Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ЖБК «Свет» в особі голови правління Дученко З.І., визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік В.В., в якому прохав визнати право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 46,8 кв.м., житловою площею 26, 6 кв.м., яка складається з коридору, площею 4,8 кв.м., вбиральні, площею 1,0 кв.м., ванної, площею 2,0 кв.м., кухні, площею 5, 4 кв.м., кімнати, площею 12, 1 кв.м., кімнати, площею 14,5 кв.м., веранди, площею 7,0 кв.м., в порядку спадкування після матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить об`єкт нерухомого майна квартира [ADDRESS] . 02.04.2022 року вона звернулася до приватного нотаріуса Мізік В.В. із заявою про прийняття спадщини, при цьому її батько [PERSON] в установлений законом строк відмовився від прийняття спадщини. Однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки за життя спадкодавець [PERSON] сплатила всі пайові внески за квартиру та набула право власності на кооперативну квартиру, однак не зареєструвала право власності на цей об`єкт нерухомого майна. У зв`язку із відсутністю зареєстрованого права власності на квартиру, отримати свідоцтво про право власності не виявилося можливим, тому вона змушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою суду від 26 грудня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження (а.с.39). Ухвалою суду від 06 лютого 2023 року підготовче засідання по справі закрито (а.с.51). У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, остання надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримала у повному обсязі (а.с.61). Представник відповідача ЖБК «Свет» у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує, вважає, що позов можливо задовольнити (а.с.46). Третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору , приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік В.В. у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи (а.с.41,43, 51). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02 грудня 2021 року виданим Шевченківським відділом ДРАЦС в місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), а/з 2140 (а.с.8). Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є донькою [PERSON] та [PERSON] , що слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 серпня 1974 року виданим Міським відділом РАЦС м.Полтави (а.с.13). Зміна прізвища позивача підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 серпня 1993 року виданим Міським палацом шлюбів м.Полтави, яка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », а в подальшому змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] », що слідує із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 25 вересня 2002 року, виданого Міським відділом РАЦС Полтавсьокго ОУЮ (а.с.10-11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] . Згідно технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] від 25 квітня 2022 року, загальна площа останньої становить 46,8 кв.м., житлова площа 26, 6 кв.м., яка складається з коридору, площею 4,8 кв.м., вбиральні, площею 1,0 кв.м., ванної, площею 2,0 кв.м., кухні, площею 5, 4 кв.м., кімнати, площею 12, 1 кв.м., кімнати, площею 14,5 кв.м., веранди, площею 7,0 кв.м.(а.с.32-34) 02.04.2022 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Мізік В.В. із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого було зареєстровано спадкову справу № 69226294, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68760622 (а.с.15). Однак, постановою нотаріуса від 24 жовтня 2022 року № 86/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті її матері [PERSON] , оскільки спадкодавець не надала нотаріусу документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно (а.с .16). Відповідно до довідки виданої Житлово-будівельним кооперативом «Свет» від 13.12.2022 року № 197, квартира [ADDRESS] належала [PERSON] , як члену ЖБК «СВЕТ», яка проживала та була зареєстрована за вищевказаною адресою з 12.04.1972 року і по день смерті [INFO] . Разом з нею на день її смерті був зареєстрований та проживав її чоловік [PERSON] . Пайові внески були сплачені [PERSON] в повному обсязі в 1983 році (а.с.18). У відповідності до матеріалів Полтавського БТІ «Інвентаризатор» реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] не проводилася, що слідує із повідомлення ПП ПБТІ «Інвентаризатор» від 26.04.2022 № 3359 (а.с.17). Із вказаної Постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 жовтня 2022 року № 86/02-31 також слідує, що спадкоємцями за законом після померлої [PERSON] є її донька [PERSON] та чоловік [PERSON] , [INFO] , який у встановлений законом строк відмовився від прийняття належної йому частки у спадщині з будь-яких підстав (а.с.16). До того ж , як слідує із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 червня 2022 року виданого Шевченківським відділом ДРАЦС в місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м.Суми), а/з 1279, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.9). Із Довідки виданої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік В.В. від 16.03.2023 року за вих. № 32/02-14 слідує, що крім заяви позивача [PERSON] про прийняття спадщини та заяви чоловіка померлої [PERSON] про відмову від прийняття спадщини, інших заяв станом на 16.03.2023 року про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини після померлої [PERSON] не надходило (а.с.63). Відповідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Положеннями ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1277 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що слідує зі змісту ч.1 ст. 1261 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається із часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] .. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до пункту 3 постанови Верховної Ради Української РСР «Про введення в дію Закону України «Про власність» від 26 березня 1991 року, положення статті 15 Закону України «Про власність» застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Законодавством, що діяло на час повного внесення [PERSON] пайових внесків за спірну квартиру, момент виникнення права власності на таке майно у члена кооперативу не пов`язувався з державною реєстрацією цього права відповідно до закону. Отже, сплативши у 1983 році повністю пайові внески за надану у користування квартиру [ADDRESS] , член Житлово-будівельного кооперативу «СВЕТ» [PERSON] набула право власності на це майно. Факт повної сплати [PERSON] у 1983 році пайових внесків за квартиру у житлово-будівельному кооперативі ніким не заперечується та підтверджено головою ЖБК № «СВЕТ» Дученко З.І. , що дає підстави для суду вважати доведеним, що за життя [PERSON] набула право власності на вказану квартиру, проте не зареєструвала право власності на вказану квартиру, не отримала правовстановлюючого документа на квартиру. ОП КГС ВС у постанові від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 висловив правову позицію, що відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Пункт 1 ч.1 ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. За загальним правилом судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право заперечується або оспорюється. Видача свідоцтва про право власності не породжує виникнення права власності воно лише фіксує факт наявності відповідного права, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється. (Постанова КГС ВС від 27.06.2018 у справі №925/797/17) У ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на наведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування після померлої матері [PERSON] на квартиру [ADDRESS] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved