Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

09.01.2023 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки і піклування Житомирської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. 11.01.2023\~позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 18.01.2023 недоліки заяви усунуті. А саме, до позову подано позовну заяву у новій редакції та квитанцію про сплату судового збору. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.05.2010 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис № 559. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач з 2019 проживає в іншій сім`ї. Позивач вказує, що рішення про розірвання шлюбу нею прийнято остаточно, примирення між ними не можливе, та збереження шлюбу неможливе через втрату почуття любові, постійне приниження,\~та що\~спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, вважає, що дитину необхідно залишити проживати разом з нею. 19.01.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду з повідомленням сторін. Позивач до суду не з`явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. 24.03.2023 концелярією суду зареєстровано клопотання про розгляд справи без її участі та залишення частини позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини без розгляду. Відповідач\~до суду не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в за адресою місця реєстрації, надав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог. Представник органу опіки та піклування до суду не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. За таких обставин, оскільки відсутні клопотання про розгляд справи з викликом сторін, відповідач позов визнає , суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні за наявними доказами, що відповідає вимогам ч.3 ст.200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідно них визначено правовідносини, що склалися між сторонами. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.05.2010, між сторонами [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), 29.05.2010 року укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис № 559. Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON] , [INFO] , який наразі є неповнолітнім. 24.03.2023 судом було постановлено ухвалу про залишення позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини без розгляду. Таким чином судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу розірвання шлюбу, що регулюється нормами Сімейного кодексу України. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивач будучи повідомлена про день, час та місце розгляду справи про розірвання шлюбу до суду не з`явилася. Клопотань про відкладення розгляду справи чи відкликання позовної заяви не надавала, отже, наполягає на розірванні шлюбу, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідач натомість позов визнав. Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу\~та вказівка, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе бо суперечит інтересм позивача, що має істотне значення,\~ а також той факт, що відповідач позов визнає, суд вважає, що\~шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Підстав для відновлення позивачу дошлюбного прізвища суд не вбачає, оскільки таких заяв до суду не надходило. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При пред`явленні позову до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2147 грн. 20 копійок, вимоги щодо визначення місця проживання дити ни залишено без розгляду, отже з відповідача необхіжно стягнути 50% від судового збору в сумі 1073,60 грн , а 50% повернути з державного бюджету .

Outcome: approved