Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

27.01.2023р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. № 3-5). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 27.01.2023р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (а.с.№17). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем 01.07.2016р. зареєстрували шлюб в Жовтневому районному у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області під актовим записом № 425. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Позивачка також зазначала, що шлюбні відносини з чоловіком вони припинили з 01.07.2021р. Причиною припинення шлюбних відносин стали різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність довіри та взаємного порозуміння. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно, примирення з чоловіком неможливе. По тексту позову позивачка також зазначила, що після розірвання шлюбу вона не бажає змінювати прізвище на те, що у неї було до шлюбу. Позивачка \~ [PERSON] \~ по\~ тексту\~ заяви\~ до\~ суду\~від 30.03.2023р. позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. В цій заяві позивачка також підтвердила, що шлюбні відносини сторони припинила з 01.07.2021р. та саме з цього часу проживають окремо. Позивачка просила справу розглядати за її відсутності, крім того, зауважила на тому, що заперечує проти ухвалення заочного рішення, оскільки відповідач обізнаний про наявність справи в суді, втім, знаходиться наразі за кордоном, тому не може приїхати (а.с. №38). Відповідач [PERSON] в судові засідання, які призначалися судом на 23.02.2023р. та 30.03.2023р., повторно не з`явився, повідомлявся судом про дати розгляду справи судом шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленнями за місцем реєстрації, яке підтверджено відповіддю ДАПДП ДМР від 24.02.2023р. (а.с. № 34), втім до суду двічі повернулися конверти з позначками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. №31). Крім того, про дату розгляду справи 23.02.2023р. та 30.03.2023р. відповідач був повідомлений шляхом направлення виклику на е/адресу (а.с. № 28, 36), а про дату судового засідання 30.03.2023р.ще і шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. №37). Отже, у відповідності до положень ч.ч. 7, 11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином у відповідності до вимог ЦПК України про дати судових засідань. Про причини неявки в судові засідання відповідач не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надіслав, також не скористався своїм правом на подачу відзиву на позов в порядку ст. 178 ЦПК України. З урахуванням заяви позивачки від 30.03.2023р., повторної неявки відповідача при належному повідомлені у відповідності до вимог ЦПК України про дати судових засідань, суд у відповідності до положень ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 30.03.2023р. за відсутності обох сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Підстав для ухвалення у справі заочного рішення суду немає, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки по тексту заяви до суду від 30.03.2023р. позивачка не дала згоду на ухвалення заочного рішення суду (а.с. № 34). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.07.2016р. в Жовтневому районному у м. Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області під актовим записом № 425 (а.с.№ 6). Від даного шлюбу у сторін є малолітній син - [PERSON] , [INFO] (а.с. №7). Судом встановлено, що спільне життя сторін, зі слів позивачки, не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність довіри та взаємного порозуміння. Сторони, зі слів позивачки, припинили шлюбні відносини з 01.07.2021р., та з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені, зі слів позивачки, з 01.07.2021р. (майже два роки назад), з того часу не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилась, а відповідач заперечень стосовно позову не висловив, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При ухваленні рішення суд зазначає період остаточного припинення шлюбно-сімейних стосунків між сторонами саме з 01.07.2021р. відповідно до даних, які містить позовна заява та заява позивачки від 30.03.2023р., оскільки відповідач своїх заперечень проти позову (чи іншого період припинення стосунків) суду не направив. Питання щодо зміни прізвища відповідачки, відповідно до положень 113 СК України, не вирішується, оскільки остання не виявила бажання повертати собі прізвище, яке у неї було до реєстрації шлюбу (а.с. № 4). Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею при подачі позову судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 073 грн. 60 коп.(а.с.№2). На підставі викладеного,

Outcome: approved