Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

31 січня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] , направленим засобами поштового зв`язку 31 січня 2022 року, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що 28 липня 2000 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З моменту розірвання шлюбу діти залишились на утриманні позивача та проживають разом з нею. Шлюб між сторонами розірвано 18 січня 2016 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду у справі № 183/7687/15. Позивач зазначає, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. На теперішній час дочка [PERSON] є повнолітньою, однак продовжує навчатися в Ужгородському Національному Університеті на денній формі навчання та не може влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того, навчання є платним. Відповідач на утримання повнолітньої доньки матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те, що згідно з діючим законодавством зобов`язаний це робити. Відповідач є здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні не має, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) оскільки є військовослужбовцем Збройних Сил України, перебуває на посаді та має постійний дохід. Таким чином, ураховуючи те, що згоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, позивач вимушена звернутися до суду за цим позовом та просить стягнути з відповідача, на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та повнолітньої дочки яка навчається [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01 січня 2022 року до повноліття [PERSON] , та до закінчення навчання [PERSON] . Ухвалою судді від 14 лютого 2022 року позовну заяву позивача залишено без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків його позовної заяви, що було зроблено позивачем 18 липня 2022 року. Ухвалою суду від 10 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень (а.с.\~43). Сторони відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до такого висновку. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2000\~року, який рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року розірвано (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження, наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с.\~5, 6). Також установлено, що [PERSON] досягла повнолітнього віку. Відповідно до акта про проживання особи не за місцем реєстрації від 08 липня 2022 року, складеного членами спостереженої ради ОСББ «Шахта. Гуци, 4», у присутності сусідів, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживають діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 27). Статтею 180 Сімейного кодексу України установлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. За змістом статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, ураховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, те, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, відповідач є працездатним, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Крім того, судом установлено, що дочка сторін [PERSON] є студенткою 2 курсу денної форми навчання, ОС «магістр», спеціальності «Медицина» медичного факультету Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет». Термін закінчення навчання 30 червня 2026 року, що підтверджується відповідною довідкою від 07 липня 2022\~року № 641 (а.с. 26). Указаний факт також підтверджується договором № 2021-0007-М2 про навчання за кошти фізичних та юридичних осіб від 11 серпня 2021 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 10). Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Оскільки повнолітня дочка сторін [PERSON] продовжує навчання на денній формі, у зв`язку із навчанням не може працевлаштуватися, суд приходить до переконання, що вона потребує матеріальної допомоги. Обставин, які свідчать про те, що відповідач не має можливості надавати допомогу повнолітній дочці, судом не установлено. На підставі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом установлено, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, а тому може надавати матеріальну допомогу його повнолітній дочці [PERSON] на час її навчання. Разом із тим, відповідачем не надано суду доказів наявності обставин, що мають істотне значення, при визначенні розміру аліментів на утримання його повнолітньої дочки на час її навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивач просить стягувати аліменти з відповідача, починаючи з 01 січня 2022 року. Однак позов [PERSON] зареєстрований у суді 31 січня 2022 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи конвертом з відміткою про передачу позовної заяви до відділення пошти (а.с.\~11), а тому суд вважає за необхідне стягувати аліменти відповідно до вимог ч. 1 ст.\~191\~СК України з дня пред`явлення позову, тобто з 31 січня 2022 року. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial