Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

17.01.2023 року до суду звернувся позивач із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №5995481190 від 22.06.2021 року у розмірі 230926,31 грн. Позовні вимоги АТ «Таскомбанк» обґрунтовані наступним. 22 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано Кредитний договір №5995481190. [PERSON] було надано грошові кошти на наступних умовах: - сума кредиту - 178120,32 гривень; - строк користування - 42 місяці; - річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором; - щомісячні проценти - 2,49 % від суми кредиту. Позичальник підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних позичальником умов кредитування. Згідно п. 2.1. Кредитного договору всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 04.01.2021, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР», та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується підписавши цей Договір. Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору цей Договір, паспорт кредиту № [NUMBER] та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 04.01.2021 складають єдиний кредитний договір. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, а отже кредитодавець свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. 17.12.2021 року права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі Договору факторингу №171221. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 171221 від 17.12.2021р., позивач є новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором №5995481190 від 22.06.2021р. з усіма наступними додатками та змінами. Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, шо існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору Факторингу, випискою та розрахунком заборгованості. Умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Неодноразовими телефонними повідомленнями банку позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни. Як наслідок, станом на 27.12.2022 року заборгованість позичальника за кредитним договором №5995481190 від 22 червня 2021 року, становить 230926,31 грн., та складається із: - заборгованості по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 167566,94 грн.; - заборгованості по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 19,17 грн.; - заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 63340,00 грн., Таким чином, позичальником було грубо порушено умови кредитного договору №5995481190 від 22.06.2021року, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 20.01.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні. В сьогоднішнє судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач до судового засідання повторно не з`явився, причину неявки та своїх зауважень суду не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження. Суд, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку, вважає, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України\~передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В статті 15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно\~зі ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:\~1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;\~5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення;\~7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. За визначенням ч. 1\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1\~ст. 509 ЦК України, відповідно до якої, зобов`язання -\~це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено, що 22.06.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір №5995481190 про надання кредиту (а.с.9-16). 17.12.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» та Акціонерним товариством «Таскомбанк» укладено Договір факторингу №171221, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» відступає АТ «Таскомбанк» за плату належні йому права вимоги, а АТ «Таскомбанк» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі прав вимоги (а.с. 17-23). Згідно п.2.3. Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру прав вимог згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває всі права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною договору (а.с.18). Відповідно до Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №171221 від 17.12.2021 року, АТ «Таскомбанк» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором в сумі 175700,70 грн., з яких: - 163156,97 грн. залишок заборгованості за тілом; - 1,17 грн. залишок заборгованості за відсотками; - 3696,00 грн. залишок заборгованості за щомісячними відсотками; - 4409,97 грн. сума простроченої заборгованості за тілом; - 1,39 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками; - 4435,20 грн. сума простроченої заборгованості за щомісячними відсотками (а.с.29). АТ «Таскомбанк» направило [PERSON] повідомлення-вимогу за вих.№18243/70.2.2 від 19.10.2022 року про дострокове повернення кредиту за кредитним договором №5995481190 (а.с.60). Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором щодо сплати процентів за користування кредитом та повернення кредиту належним чином не виконав, заборгованість позичальника становить 230926,31 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 167566,94 грн., заборгованість по річним процентам 19,17 грн., заборгованість по місячним процентам 63340,20 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору (а.с.38). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором ґрунтуються на законі та умовах договору, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved