Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 13 000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 27 січня 2023 року і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15 вересня 2007 року сторони уклали шлюб. У шлюбі у них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 31 березня 2009 року. Дитинна проживає разом з позивачкою, однак шлюб між сторонами розірвано 09 вересня 2022 року. Відповідач з вересня 2022 року не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини сторін. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будьякому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивачка одна не зможе забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні 13000 гривень щомісячно, оскільки зареєстрований як ФОП, займається суборендою приміщень та має постійний дохід у розмірі більше 50 000 грн. Відповідач інших осіб на утриманні не має, отримує дохід, має транспортний засіб (марки Lexus ES Е8 300Н, 2015 р.в., [NUMBER] , зареєстрований на матір [PERSON] ), його стан здоров`я дозволяє працювати. Ухвалою судді від 22 лютого 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 06 березня 2023 року представником відповідача, адвокатом Авдєєнком В. В. через систему «Електронний суд» подано клопотання/заяву, яку слід розцінювати як відзив на позовну заяву, у якому він пояснив, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наведених нижче міркувань: 1)доводи позивачки про те, що відповідач жодним чином не бере участь у матеріальному забезпеченні своєї доньки [PERSON] , не відповідають дійсності. Так, згідно з договором від 04 січня 2022 року, укладеним між відповідачем, як орендарем, та [PERSON] , як власником двокімнатної квартири [ADDRESS] , [PERSON] винаймає вказане житло для проживання своєї доньки [PERSON] та позивачки. Вартість щомісячної орендної плати за винайм вказаного житла складає 8 000 гривень, які здійснює відповідач. Крім того, [PERSON] оплачує усі комунальні послуги, що споживає його донька та позивачка внаслідок проживання у вказаному житлі, що підтверджується банківськими виписками по рахунку. Середньомісячні витрати відповідача на оплату таких комунальних послуг становлять 1 268,11 гривень згідно з розрахунком: 15 217,35/12, де 15 217,35 оплачені відповідачем комунальні послуги за останні 12 місяців. Крім того, у 2022 році відповідач перерахував на рахунок позивачки 30 000 гривень для забезпечення потреб своєї доньки з розрахунку 3 000 гривень за один місяць. Таким чином, середньомісячні витрати відповідача на утримання своєї доньки становлять 12 268,11 гривень; 2)необґрунтованими є посилання позивачки на факт реєстрації відповідача суб`єктом підприємницької діяльності, як на підставу наявності у відповідача матеріальної спроможності оплачувати зажадану позивачем суму аліментів, оскільки з початком повномасштабного вторгнення РФ на територію України підприємницька діяльність відповідача стала проблемною і за 2022 року [PERSON] не отримав будьяких доходів, що підтверджується декларацією відповідача за 2022 рік; 3)необґрунтованим є посилання позивачки на наявність у відповідача автомобіля марки Lexus ES 300H, д.н.з. [NUMBER] , оскільки вказаний автомобіль не є власністю [PERSON] , про що власне позивач вказала у позовній заяві; 4)недоречним є твердження позивачки про те, що відповідач має можливість передавати в оренду майно, яке нібито перебуває в його користуванні, оскільки такого майна в користуванні у [PERSON] немає; 5)безпідставним є посилання позивачки на платіжну інструкцію, як доказ зайняття відповідачем підприємницькою діяльністю, оскільки вона не підтверджує наявність у відповідача доходів. Таким чином, [PERSON] станом на час розгляду справи не отримує доходи в сумі, достатній для задоволення заявлених позивачем вимог; 6)позивачка жодним чином не обґрунтувала матеріальних потреб доньки у щомісячних видатках в сумі 13000 гривень за рахунок відповідача. Так, зважаючи на положення ст. 141 СК України, у відповідності до якої батьки мають рівні обов`язки щодо своїх дітей, [PERSON] також мусить витрачати на потреби доньки сторін по справі 13000 гривень, якщо вона вимагає подібного утримання дитини батьком, у зв`язку з чим загальний розмір витрат на утримання дитини сторін по справі щомісячно становитиме 26 000 гривень. Однак, позивачка не надала будьяких доказів того, що подібні витрати мають місце. При поточних щомісячних витратах відповідача на утримання доньки в орієнтовній сумі 12000 гривень позивачка навіть не надала будьяких доказів аналогічної суми витрат на утримання доньки. 07\~березня 2023\~року представником відповідача, адвокатом Авдєєнком В. В. через систему «Електронний суд» подано клопотання/заяву про долучення до матеріалів справи копії квитанції від 05 березня 2023 року про сплату відповідачем чергової суми аліментів на користь своєї доньки. Пояснив, що вказаний доказ не міг бути поданий разом із відзивом на позовну заяву, оскільки станом на час подання позову не існував. Просив поновити строк для подання відповідного доказу. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у прохальній частині позовної заяви просила розглядати справу за її відсутності. Окрім цього, вона повідомлялася судом про час, дату та місце судового засідання, однак не з`явилася. Представник відповідача, адвокат Авдєєнко В. В. у судовому засіданні підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив, що відповідач матеріально утримує доньку [PERSON] : орендує квартиру, платить комунальні платежі та перераховує кошти на картковий рахунок позивачки. [PERSON] інших осіб на утриманні не має. Заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31 березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, [PERSON] народилася [INFO] , батьки [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/24041/21 від 09 вересня 2022 року шлюб [PERSON] та [PERSON] розірвано. 19 серпня 2021 року страхувальник [PERSON] уклала із страховиком СК «АХА Страхування» договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» щодо автомобіля Lexus ES Е8 300Н, [NUMBER] . Згідно рахунку № 531/4* від 01 квітня 2022 року ТОВ «Теркурій2» надає ФОП [PERSON] оренду приміщення на підставі договору № 531 від 01 квітня 2022 року із оплатою 117 000,00 грн. 05 квітня 2022 року між фізичною особоюпідприємцем [PERSON] (постачальник) та фізичною особоюпідприємцем [PERSON] (покупець) укладено договір поставки товару № 02/050422. 01 серпня 2022 року ФОП [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] із заявою № 0122 про повернення помилково сплачених коштів у розмірі 630 000,00 грн. Згідно наданих позивачкою квитанцій, на її рахунок надходили кошти на утримання дитини [PERSON] : 04 січня 2022 року 16 000,00 грн; 03 грудня 2021 року 10 000,00 грн та 2 000,00 грн; 04 жовтня 2021 року 12 000,00 грн. 04 січня 2022 року між [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар) укладено договір найму житлового приміщення, за умовами якого останнім орендовано квартиру загальною площею 57,7 кв.м., яка складається із двох кімнат для проживання за адресою: [ADDRESS] (п. 1.1. Договору); разом із орендарем будуть проживати: [PERSON] , [PERSON] (п. 1.2. Договору); строк оренди приміщення з моменту його прийняття становить 2 роки (п. 1.3. Договору); орендна плата становить 8 000,00 грн за місяць (п. 4.1. Договору). Відповідачем надано суду квитанції щодо оплати комунальних платежів за період квітня травня 2022 року, однак відправником коштів у вказаних квитанціях зазначено [PERSON] та не вказано адресу квартири, за якою такі платежі нараховувались. Відтак, вказані докази суд не бере до уваги, оскільки вони є неналежними (ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Також відповідачем надано суду квитанції про оплату комунальних платежів (Тернопільводоканал, ТОВ «Альтфатер Тернопіль», ТОВ «Тернопільелектропостач», ПРАТ «Тернопільміськгаз», ОСББ «Липова 27», Нафтоназ, ГТОВ «Мрія») за адресою: [ADDRESS] за період липня, серпня, жовтня, листопада, грудня 2022 року, січня 2023 року, лютого 2023 року. Згідно наданих відповідачем квитанцій, він 02 вересня 2022 року на рахунок [PERSON] переказав 25 000,00 грн та 5 000,00 грн. Квитанція, надана відповідачем про сплату 05 березня 2023 року аліментів на утримання доньки [PERSON] , є нечитабельною, відтак суд не може взяти її до уваги. Згідно податкової декларації про майновий стан і доходи [PERSON] за 2022 рік. в нього не було доходів у вказаному періоді. За встановлених обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII від 27 лютого 1991 року, Державиучасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до\~ч.\~ч.\~2,\~8,\~9,\~10\~ст.\~7\~Сімейного кодексу\~України (далі\~ СК\~України)\~сімейні відносини\~можуть бути\~врегульовані за\~домовленістю (договором)\~між їх\~учасниками.\~Регулювання сімейних\~відносин має\~здійснюватися з\~максимально можливим\~урахуванням інтересів\~дитини.\~Сімейні відносини\~регулюються на\~засадах справедливості,\~добросовісності та\~розумності,\~відповідно до\~моральних засад\~суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2 ст. 181 СК України). Частиною 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що у 2023 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 2833 гривні. В ході судового розгляду суд з`ясував, що спільна дочка сторін [PERSON] проживає із матір`ю, батько бере участь у її матеріальному утриманні шляхом оренди квартири та сплати комунальних платежів за рахунками вказаної квартири, перерахуванням коштів на рахунок матері [PERSON] для утримання дитини. Однак такі платежі є нерегулярними. Для забезпечення стабільного матеріального утримання дитини, позивачка звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів із відповідача. [PERSON] є працездатним, інших дітей на утриманні не має, зареєстрований, як фізична особапідприємець, стан його здоров`я суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотне не надано та в судовому засіданні таких не здобуто. Тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач може виконувати обов`язки щодо утримання доньки [PERSON] , [INFO] . З урахуванням вищенаведених положень законодавства, встановлених обставин справи, беручи до уваги невизнання відповідачем позову та виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати їх спільну дитину, суд доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацію відповідно до закону, починаючи з 27 січня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд відхиляє доводи позивачки про розмір доходу відповідача, адже описані вище рахунок за оренду приміщення, як і договір поставки товару, звернення відповідача про повернення помилково сплачених коштів вказують про можливе отримання [PERSON] доходу, а не про отримання і розмір доходів. Документами, які підтверджують дохід фізичної особи-підприємця (далі ФОП) є документи про надходження коштів на поточний рахунок в банку або надходження готівкових коштів. ФОП, які не застосовують РРО/ПРРО (наприклад ФОП-платники єдиного податку першої групи) оприбутковують готівку шляхом ведення помісячного обліку доходів відповідно до абзацу першого\~п.\~296.1\~ПКУ без заповнення касових книжок. У разі застосування РРО доходи, вказані ФОП платником єдиного податку згідно абзацу першого п. 296.1 ПКУ підтверджуються звітами РРО/ПРРО та виписками про рух коштів на рахунках, відкритих в установах банків. У разі незастосування РРО/ПРРО згідно\~постанови КМУ від 23 серпня 2000 року №1336\~«Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» підтвердженням доходів будуть записи в книзі КОРО (здійснені на підставі розрахункових квитанцій) та виписки про рух коштів на рахунках, відкритих в установах банків. Транспортний засіб Lexus ES Е8 300Н, [NUMBER] , не належить відповідачу, на що посилається і позивачка, а тому не може бути розцінений судом як належне [PERSON] рухоме майно. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: partial