Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

У вересні 2022 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про захист прав споживачів. Позовна заява обґрунтована тим, що позивачка є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] в якій проживає з 2004 року, є споживачем послуг з водопостачання за особовим рахунком № [NUMBER] , що надаються відповідачем, в квартирі приладу обліку немає, оплата послуг здійснюється за затвердженими нормами, в липні 2022 року відповідачем було безпідставно здійснено перерахунок норм споживання води позивачу та донараховано заборгованість за період з 2018-2022 років у розмірі 7200,00 грн. з огляду на нібито зміни в рівні благоустрою квартири (встановлення газового обігрівача, тощо), у зв`язку із чим плата за послуги має нараховуватись за підвищеною нормою споживання (5,783 куб. м. на одну людину замість 3,805 куб. м.). Таки дії відповідача позивач вважає незаконними та просить суду визнати дії відповідача щодо нарахування [PERSON] плати за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS] із розрахунку середньомісячної норми витрат води 5,783 куб. м. на місяць на одного мешканця неправомірними, та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» здійснити перерахунок плати за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS] із розрахунку середньомісячної норми витрат води 3,805 куб. м. на місяць на одного мешканця. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.09.2022 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 19.10.2022 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11.01.2023 року (протокольною) по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.02.2023 року. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Вказала. що на момент укладання у 2008 році договору у квартирі позивача вже була встановлена газова колонка, ніяких переобладнань або заміни газового водонагрівача на швидкодіючий позивачем не проводилося, облаштування ванної також не проводилось Представник відповідача у судовому засіданні просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Надали до суду відзив, у якому вказали, що 06.07.2022 року було проведено обстеження під час якого було виявлено, що за адресою позивача водопостачання та водовідведенні підключені до внутрішньо дворових мереж, є природній газ, агв, на підігрів гарячої води встановлена газова колонка. У зв`язку з тим, що квартира позивача обладнана газовою колонкою, що не відповідає п. 3 Рішенням виконавчого комітету ОМР № 30 від 25.02.2010 року, норма водоспоживання приведена у відповідність до вказаного рішення і становить 5,783 м.куб холодної води на одну людину на місяць, відповідні обставини були встановлені в липні 2022 року при проведенні обстеження з метою встановлення приладу обліку, що й стало підставою для здійснення перерахунку. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» було укладено договір про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення, водовідведення гарячої води № 25766 від 01.01.2008 року, відповідно до якого сторони домовитись, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» надає послуги з подачі води та водовідведенню, а споживач - [PERSON] сплачує за надані послуги за постачання води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . (а.с.10) Згідно з п. 2.1 договору, розрахунок обсягів спожитої холодної води здійснюється за показниками приладів обліку води. У разі відсутності приладів обліку води, розрахунок послуг водокористування тимчасово здійснюється по нормативам (нормам), затвердженим рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради. Нарахування вартості послуг водопостачання та водовідведення здійснювалось відповідачем на підставі норм водоспоживання для населення, затверджених рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 року, п. 4, тобто виходячи з обсягу водоспоживання 3,805 куб. м. в місяць на одну людину, що відповідає ступеню благоустрою, що включає наявність внутрішньоквартирного водопроводу та каналізації, без ванн, з газопостачанням. 05.07.2022 року [PERSON] звернулась до начальника абонвідділу Малиновського району з заявою щодо проведення обстеження ступеню благоустрою. (а.с.37) Відповідно до акту від 06.07.2022 року складеного представником абонентського відділу Малиновського району управління «Водозбут» Райковою Н., за участі споживача [ADDRESS] - [PERSON] , що по прибуттю на дану адресу було встановлено, що двоповерхова квартира знаходиться по середині двору, у якій є введення холодного водопостачання d-45 труби залізо. Водопостачання та водовідведення підключені до внутрішньо дворових мереж. Є природній газ, опалення АГВ, на підігрів гарячої води встановлена газова колонка. Точки розбору: кухня - мийка, с/в - унітаз, душова, умивальник. ОКН надав інформацію, що за даною адресою фактично мешкає три людини, онук [PERSON] мешкає за іншою адресою. (а.с.16) З копії листа відповідача від 20.07.2022 № І-247 (а.с. 17-18) вбачається, що у зв`язку із виявленням покращення побутових умов та збільшення споживання було донараховано суму за спожиті послуги водокористування у сумі 7200,00 грн. (а.с.17), розрахунок споживання здійснюється виходячи з норми 5,783 куб. м. на одного мешканця. Відповідно ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст. 11 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Як передбачає ст. 1 ч. 1 п. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно із ст. 12 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. У силу ст.13 ч.ч. 1, 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.02.2010 р. № 30 «Про внесення доповнень до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.02.1992 року № 63 «Про впорядкування експлуатації та користування системами комунального водопроводу та каналізації м. Одеси» затверджено норми водопоспоживання для населення. Відповідно до пункту 4 додатку до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010р., норми водоспоживання для населення з внутрішнім водопроводом та каналізацією, без ванн, з газопостачанням на 1 мешканця становить - 125 л/добу, середньомісячна норма витрати води на одного мешканця становить - 3,805 куб. м. Згідно з пунктом 6 додатку до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 р., норми водоспоживання для населення з водопроводом, каналізацією та ваннами, з газовими водонагрівачами на 1 мешканця становить 190 л/добу, середньомісячна норма витрати води на одного мешканця становить 5, 783 куб. м. З тексту вказаного рішення вбачається, що підставою для застосування тої чи іншої норми водоспоживання є наявність всіх зазначених у відповідному пункті ознак благоустрою. Таким чином, розрахунок обсягу та вартості послуг з водопостачання та водовідведення відповідно до п. 6 додатку до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 р. може бути здійснено за об`єктами, в яких наявні водопровід, каналізація, ванна, газовий водонагрівач. З копії акту обстеження квартири позивача від 06.07.2022 р. (а.с. 16) не вбачається наявність у вказаній квартирі всіх перелічених в п. 6 норм водоспоживання ознак благоустрою, а саме - відсутня ванна. Наявність душової в квартирі позивача, як це зазначено в акті, не може бути підставою для розрахунку норм водоспоживання на підставі п. 6, оскільки в контексті вказаних норм терміни «ванна» та «душова» не є тотожними. Так, зокрема п. 8 норм водоспоживання встановлено відповідні норми для об`єктів з внутрішньоквартирним водопроводом та каналізацією, з ванними чи душовими, з центральним гарячим водопостачанням. За таких обставин, суд доходить про відсутність у відповідача правових підстав для донарахування позивачу вартості наданих послуг в сумі 7200 грн. та нарахування вартості наданих послуг на підставі п. 6 норм водоспоживання для населення, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 р.. Обраний позивачем спосіб судового захисту відповідає характеру дій відповідача, спрямований на захист законного інтересу позивача до правової визначеності у правовідносинах між позивачем та відповідачем з приводу надання та оплати послуг з водопостачання та водовідведення, а відтак є ефективним. Такий висновок суду відповідає, висновкам, викладеним в постанові ВП ВС від 19.10.2022р. по справі 910/14224/20 (п. 68,69), спрямований на відновлення становища, що існувало до вчинення відповідачем оскаржуваних дій. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved