Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та сьягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 15.02.2018 року між сторонами було зареєстровано шлюбу, під час якого в них народився син [PERSON] , [INFO] . Через шість місяців після народження сина відповідач зник та не виходить на зв`язок, перебував у міжнародному розшуку за вчинення вбивства. 16.06.2021 року заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області шлюб між сторонами було розірвано та визначено місце проживання дитини [PERSON] разом із матір`ю. Фактично від народження сина відповідач покладених на нього законом батьківських обов`язків не виконує, матеріально його не забезпечує, участі у вихованні сина не бере, дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов у якому зазначив, що від виконання батьківських обов`язків не ухилявся, однак бачитися з сином не в змозі через те, що наразі перебуває під вартою в межах кримінального провадження № 1201907004000793. При вирішенні питання про стягнення аліментів просить врахувати відсутність у нього роботи. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Мукачівської міської ради Степанова О.Р. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. \~ \~ \~ \~Частинами 7-10 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Також суд звертає увагу на Закон України «Про охорону дитинства», який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Так, зі статті 11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» вбачається, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 даного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. \~ \~ \~ \~Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 15.02.2018 року у Мукачівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 39. Дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а. с. 17). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 16). Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.06.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] (а. с. 14-15). За довідкою про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 19). Згідно з повідомленням ГУНП в Закарпатській області № 7140/106/26/1-2022 від 02.05.2022 року [PERSON] , [INFO] , перебував у Міжнародному розшуку, розшукувався Мукачівським РУП ГУНП в Закарпатській області з 20.03.2019 року за кримінальним провадженням № 12019070040000452 від 25.02.2019 року, відкритим за ознаками ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 185 КК України (а. с. 20). За довідкою ЦРД «Янголятко» [PERSON] відвідує заняття в Центрі розвитку дитини «Янголятко». Супроводжує на заняття та оплачує їх мама дитини [PERSON] (а. с. 21). Згідно зі свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 16.07.2022 року [PERSON] , [INFO] змінила 16.07.2022 року прізвище, власне ім`я, по батькові на « [PERSON] » (а. с. 52). Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Мукачівської міської ради № 4229/01-36/42-22 від 14.11.2022 року позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на його утримання є доцільним (а. с. 62). Згідно з вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ст. 115 КК України та засуджено до покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] участі у вихованні свого сина не приймає, матеріально не утримує, його життям та здоров`ям не цікавиться. З огляду на встановлені судом обставини, виходячи з даних про особу відповідача, діючи виключно в інтересах неповнолітньої дитини, враховуючи думку органу опіки та піклування, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав, що не суперечить приписам національного та міжнародного законодавства про наявність вимог закону, за яких особа може бути позбавлена батьківських прав, а також практиці Європейського суду з прав людини. Що стосується вимоги по стягненню аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині\~2\~цієї статті\~зазначено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, відсутність у відповідача постійного доходу, суд вважає, що аліменти у розмірі 3000 гривень є завеликими, а тому визначає аліменти у розмірі 2000 гривень. За приписами ст. 141 ЦПК України судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав підлягає стягненню на користь позивачки підлягає стягненню з відповідача, а за вимогу про стягнення аліментів у дохід держави з відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial