Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 12500 грн, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 10.08.2010. В шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] .З моменту розірвання шлюбу спільна дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, а відповідач проживає окремо. Позивач працює в ТОВ «ВЕТСИЛА» бухгалтером з доходом 9453.00 грн. на місяць, проживає разом з дитиною та своєю матір`ю [PERSON] , яка є пенсіонеркою. Відповідач приховує свої статки, однак, на думку позивача, з огляду на спосіб життя та витрати відповідача, він отримує достатній доход для утримання своєї єдиної доньки. До листопада 2020 року [PERSON] приймав участь в утриманні дитини шляхом грошових переказів, але з листопада 2022 року [PERSON] припинив приймати участь в утриманні дитини. Жодної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Дитина стоїть на диспансерному обліку, оскільки має діагноз АХЛШ, плоскостопість, міопія, що потребує регулярних медичних консультацій та придбання ортопедичного взуття, та апаратного лікування зору- 2,3 рази на рік. За згодою з відповідачем було прийняте рішення, що [PERSON] необхідне додаткове позашкільне навчання, у зв`язку з чим донька відвідує курси англійської мови, вартість навчання на яких складає 3200грн. щомісячно. Також донька відвідує курси «інформатизації» вартістю 1780 грн щомісячно та курс «алгебри та геометрії» вартістю 3200 грн щомісячно. Таким чином, вартість навчання складає 8180 грн. щомісячно. Також, позивач з дитиною мешкають за містом, а тому [PERSON] вимушена нести додаткові транспортні витрати, а звертаючи увагу на те, що у воєнний час громадський транспорт не завжди працює, іноді сплачувати послуги таксі. Транспорті послуги щомісяця становлять приблизно 2000 грн. Донці чотирнадцять років і вона постійно зростає, тому є необхідним дуже часто купувати для неї новий одяг і взуття. Крім того, дитина потребує профілактичного лікування, нагляду спеціалістів, спеціального режиму життя і харчування. Щомісячно на харчування доньки позивач витрачає не менше 5000 грн. Представник відповідач надав суду відзив, в якому зазначив, що кожного місяця [PERSON] перераховував кошти на карту позивача на утримання дитини, різні суми. Також, як батько дарував різні подарунки, останнім подарунком був телефон, який надсилався з Польщі до України міжнародною доставкою «Meest». Протягом 2022 року також кожного місця перераховував 6-7 тис. на утримання дитини. Останній платіж був здійснений в січні 2023 року, що підтверджується квитанцією з ПриватБанку, а тому твердження позивача, що відповідач перестав сплачувати кошти і «жодної допомоги позивач не отримує з листопаду 2022 року» є неправдою. Зауважив, що позивач не обговорювала з відповідачем додаткових курсів для спільної дочки і їх ціну. Крім того, вартість таких занять жодним чином не підтверджена. Відповідач жодним чином не заперечує проти додаткового навчання доньки, завжди підтримує дочку, проте, в нього є сумніви щодо реальної їх вартості і витрат на дитину в місяць матір`ю в загальному. [PERSON] з 2019 року проживає в Республіці Польща, офіційно працевлаштований і довідку про свої доходи надсилав позивачеві. Дохід відповідача згідно Трудового Договору укладеного з ТОВ «MIRIKI» починаючи з 01 січня 2023 становить 3490,00 злотих брутто, це без вирахуванням податків. З вирахуванням офіційних податків відповідач отримує 2900,00 злотих. По офіційному курсу в Україні, один злотий= 8.16-8.25 грн. Таким чином, в гривні відповідач приблизно отримує 23\~000 тис грн. Проте, відповідач в іншій країні орендує квартиру, оренда якої становить приблизно 10 000,00 тис/місяць. Також, у відповідача є і інші власні потреби, продукти харчування, транспортні витрати та інше. Крім того, на утриманні у відповідача є непрацездатна мати пенсійного віку [PERSON] , якій теж [PERSON] висилає кошти, тому що пенсії на прожиття не вистачає. Позивач просить стягнути 12 500 тис. грн, що перевищує 50% доходу відповідача, а тому відповідач не погоджується з такими позовними вимогами, такий розмір є занадто великим для відповідача, тому просить відмовити в їх задоволенні і призначити аліменти на утримання дитини в розмірі половини наведеної суми позивачем 6250,00 тис. грн. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 лютого 2023 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, надала суду заяву, в якій не заперечувала проти стягнення запропонованої відповідачем суми аліментів в розмірі 6250 грн. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 10 серпня 2010 р. В шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Дитина мешкає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Власником будинку є мати позивача [PERSON] , яка є пенсіонером та також мешкає за вказаною адресою. Суду надано: - розрахункову квитанцію №12 від 05.12.2022 на суму 1780 грн. за консультування [PERSON] з питань інформатизації ФОП [PERSON] IT-UNIVER; - розрахункову квитанцію №10 від 05.12.2022 на суму 3200 грн. за отримання послуги «загальний курс з англійської мови Elementary A1 [PERSON] »; -розрахункову квитанцію №11 від 05.12.2022 на суму 32000 грн. за отримання послуги «консультування з питань алгебри та геометрії [PERSON] ». Відповідно до медичної довідки від 21.10.2022, [PERSON] стоїть на диспансерному обліку, оскільки має діагноз АХЛШ, плоскостопість, міопія. Позивач працює на посаді бухгалтера в ТОВ «ВЕТСИЛА» з доходом 9453 грн на місяць, що підтверджується довідкою виданою директором ТОВ «ВЕТСИЛА» [PERSON] від 23.01.2023 №1/2301. [PERSON] працює на посаді арматурщика-бетонщика за трудовим договором в Республіці Польша в ТОВ «MIRIKI» з доходом 3490 PLN на місць, що за офіційним курсом НБУ станом на 30.03.2023 складає 29567,28 грн., без врахування податків. Крім того, на утриманні відповідача знаходиться матір [PERSON] , яка є пенсіонеркою. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням заяви позивача про погодження суми аліментів в розмірі 6250 грн, виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Отже, можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України\~від 17\~травня 2017\~року №\~2037-VIII\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо посилення\~захисту права\~дитини на\~належне утримання\~шляхом вдосконалення\~порядку стягнення\~аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Такий припис доводить факт підвищеного захисту прав дитини. Відповідно до ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. У ст.\~150\~СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами в ході судового розгляду справи неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та фактично знаходяться на її утриманні. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем під час судового розгляду. Стягнення аліментів у судовому порядку є правом того з батьків, з ким проживає неповнолітня дитина, передбаченим Сімейним Кодексом України, незалежно від надання допомоги на утримання дитини в добровільному порядку. Оскільки судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю, а отже тягар по її утриманню здебільшого покладається на позивача, виходячи з вимог сімейного законодавства, відповідно якого діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків. Відповідачем жодних обставин, які б свідчили про його звільнення від сплати аліментів суду не надано, а тому суд вважає необхідним покладення на останнього аліментного зобов`язання. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідач є працездатною особою, яка офіційно працевлаштована, а тому враховуючи визнання позову відповідачем на суму 6250 грн. та заяву позивача про погодження зазначеної суми, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в зазначеному розмірі, задовольнивши позовну заяву частково. Відповідно до статей 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, суд стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини у вищевказаному розмірі, починаючи із дня пред`явлення позову до суду, а саме з 28 січня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. За змістом ч.2 ст.\~184\~СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial