Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

13 жовтня 2022 року Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як орган опіки та піклування звернувся до суду із позовною заявою в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , в якій просив: 1) позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] ; 2) стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадбанку України. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що на обліку служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцького району Полтавської області перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах. Відповідач [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] . Відомості про батька дитини у свідоцтві про народження зазначені зі слів матері на підставі ч.1 ст.135 СК України. 28.12.2021 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення з Кременчуцької спеціалізованої школи інтернату Полтавської обласної ради про невиконання [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , який за заявою матері цілодобово знаходиться у школі, а саме з понеділка по п`ятницю. Крім того під час вихідних та святкових днів з 24.12.2021 року по 27.12.2021 року дитина також залишилася у школі, оскільки [PERSON] не має постійного місця проживання, не працює, перебуває в пошуках житла тривалий час та не має куди забрати дитину. [PERSON] зловживає спиртними напоями, перебуває у скрутному матеріальному становищі, не піклується про сина, в результаті чого дитина було помічена у крадіжках. 30.12.2021 року під час бесіди з працівниками служби у справах дітей, відповідач [PERSON] написала заяву про тимчасове влаштування сина до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради у зв`язку зі складними життєвими обставинами, де дитина перебуває з 06.01.2022 року і по даний час. За час перебування малолітнього [PERSON] в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, [PERSON] не відвідує сина, спілкується з дитиною тільки по телефону. Малолітній [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у психіатра, невролога. До моменту його прибуття до Центру [PERSON] з дитиною на прийом до лікаря-педіатра зверталася, але нерегулярно, рекомендації виконувала не завжди ретельно. Спеціалістами служби у справах дітей неодноразово були здійснені виїзди за місцем реєстрації [PERSON] за адресою [ADDRESS] , але двері помешкання жодного разу ніхто не відчинив, на залишені запрошення до служби відповідач не з`явилася. Відповідно до інформації служби у справах дітей виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради від 20.04.2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] , яка фактично проживає за адресою [ADDRESS] , була попереджена про наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків. Проте під час обстеження умов проживання за даної адресою співмешканець [PERSON] - [PERSON] повідомив, що [PERSON] з початку 2022 року не з`являється за місцем проживання, на зв`язок не виходить, місце перебування її невідоме. 04.05.2022 року [PERSON] повідомила в телефонному режимі спеціалістів служби у справах дітей, що проживає в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] та має намір забрати сина на виховання в сім`ю. З метою встановлення умов проживання [PERSON] спеціалісти служби у справах дітей неодноразово відвідували місце проживання [PERSON] , проте двері ніхто не відчинив. Зі слів сусідів, [PERSON] веде бродячий спосіб життя, йде з дому рано вранці, повертається пізно, неодноразово вони надавали їй їжу та допомагали фінансово. 22.06.2022 року [PERSON] повідомила в телефонному режимі спеціалістів служби у справах дітей, що проживає за адресою: [ADDRESS] . На момент обстеження даного приміщення [PERSON] мала ознаки алкогольного сп`яніння. У квартирі було брудно, стояв сморід. Були відсутні умови для повернення дитини. В подальшому [PERSON] не створила належних умов для проживання дитини. Під час надання [PERSON] соціальних послуг було зроблено акцент на роботі щодо вироблення у матері навичок відповідальності батьківства, надавалися рекомендації. У момент моніторингових візитів до [PERSON] , спеціалістами центру неодноразово встановлено, що відповідач перебуває в стані алкогольного сп`яніння в оточенні незнайомих чоловіків. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не має наміру виховувати та утримувати сина, виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] . З огляду на наведене, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як орган опіки та піклування звернувся до суду за захистом прав малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31.10.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.01.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить провести розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням. З заявою про відкладення розгляду справи не зверталася, причини неявки не повідомила. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідач [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16 грудня 2010 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №783. Відомості про батька дитини в свідоцтві про народження записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідач [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (довідка Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 08.07.2022 року №3349/01-27). 28 грудня 2021 року адміністрація Кременчуцької спеціалізованої школи Полтавської обласної ради звернулася до служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцького району Полтавської області з повідомленням щодо взяття на особливий контроль сім`ю [PERSON] , а саме, в період часу з 30.12.2021 року по 16.01.2022 року (зимові канікули), коли малолітній [PERSON] перебуватиме вдома з матір`ю. Дана сім`я перебуває на внутрішньому обліку як така, що потрапила у складні життєві обставини. За заявою матері дитина знаходиться у школі цілодобово з понеділка по п`ятницю. Зазвичай, на вихідні дні мати забирає дитину додому. Однак з 24.12.2021 року по 27.12.2021 року дитина залишилася в школі, оскільки мати не має постійного місця проживання, з її слів перебуває у пошуках житла. [PERSON] є одинокою матір`ю, не працює, зловживає алкогольними напоями, перебуває у скрутному матеріальному становищі, не піклується про сина. Останнім часом дитина була помічена в крадіжках. За повідомленням Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області [PERSON] проживала деякий час за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок використовувала як дачу, проживала в ньому зі співмешканцем. Син [PERSON] знаходився в Кременчуцькій спеціалізованій школі Полтавської обласної ради. Дачний будинок не пристосований для проживання в ньому дитини. [PERSON] забирала сина зі школи та проживала за місцем реєстрації. 30 грудня 2021 року відповідач [PERSON] звернулася до служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області із заявою про влаштування сина [PERSON] до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради у зв`язку зі складними життєвими обставинами, а саме, відсутності житла для проживання. З 06 січня 2022 року малолітній [PERSON] перебуває у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Мати [PERSON] не відвідує дитину. Дитина спілкується з матір`ю по телефону. Дитина [PERSON] перебуває на диспансерному обліку психіатра, невролога, що зазначено в довідці КНМП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» м. Кременчука. До моменту надходження дитини до Центру соціально-психологічної реабілітації мати [PERSON] з дитиною на прийом до лікаря-педіатра зверталася нерегулярно, рекомендації виконувала не завжди ретельно. Останнім часом на телефонні дзвінки мати не відповідає, на прийом не з`являються. 24 червня 2022 року відповідач [PERSON] надала до служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області пояснення, де зазначила, що проживає за адресою: [ADDRESS] . Повідомлена про дату засідання комісії з питань захисту прав дитини. 24.06.2022 року, 14.07.2022 року, 18.08.2022 року спеціалістами служби у справах дітей проведено обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] , та встановлено, що умови проживання для дитини не створені. Відсутнє окреме спальне місце, постільна білизна, стіл для навчання, дитячий одяг. За таких обставин, рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 22.09.2022 року №1327 затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, суд керувався такими положеннями Закону. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58) У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Суд виходить з того, що на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Водночас позбавлення батьківських прав батька щодо неповнолітньої дитини є крайнім заходом впливу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні свого сина [PERSON] , в його навчанні та утриманні, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з сином, не відвідує його, не виявляє жодного інтересу до нього. Наведене свідчить про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, відсутністю будь-якого інтересу до дитини. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Що стосується стягнення аліментів, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Неповнолітній [PERSON] перебуває у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, та приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в частковому відношенні до її заробітку, а саме щомісяця в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадбанку України, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. З огляду на наведене, позов Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради як органу опіки та піклування в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON] - підлягає задоволенню. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1984,80 грн.

Outcome: approved