Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

08.12.2020 КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання. Мотивуючи позов тим, що відповідач проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» відповідно до умов, визначених Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідач порушує умови надання послуг, в зв`язку з чим за період з 01.11.2017 по 30.09.2020 утворилася заборгованість, яка з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми становить 19055,95 грн, яку і просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. 29.03.2021 Вінницьким міським судом Вінницької області в даній справі ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в розмірі 19055 грн 95 коп., з яких 17869 грн 62 коп. основного боргу, 701 грн 85 коп. інфляційних втрат, 484 грн 48 коп. 3% річних від простроченої суми заборгованості, та судовий збір (а.с. 36-37). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.06.2021 заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2021 у цивільній справі №127/27583/20 скасовано, а справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 60). 28.07.2021 представником позивача [PERSON] подано заяву про збільшення позовних вимог (вх. №51705), згідно якої останній просив стягнути з відповідача на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.11.2017 по 30.06.2021 у загальному розмірі 25460,24 грн, так як за період з жовтня 2020 року по червень 2021 року (включно) відповідач продовжував отримувати послуги з опалення та гарячого водопостачання, проте належним чином обов`язок щодо їх оплати не виконував (а.с. 69-70). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2023 прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог 28.07.2021 (а.с. 78). 08.12.2021 відповідач [PERSON] подав до суду заяву стосовно невизнання позовних вимог, згідно якої просив відмовити у задоволенні позовної заяви. Зазначив, що позовні вимоги не визнає повністю. Вказав, що між ним та позивачем не укладено жодного договору щодо надання йому житлово-комунальних послуг, а відтак він не є споживачем цих послуг у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги». До того ж, враховуючи відсутність згаданого вище договору вважає необґрунтованим нарахування штрафних санкцій. Також зауважив, що тривалий час не мешкає за вказаною адресою. Стверджував, що надані позивачем розрахунки заборгованості не є належним доказом у справі, так як ґрунтуються лише на припущеннях в силу відсутності договору та актів виконаних робіт (а.с. 93-96). 23.12.2021 представник позивача КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» Мандер М.О. подав до суду відповідь на відзив (заяву), згідно якої просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначив, що відповідачем вказувалося про належність йому, як власнику, квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , тому відповідач зобов`язаний утримувати належне йому майно. Посилаючись на правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц, від 06.11.2019 у справі №642/2858/16 зауважив, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від сплати послуг у повному обсязі. Також звернув увагу, що процедура відключення від систем централізованого теплопостачання регламентована Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.08.2019 №169, при цьому позивач, як виконавець комунальної послуги з постачання теплової енергії, фактично не може перешкоджати відповідачу в реалізації його права (а.с. 99-100). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2023 дану справу прийнято до провадження судді Шаміної Ю.А., розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) осіб. 22.03.2023 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (з викликом сторін) у цивільній справі відмовлено. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини сторін, що ґрунтуються на вимогах ст. 526, 625 ЦК України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Судом встановлено, [PERSON] , який є власником/наймачем, проживає за адресою: [ADDRESS] , площа опалення становить 41.1 кв.м, особовий рахунок № [NUMBER] , що підтверджується витягом з реєстру особових рахунків житлового фонду КП ОЦ Житлового Комунального господарства м. Вінниця (а.с. 11). Водночас, як слідує з довідки про реєстрацію місця проживання №624883 від 11.12.2020, виданої Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Відповідно до оборотної відомості за період з листопада 2017 року по липень 2021 року по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що позивачем за вказаний період надавалися житлово-комунальні послуги з опалення житла та гарячому водопостачанню, однак їх вартість відповідачем оплачена не у повному обсязі (а.с. 71). Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема комунальні послуги-послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), виконавець, управитель. Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги). Відповідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, водночас згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 13 Закону, якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Матеріали справи не містять доказів про укладення відповідачем письмового договору. Разом з тим, помешкання, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Доказів протилежного матеріали справи не містять. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідачів обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі №751/3840/15-ц). Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом та укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору. Також суд звертає увагу на те, що КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води шляхом опублікування у Вінницькій газеті № 32 від 03 серпня 2018 року типового договору приєднання, зміст договору розміщено на веб-сайті підприємства. Між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та відповідачем відсутні належно оформлені договірні відносини, однак своєю поведінкою відповідач засвідчив свою волю до настання відповідних правових наслідків, а саме отримання ним зазначених послуг. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, нести витрати по оплаті наданих житлово-комунальних послуг зобов`язані особи місце проживання яких, у цій квартирі, зареєстровано у встановленому порядку. З огляду на вищевикладені положення, заперечення відповідача, що він не є споживачем послуг у зв`язку з відсутністю письмового договору є безпідставними. При цьому, суд звертає увагу, що місце проживання відповідача [PERSON] у встановленому порядку зареєстровано у квартирі [ADDRESS] , більше того, з особового рахунку № [NUMBER] слідує, що [PERSON] є власником/наймачем цієї квартири, отже відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, тому зобов`язаний здійснювати оплату спожитих житлово-комунальних послуг. Верховний Суд у постанові від 02.09.2019 у справі №335/479/17 за аналогічних правовідносин зробив висновок про те, що позивач виконував свій обов`язок по наданню послуг, а відповідачі ними користувалися, а тому зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Проживання в іншому місці не звільняє відповідачів від сплати отриманих комунальних послуг, оскільки матеріалами справи підтверджено їх реєстрацію у квартирі, що свідчить про те, що вони є користувачами наданих послуг. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із\~ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК України\~ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 р. у справі № 6-68цс12. Згідно оборотної відомості та наданим позивачем розрахунку заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання з врахуванням 3 % річних від суми заборгованості за спожиті послуги, суми втрат від інфляції по о/р №01181780 за період з листопада 2017 року по липень 2021 року становить 25460,24 грн, з яких: 25460,24 грн - заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, 484,48 грн - 3% річних від суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, 701,85 грн - інфляційні втрати (а.с. 72). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З огляду на наведене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не оплачував надані послуги з централізованого теплопостачання, тому суд не приймає заперечення відповідача про те, що він у квартирі за адресою: [ADDRESS] , не проживає, тому не являється споживачем послуг з централізованого теплопостачання. Відповідачем не надано належних доказів на спростовування факту не надання йому, послуг з централізованого теплопостачання позивачем або ж надання послуг іншою особою. Також відповідачем не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також розрахунку наявної заборгованості та компенсаційних виплат за несвоєчасну оплату комунальних послуг, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2102,00 грн судового збору.

Outcome: approved