Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом Позов мотивований тим, що [INFO] померла його матір [PERSON] . Після її смерті спадщину прийняв позивач як спадкоємець за законом першої черги. Батько позивача помер в 1978 році. Проте нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинковолодіння в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у спадкодавиці. Тому просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Судові витрати позивач залишає за собою. У підготовче засідання позивач не з`явився. Подав клопотання про уточнення позовних вимог. А саме: просить встановити факт, що має юридичне значення, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] . Та просить визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім цього додав квитанцію про сплату ним 536,80 грн. судового збору за розгляд вимоги щодо встановлення факту родинних відносин. Просить справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача Смідинської сільської ради Ковельського району Волинської області у підготовче засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно частини 1 статті 188 ЦПК України в одній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Вимоги про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності у порядку спадкування можуть розглядатись разом в межах позовного провадження. Що узгоджується позицією ВС/КЦС у справі від 03 листопада 2021 року № 691/1237/20. Згідно з підпунктом 1 частини 1\~статті 315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктами 2, 3\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року\~надано роз`яснення про те, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче засідання нотаріусом копії спадкової справи №№ 93/2022, заведеної після смерті [PERSON] , встановлені наступні обставини. [INFO] померла [PERSON] (а.с.7, 8). Постійно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . На день смерті проживала разом із сином - позивачем [PERSON] та невісткою [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] сільською радою не посвідчувався (а.с.9). Із копії свідоцтва про народження позивача [PERSON] вбачається, що його батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Проте, в свідоцтві про смерть матері позивача її прізвище записано « [PERSON] » (а.с.7). Такого роду розбіжності в написанні в прізвища матері позивача чинять перешкоди для належного оформлення [PERSON] спадкових прав на майно, що є об`єктом спадкування після смерті [PERSON] . Встановлення факту родинних відносин має для [PERSON] юридичне значення, оскільки необхідне йому для належного оформлення права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] . Вище викладене відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315, статті 319 ЦПК України дає підстави суду для задоволення позову в частині встановлення факту, що має юридичне значення. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Про що подав заяву нотаріусу (а.с.25 зворот). Доказів про\~існування інших\~спадкоємців за\~заповітом,\~за законом,\~чи таких,\~що мають\~право на\~обов`язкову частку,\~які прийняли\~спадщину на\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями і спорудами після смерті [PERSON] судом не встановлено. Таким чином судом з`ясовано, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] , через відсутність у спадкодавиці правовстановлюючих документів. Про що нотаріусом винесена відповідна постанова (а.с.17). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Витягом з погосподарської книги №9 за 2022 рік (а.с. 10) підтверджується право [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Позивачем виготовлено Технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с.12-16). Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавиці [PERSON] . Із заяви, поданої відповідачем до суду вбачається, що позовні вимоги визнаються в повному обсязі. Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , що залишилися після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Клопотання позивача про залишення за ним судових витрат задовольнити.

Outcome: approved