та надало припис Управлінню державного архітектурно - будівельного контролю Черкаської міської ради. Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Черкаській області 19.04.2019 видало припис №2 яким зобов`язало Управління ДАБК ЧМР розглянути питання про скасування декларації про готовність до експлуатації від 05.10.2016 ЧК142162790879. Проте, вказаний припис не виконаний і декларація не скасована. Оскільки вищезазначена декларація про готовність до експлуатації від 05.10.2016 ЧК142162790879 була подана з порушеннями ДБН А.2.2-3:2014, ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності, Постанови №461, а її реєстрація дозволяє використання майна, що порушує права та інтереси позивача, така декларація підлягає скасуванню. У зв`язку із зазначеними неправомірними діями відповідача, позивач вказує, що йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює 250\~000 грн. Просив позов задовольнити та покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 13.08.2020 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Від представника\~відповідача \~адвоката Панченка\~Ф.В.\~до суду\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~він просив\~відмовити у\~задоволенні позовних\~вимог,\~оскільки наявність чи відсутність певної споруди на приватній території домоволодіння відповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS] не порушує прав позивача, відповідно і не перешкоджає, на здійснення позивачем [PERSON] свого права користування власним домоволодінням. Позивач неодноразово звертався зі скаргами в контролюючі органи та з позовними заявами в суди різних інстанцій до відповідача, де предметом розгляду були аналогічні позовні вимоги, що стосуються споруди, яка, на думку позивача, зведена з порушенням норм ДБН на території домоволодіння відповідача. Різниця полягала лише у способі формулювання таких позовних вимог. За підсумком розгляду даних судових справ, після повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх матеріалів справи в їх сукупності, судовими рішеннями судів, першої, так і апеляційної та касаційної інстанцій у задоволенні позовних вимог [PERSON] до відповідача було відмовлено. Щодо вимоги позивача про скасування декларації про готовність до експлуатації є всі підстави стверджувати, що зазначена декларація від 05.10.2016 р. ЧК142162790879 була подана без будь-яких порушень норм ДБН, відповідно, з дотриманням норм чинного законодавства була зареєстрована Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції України в Черкаській області. Законність декларації обумовлена чітким дотриманням всіх визначених законодавством процедур. Так, відповідач [PERSON] , з метою налагодження добросусідських відносин з позивачем [PERSON] , вирішив виконати реконструкцію у власному домоволодінні за адресою [ADDRESS] , внаслідок чого, споруду, яку позивач називає «гараж», було реконструйовано у «навіс», належним чином, подавши перед цим повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 06.06.2016 р. ЧК062161580311, яке з дотриманням норм чинного законодавства було зареєстроване Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції України в Черкаській області. Таким чином, лише після подання повідомлення та виконання будівельних робіт по реконструкції і була зареєстрована вищевказана декларація. Зазначена декларація \~не оскаржувалась, отже, є чинною та законною. Разом з цим, відповідно до Направлення для проведення планового (позапланового) заходу №14 від 06.02.2020 р. Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради направило Головного спеціаліста відділу контролю для здійснення позапланової перевірки на об`єкті будівництва домоволодіння за адресою [ADDRESS] щодо дотримання суб`єктом містобудування [PERSON] вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. За підсумками перевірки був складений Акт №14 від 19.02.2020 р., яким зафіксовано відсутність порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті за адресою [ADDRESS] . Зазначив, що по даним позовним вимогам позивач пропустив встановлені законодавством України строки позовної давності і про їх поновлення суд не просить, а твердження позивача про те, що за змістом ст.391 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, в контексті змісту даного цивільного позову є нікчемним, оскільки в даному випадку ніхто, ні юридична, ні фізична особа, тим паче відповідач [PERSON] , ніяким чином не створюють будь-яких перешкод позивачу [PERSON] у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном. Наявність таких перешкод не підтверджена позивачем жодними належними та допустимими доказами. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди зазначив, що така вимога є безпідставною і не обґрунтованою. Неправомірність дій відповідача [PERSON] щодо позивача [PERSON] жодним судовим рішенням не встановлена, тим паче неправомірність дій, яка б виражалась у порушенні його права власності. Натомість всі судові рішення, які набрали юридичну силу, чітко встановили факт того, що [PERSON] не доведено, що його право порушено. [PERSON] ніяких дій, які б порушували право власності [PERSON] ніколи не здійснював. Також, будь-яких доказів, які б підтверджували реальність настання моральних страждань та обґрунтовували розмір моральної шкоди позивач не надав. Представник позивача скерував до суду відповідь на відзив, в якому вказував на обґрунтованість позовних вимог, оскільки відзив не містить доказів щодо законності будівництва житлового будинку з\~ прибудованим гаражем (навісом). Не підтверджено, що дана будівля зведена з наявністю проектної документації, документів дозвільного характеру, прийнято у встановленому порядку до експлуатації завершений будівництвом об`єкт (будинок з прибудовами). Повідомлення про початок робіт та декларація про готовність об`єкта до експлуатації датовані 2016 роком та зареєстровані вже після виявлення будівництва з порушенням норм контролюючими органами. Роботи, виконання яких задекларовані позивачем у 2016 році, фактично розпочаті у 2018 році. На думку відповідача, він не порушує права позивача, проте ним не спростовано недотримання при будівництві державних будівельних норм, що саме по собі є порушенням прав позивача, оскільки відповідач не має здійснювати будівництво на свій розсуд. Спірна будівля, що зведена з порушенням будівельних норм є капітальною, відтак на неї поширюються норми ДБН 360-92**, функціонально будівля використовується як гараж, який використовується з метою зберігання автомобіля. Просив врахувати, що неодноразово звертався до суду з позовами про захист своїх прав відносно облаштованої з порушенням будівельних норм будівлі гаражу, а тому строк позовної давності переривався. Крім того, зазначив, що до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення. Просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 03.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 11.03.2021 року задоволено клопотання представника позивача про виклик фахівця\~головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області Безкровної К.В. для допиту в судовому засіданні. \~ Ухвалою суду від 13.10.2021 року за клопотанням сторони позивача у справі призначено будівельно- технічна експертиза. За зверненням позивача від 13.05.2022 вказана експертиза залишена без виконання. 01.02.2023 року представником позивача скеровано до суду висновок експерта НДУКЦ МВС України №СЕ-19/124-22/59-БТ від 26.01.2023 року, складений на його замовлення за результатами судової будівельно-технічної експертизи. Вказаний висновок долучений до матеріалів справи протокольною ухвалою суду від 01.02.2023 року. Позивач та представник позивача адвокат Топор І.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, пояснення надали аналогічні, викладеним у позовній заяві, відповіді на відзив. Представник відповідача\~ адвокат\~Панченко Ф.В.\~в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі.\~Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували порушення права власності або створення перешкод у користуванні власністю для позивача з боку відповідача. Твердження про те, що начебто порушення пожежних норм при будівництві створює перешкоди позивачу у користуванні його власністю ґрунтуються на припущеннях, крім того втручання у власність відповідача шляхом зобов`язання перебудувати навіс не є пропорційним з огляду на те, що \~позивачу не створюються перешкоди у користуванні його власністю. В матеріалах справи також відсутні будь-які належні докази, які б могли підтвердити порушення прав позивача діями відповідача. Також в матеріалах справи відсутні докази неможливості перебудови об`єкту або відмови відповідача від такої перебудови. Крім цього, жодним судом не було прийнято рішення та не перебуває на розгляді справа про зобов`язання відповідача, провести відповідну перебудову. Також відсутні докази того, що використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення відповідач до відповідальності. Отже, як вбачається із позовної заяви, позивач не надав жодного належного доказу, який би підтверджував викладені обставини та вимоги у позовній заяві, а доводи, викладені у позовній заяві являються недоведеними, безпідставними та у задоволенні таких просить відмовити. Також просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, так як позивач пропустив трирічний термін звернення до суду за захистом своїх прав, а оскільки позов не є негаторним, на вказані відносини розповсюджується ст.256, 267 ЦК України. \~ Представники третьої особи Інспекції ДАБК Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради - Литвиненко І.М., Демідова Т.О. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Вказували, що в матеріалах справи відсутні докази, що спірна будівля є самочинною та її реконструкція порушує права позивача. Навпаки, матеріали справи містять акт державного заходу щодо дотримання законодавства в сфері містобудування від 19.02.2020 складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу фахівця [PERSON] , яким підтверджено відсутність порушень при прийнятті готового об`єкту до експлуатації. Пояснили, що скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 05.10.2016р. ЧК142162790879 не є належним способом захисту права, оскільки вона вичерпала свою дію після реєстрації, крім того позивачем вказане питання поставлено поза строками позовної давності. Допитана 16.07.2021 року в судовому засіданні фахівець будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області Безкровна К.В. пояснила суду, що вона як інспектор будівельного нагляду виїжджала з позаплановими перевірками у 2013-2014 р.р. на підставі направлення Управління ДАБІ у Черкаській області за адресою: [ADDRESS] щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, були встановлені порушення будівельних норм при будівництві прибудови, оскільки відстань між побудованою спорудою гаражу та сусіднім будинком становить 4, 5 м, що є порушенням пункту 1* таблиці 1 додатку 3.1. ДБН 360-92** «Планування і забудова міських та сільських поселень». З цього приводу Інспекцією неодноразово були винесені приписи про усунення порушень вимог законодавства з встановленням відповідного терміну їх виконання. Зазначила, що \~по технічній документації споруда літ. «Г»- це навіс, тобто не капітальна споруда, а фактично протягом реконструкції, яка була проведена у 2018 -2019 року, споруда перетворилася в гараж, який є капітальною прибудовою з фундаментом. За таких обставин, можна казати про самочинне будівництво, оскільки капітальна прибудова гаражу літ. «Г» збудована з порушеннями пункту 1* таблиці 1 додатку 3.1. ДБН 360-92** «Планування і забудова міських та сільських поселень». Приписи щодо усунення вказаних порушень не були виконані. Дотримання норм інсоляції (освітлення) нею не перевірялось. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, фахівця, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, в межах заявлених позовних вимог (ст.13 ЦПК України), установив наступне. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 04.12.2012 року та власником земельної ділянки загальною площею\~657\~кв.м.\~для будівництва\~і обслуговування\~жилого будинку,\~господарських будівель\~та споруд під вказаним житловим будинком; земельної ділянки площею 892 кв.м. для ведення садівництва, на підставі державних актів на право приватної власності. Відповідач по справі [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] на підставі договіру купівлі-продажу №1225 від 04.05.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Веліковой Н.А. Право власності на земельну ділянку кадастровий номер 7110136700:01:026:0056 площею 1000 кв.м. зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія та номер [NUMBER] від 27.05.2013 року. Земельні ділянки сторін по справі межують між собою, що підтвердили позивач та відповідач у судовому засіданні. Позивач вказує, що збудована відповідачем споруда навіс літ. «Г», що розташована біля межі його домоволодіння не відповідає ДБН України, фактично є капітальним будівництвом, збудованим самочинно та створює небезпеку у зв`язку з її експлуатацією, а тому підлягає перебудові та демонтажу, а декларація ЧК 142162790879 від 05.10.2016 року підлягає скасуванню. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №322782067 від 14.02.2023 року об`єкт права власності, який зареєстрований за відповідачем [PERSON] - житловий будинок, містить у собі споруду- навіс літ. «Г», щодо якого позивачем поставлено питання про його демонтаж та перебудову. Право власності\~на об`єкт\~нерухомості зареєстрований,\~поміж іншого,\~також на\~підставі спірної\~декларації про\~готовність об`єкта\~до експлуатації\~серії ЧК\~142162790879 від 05.10.2016 року та довідок про об`єкти нерухомого майна, виданих ФОП [PERSON] . Відповідно до Декларації про готовність до експлуатації об`єкта ЧК 142162790879, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта від 05.10.2016 року закінчено будівництвом готовий об`єкт житловий будинок, веранда з підвалом та навіс. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого ФОП [PERSON] станом на 29.03.2018 споруда літ. «Г» навіс, побудована у 2008, реконструкція здійснена у 2018 році. Складається з бетонних стовпів (фундамент), має цегляні стіни, та бетонну підлогу, перекриття дерев`яне, покрівля- бітумна черепиця. \~Водночас, 20.02.2018 управлінням державного архітектурно - будівельного контролю Черкаської міської ради внесено припис № 8 [PERSON] про невиконання попереднього припису від 04.01.2018 № 72 та констатовано порушення пункту 3 в четвертої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», та пункту 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553. Зобов`язано привести об`єкт до вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельнш державних стандартів і правил до 01.04.2018. 29.11.2019\~\~\~\~ головним інспектором будівельного нагляду Управління державної\~ архітектурно - будівельної інспекції у Черкаській області було прийнято рішення про зупинення дії будівельного паспорту забудови земельної ділянки від 07.04.2016 та констатовано, що будівельний паспорт видано з порушення Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого на Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господ України від 05.07.2011 № 103. 11.04.2019 року Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області прийняло рішення №204 про скасування паспорту забудови земельної ділянки від 07.04.2016 № 1057-бп. У зв`язку із цим, 19.04.2019 Управління державної архітекту будівельної інспекції у Черкаській області склало акт та надало припис Управлінню державного архітектурно - будівельного контролю Черкаської міської ради. \~Тобто, із вказаного технічного паспорту, виготовленого ФОП [PERSON] станом на 29.03.2018 та приписів Управління державної\~ архітектурно - будівельної інспекції у Черкаській області встановлено, що реконструкція споруди - літ. «Г» (навіс) продовжувалась у 2018 році, всупереч змісту декларації ЧК 142162790879, відповідно до якої об`єкт (споруда літ. «Г») завершений будівництвом у 2016 році. Відповідно до Рішення №1645 про зупинення дії будівельного паспорта забудови земельної ділянки від 07.04.2016 встановлено, що вказаний будівельний паспорт \~прийнято з порушенням вимог п.2.1, п.2.10 розділу II «Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 №1057-бп. Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Черкаській області 19.04.2019 видало припис №2 яким зобов`язало Управління ДАБК ЧМР розглянути питання про скасування декларації про готовність до експлуатації від 05.10.2016 ЧК142162790879. Як зазначає позивач, декларація про готовність до експлуатації від 05.10.2016 ЧК142162790879 з невідомих причин не була скасована. Проведеною позаплановою перевіркою інспекційним відділом Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області, відповідно до ст.41 Закону Ураїни «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого Постановою КМУ від 19.08.2015 року №698 встановлено, що Управлінням ДАБІ у Черкаській області невиконано в повному обсязі вимоги припису №2 від 19.04.2019 року щодо об`єктивного проведення перевірки об`єкта будівництва за адресою [ADDRESS] та встановлення відповідність виконаних робіт містобудівному законодавству. Також, в матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення від 09.01.2020 року стосовно головного спеціалісту відділу контролю Управління державного-архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради [PERSON] у зв`язку невиконанням в повному обсязі вимоги припису №2 від 19.04.2019 року. Висновком експерта №CЕ -19/124-22/5919-БТ від 29.04.2021, виконаним за зверненням позивача експертом Черкаського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України \~встановлено, що розташування капітальної будівлі (споруди) літ. «Г» по [ADDRESS] , що належить відповідачу [PERSON] не відповідає вимогам п.3.25*, п.1* та таблиці 1 додатка 3.1.ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» у частині дотримання протипожежних розривів між будівлями.\~ Згідно п.1* та таблиці 1 додатка 3.1.ДБН 360-92** протипожежна відстань між будівлями із ступенем вогнестійкості III \~повинна складати не менше 8 м, фактична мінімальна відстань від капітальної будівлі (споруди) літ. «Г», що прибудована до житлового будинку літ. «Б-II» ( [ADDRESS] ) до житлового будинку літ. «А-II» сусіднього домоволодіння ( [ADDRESS] ) складає 4,60 м. Також, згідно зазначеного висновку експерта №CЕ -19/124-22/5919-БТ від 29.04.2021, встановлено, що визначити фактичне функціональне призначення капітальної будівлі (споруди) літ. «Г» по [ADDRESS] не видається можливим із-за відсутності доступу до вказаного приміщення. По тексту висновку експерта №CЕ -19/124-22/5919-БТ від 29.04.2021 (стр.12 із 28) зазначено, що узагальнюючи вищевикладене, можливо зробити висновок, що будівля (споруда) літ. «Г» є капітальною та не підлягає під визначення «навіс» відповідно до ДБН В. 2.2-43:2021 «Будівлі та споруди. Складські приміщення». Рішенням Соснівського\~районного суду\~м.\~Черкаси від\~23.01.2017\~у справі\~№ 712/2902/16-ц\~у задоволенні\~позову [PERSON] \~до [PERSON] \~та Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання дій Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради щодо видачі наказів від 20.02.2012 № 63-08 та від 04.04.2012 № 159-08 про оформлення права власності [PERSON] (попередній власник), а також, щодо скасування наказів Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради від 20.02.2012 № 63-08, від 04.04.2012 № 159- 08 та свідоцтв про право власності від 21.02.2012 серії [NUMBER] та від 05.04.2012 серії [NUMBER] на житловий будинок по [ADDRESS] відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12.05.2017 зазначене судове рішення залишено без змін. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 04.09.2019 у справі № 712/2902/16-ц касаційну скаргу залишив без задоволення. Відхиляючи касаційну скаргу позивача, Верховний Суд зазначив, що звертаючись до суду з позовом [PERSON] вбачав порушені права у тому, що сусіднє домоволодіння збудовано з численними порушеннями, що створює йому незручності та викликають занепокоєння щодо порушення норм та стандартів, проте позивачем не зазначено, яким чином скасування наказів Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради та свідоцтв про право власності призведе до відновлення його прав. За таких обставин, позивачу вказано на невірно обраний спосіб захисту його права. Звертаючись з даним позовом, позивач вказує на те, що він враховував роз`яснення Верховного Суду у справі 712/2902/16-ц, а тому ним обрано інший спосіб захисту, який спрямований на відновлення його порушених прав шляхом зобов`язання відповідача перебудувати належну йому споруду літ. «Г» та приведення її у відповідність до ДБН України. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 2\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст.\~5, ч. 1 ст.\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті\~15, частини першої статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині першій\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України). Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України. За змістом частини першої статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Відповідно до Рішення головного інспектора будівельного нагляду №1645 про зупинення дії будівельного паспорта забудови земельної ділянки від 07.04.2016 встановлено, що вказаний будівельний паспорт\~ прийнято з порушенням вимог п.2.1, п.2.10 розділу II «Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 №1057-бп. Вказаними пунктами наказу від 05.07.2011 №1057-бп, передбачено, що будівельний паспорт видається уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження заяви на видачу будівельного паспорта за формою, наведеною у\~додатку 1\~до цього Порядку, до якої додаються: «…п.2.10 У схемі забудови земельної ділянки, сформованій уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури, визначається місце розташування запланованих об`єктів будівництва, червоні лінії, лінії регулювання забудови, під`їзди до будівель і споруд, відстань від об`єкта будівництва до вулиць (доріг), мінімальні відстані від об`єкта будівництва до меж земельної ділянки, а також будівель і споруд, розташованих на суміжних земельних ділянках, місця підключення до інженерних мереж (за наявності).» Відповідно до ч.1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі орган державного архітектурно-будівельного контролю) щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт щодо об`єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності. Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва. Орган державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, веде єдиний реєстр отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, повернених декларацій та відмов у видачі таких дозволів і сертифікатів, який формується на підставі інформації, поданої органами державного архітектурно-будівельного контролю. Відповідно до пункту 1* таблиці 1 додатку ДБН 360-92** «Планування і забудова міських та сільських поселень» та пункту 3.25 ДБН 360-92** яким, протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими спорудами відповідно до ступеня їх вогнестійкості, а віддаленість горючої рідини на присадибній ділянці при опаленні рідким паливом слід приймати відповідно до протипожежних вимог (додаток 3.1.). Відповідно до таблиці 1 (додаток 3.1. ДБН 360-92**) та відповідно до ДБН В1.1-7-2002 «Пожежна безпека об`єктів будівництва», відстань між будинком позивача та спорудами сусіднього домоволодіння має становити не менше 8 м. Як вбачається з матеріалів справи, наявних в ній фотокопій, висновку експерта №CЕ -19/124-22/5919-БТ від 29.04.2021, виконаним за зверненням позивача експертом Черкаського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Гуржій Т.М., які досліджені в сукупності, \~споруда (навіс/гараж) літ. «Г» будівля практично збудована відповідачем як капітальна споруда. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв з порушенням норм законодавства, не виконання приписів Інспекції ДАБК, що фактично свідчить про те, що відповідач протягом 2016-2020 р.р. свідомо відмовлявся від дотримання будівельних норм та проведення такої перебудови, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом зобов`язання [PERSON] перебудувати належну йому споруду (навіс) літ. «Г» за адресою: [ADDRESS] у відповідність із пунктом 1* таблиці 1 додатку 3.1. ДБН 360-92** «Планування і забудова міських та сільських поселень» та демонтування стіни споруди \~літ.Г, що розташовані з порушенням зазначених норм. \~ При цьому, суд відхиляє доводи сторони відповідача щодо пропуску строку позовної давності, оскільки, в технічному паспорті на житловий будинок зазначено, що реконструкція літ. «Г» фактично була завершено у 2018 році. За захистом своїх прав позивач звернувся у серпні 2020 року, тобто трирічний термін позовної давності з моменту фактичного завершення будівництва (реконструкції) та моменту, коли позивач дізнався про кінцеві характеристики та місцерозташування спірного об`єкту (літ. «Г»), не є таким, що пропущений.\~ Крім того, \~суд погоджується з твердженням сторони позивача, що до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення. У постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 607/15489/15-ц, на яку також послався заявник, як на приклад неоднакового застосування норми права, міститься висновок про те, що\~власник майна, згідно зі статтею 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння (стаття 391 ЦК України), є негаторним. Позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі, а тому негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, доки існує саме правопорушення. В даному випадку позивачем вірно обрано спосіб захисту права саме через усунення перешкод шляхом зобов`язання відповідача [PERSON] перебудувати належну йому споруду (навіс) літ. «Г», оскільки сутність перешкод власнику в даному випадку полягають у винних діях відповідача щодо недотримання будівельних норм, що спричиняє позивачу певні незручності, збитки та/або об`єктивно порушують його права (негаторний позов). Щодо недотримання відповідачем при будівництві коефіцієнтів природного освітлення відповідно до вимог ДБН.В.2.5-28-2006 «Природне та штучне освітлення», на думку суду вказана вимога може бути усунута в процесі демонтажу стін споруди літ. «Г», відповідно до вимог 1* таблиці 1 додатку 3.1. ДБН 360-92** «Планування і забудова міських та сільських поселень» Щодо вимоги про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 05.10.2016р. ЧК142162790879. Відповідно до частини п`ятої статті 34 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю. У частині першій статті 39 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність до експлуатації об`єкта протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Згідно з положеннями частини першої статті 39 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I-III категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката (частина п`ята статті 39 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності). Відповідно до частини дев`ятої статті 39 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою, зокрема, для оформлення права власності на нього. Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката (частина десята статті 39 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності). За правилами статті 26 цього Закону завершальним етапом будівництва об`єкту містобудування є реєстрація права власності на такий об`єкт. Аналіз положень законодавства свідчить про те, що реєстрація декларації про початок будівництва є обов`язковою умовою для початку виконання будівельних робіт. Відповідальність за повноту та достовірність інформації, наведеної в декларації, несе замовник будівництва (особа, яка подає декларацію), орган державного архітектурно-будівельного контролю здійснює перевірку повноти інформації та вносить її до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. З моменту реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, з якою пов`язується закінчення будівництва об`єкта містобудування, реєстрація повідомлення про початок виконання будівельних робіт вважається такою, що вичерпала свою дію. При цьому реєстрація права власності є підставою вважати, що декларація про введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта також вичерпала свою дію. Аналогічні за змістом правові висновки містяться у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: від 14 липня 2021 року у справі № 757/920/20-ц, від 08 грудня 2021 року у справі № 466/3367/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: від 19 вересня 2018 року у справі № 804/1510/16, адміністративне провадження № К/9901/23411/18; від 02 жовтня 2018 року у справі № 465/1461/16-а, адміністративне провадження № К/9901/12645/18; від 05 червня 2019 року у справі № 815/3172/18, адміністративне провадження № К/9901/5222/19; від 23 липня 2019 року у справі № 826/5607/17, адміністративне провадження № К/9901/4567/19; від 22 січня 2021 року у справі № 640/11869/20, адміністративне провадження № К/9901/30126/20. Що стосується стягнення з відповідача заподіяної позивачу моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 250\~000 гривень, суд зазначає наступне. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як передбачено ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд у відповідності з вимогами статті 23 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, а тому позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у психологічному стресі. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, у тому числі тривалість порушення прав позивача, характер порушення прав позивача, характер та обсяг душевних страждань, втрату нормальних життєвих зв`язків, здійснення додаткових зусиль для організації власного життя, зусиль, вжитих для відновлення порушених прав, а також принципи розумності та справедливості. Суд приходить до висновку про те, що\~сума моральної шкоди в розмірі 250\~000 грн. є завищеною, але\~з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 15 000,00 гривень, яка є достатньою і справедливою компенсацією завданої моральної шкоди. В іншій частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди, на думку суду, слід відмовити. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд вважає наступне. Позивач зазначає, що загальна сума сплаченого судового збору становить 2522, 40 грн.,\~витрати на правову допомогу адвоката склали 10\~000 грн., також ним понесені\~ судові\~витрати на\~проведення судової будівельно-технічної експертизи, виконаної Черкаським Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України в розмірі 8155,30 грн. Відповідно до квитанції № 0.0.2649980807.1 від 22.08.2022 року позивачем [PERSON] сплачено вартість проведення експертизи, яка становить 8155,30 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертиз необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду. Враховуючи положення ч. 6 ст. 139, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, наявність в матеріалах справи висновку експерта Черкаського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, наявність квитанції про оплату проведення експертизи в розмірі 8155,30 грн., а також приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволено частково, вважаю за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення судової судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 3262,12 грн. (40 % від позовних вимог). Частиною 1 ст.15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Частинами 1, 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.\~\~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:\~\~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;\~\~2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.\~\~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.\~\~Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:\~\~1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);\~\~2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);\~\~3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;\~\~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 2 ст.141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~\~1) у разі задоволення позову - на\~\~відповідача;\~\~2) у разі відмови в позові - на\~\~позивача;\~\~3) у разі часткового задоволення позову - на\~\~обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~ При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:\~\~1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;\~\~2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;\~\~3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;\~\~4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст.141 ЦПК України). Так, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивачем понесені судові витрати на надання правової допомоги. З матеріалів справи вбачається, що представництво\~інтересів [PERSON] \~під час\~судового розгляду\~справи судом\~першої інстанції\~здійснював адвокат\~Топор Ігор\~Олександрович,\~який на\~підтвердження повноважень\~представника надав\~суду ордер\~на надання\~правничої (правової)\~допомоги,\~виписаний на\~підставі договору\~про надання\~правової допомоги\~№б/н\~від 06.04.2016\~року,\~який підписано\~сторонами:\~ [PERSON] \~та адвокатом\~Топор І.О.,\~а\~також детальним\~описом виконання\~робіт та\~\~квитанцією до\~прибутково-касового\~ордеру б/н\~від 13.03.2023\~на суму\~10\~000\~грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Як встановлено в ч. 4 ст.58 ЦК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Таким чином, повноваження адвоката Топор\~І.О.\~як представника позивача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством, - ордером. Подання суду інших документів з цією метою не передбачене. Згідно зі ст.ст.133,137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України), що узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема, постановою від 22.01.2021 року в справі №925/1137/19. Відповідно до ч.ч.5 та 6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Беручи до уваги зазначене вище, а також прийняте у цій справі рішення, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати за надання правової допомоги. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, вважаю за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн., пропорційно, що складає 40% від задоволених вимог. Відповідно до частини 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позову [PERSON] , сплачений ним судовий збір при звернення до суду в розмірі 2522, 40 грн., підлягає стягненню з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає приблизно 40%, тобто 1009 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial