Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

08 лютого 2023 року позивач через свого представника звернулася з позовом до відповідача в кому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на земельну ділянку загальною площею 1,6246 га, яка включає земельну ділянку площею 1,3161 га та земельну ділянку площею 0,3085 га, яка розташована на території Скригівської сільської ради, діл. 220, призначена для ведення особистого селянського господарства, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ВЛ №006136 та право на завершення приватизації та реєстрацію права власності земельної ділянки площею 0,50 га (0,25 га - для ведення особистого підсобного господарства, 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель), згідно виписки із рішення сесії Скригівської сільської ради Горохівського району від 16 грудня 1993 року № 14/7, як на спадкове майно, що залишилося по смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Свій позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане належне їй майно. Зазначає, що є спадкоємцем за законом. Належним чином прийняла спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем, однак у досудовому порядку оформити свої спадкові права на майно по смерті матері позивач не має змоги, нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину, а тому просить позов задовольнити. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, проте її представник подав. письмову заяву в якій просить справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явилася, у поданій суду заяві просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи та письмові докази наявні у ній, приходжу до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи ч.3 ст.211 ЦПК України оскільки всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Витягом з погосподарської книги №3 за 2016-2023 роки від 01 листопада 2023 року стверджується, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , належить рахується за [PERSON] . Рік будівництва:1973 (а.с.10). Також, встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на землю І-ВЛ №006136 спадкодавцю [PERSON] належить земельна ділянка загальною площею 1,6246 га, яка розташована на території Скригівської сільської ради, діл. 220, призначена для ведення особистого селянського господарства (а.с.11). Окрім того, сесією Скригівської сільської ради народних депутатів Горохівського району від 16 грудня 1993 року № 14/7 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» [PERSON] передано у приватну власність ділянка площею 0,50 га (0,25 га - для ведення особистого підсобного господарства, 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель) (а.с.12). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вище вказане майно. Із копії спадкової справи заведеної по смерті [PERSON] інших спадкоємців окрім позивача не встановлено. Документами про родинні відносини підтверджується, що позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця (а.с.16, 17). З довідки виконавчого комітету Мар`янівської селищної ради Луцького району Волинської області №551 від 01 листопада 2022 року вбачається, що згідно з записом в погосподарській книзі №3 за 2016-2023 роки за №3 по особовому рахунку № [NUMBER] житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] значиться за [PERSON] . Остання до дня смерті проживала в даному будинку і нікуди на проживання не виїжджала. Проживала до дня смерті з дочкою [PERSON] . Заповіт [PERSON] в Скригівській сільській раді не посвідчувався. Спадкоємцями за законом після її смерті є дочка [PERSON] , яка вступила у фактичне володіння майном шляхом спільного проживання (а.с.9). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , спадщину прийняла відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно після смерті [PERSON] , в тому числі в порядку ст.1241 ЦК України, судом не встановлено. Постановою приватного нотаріуса від 30.11.2022 року №325/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом було відмовлено у зв`язку із тим, що позивач не подав документи для оформлення спадщини в повному обсязі (а.с.19). Тобто, позивач не має можливості оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п. «г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України (далі ЗК України) підставою набуття права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з п.7 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до абз.2 п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку Судом встановлено, що спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] яка помер [INFO] . Успадкувавши спадкове майно, вона успадкувала право на завершення приватизації, яке мала за життя спадкодавець, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно. За таких обставин, беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає, що позивач вправі успадкувати спадкове майно після смерті спадкодавця, а також, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельної ділянки, у зв`язку з чим, суд вважає доводи позивача підставними, обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved