Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на навчання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на період навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23 річного віку. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем у якому у них народилися сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між нею та [PERSON] розірвано. На даний час син [PERSON] , досяг повноліття і продовжує навчання в ВСП "Рівненському\~автотранспортному фаховому\~коледжі Національного\~університету водного\~господарства та\~природокористування" на денній формі навчання. Їхні діти проживають разом з нею. З відповідача стягуються аліменти на утримання дітей відповідно до судового наказу №562/447/21 виданого Здолбунівським районним судом Рівненської області, однак виплата аліментів на сина [PERSON] припинена у зв`язку з досягненням ним повноліття. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що до стягнення аліментів на навчання не застосовується 183 СК України, яка передбачає стягнення аліментів на одну дитину в розмірі 1/4 частини доходу. Обґрунтування, чому саме такий розмір слід стягнути, позивачем не наведено. Вказує, що в нього є з позивачем інша дитина - [PERSON] . [INFO] . Судовим наказом, виданиим Здолбунівським районним судом Рівненської області 25 лютого 2021 року з нього стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Тобто на кожну дитину припадає по 16,5 %. Загальна сума аліментів перевищує 3500 грн., що є більше визначеного законом мінімуму. Стверджує, що він своєчасно та в повному обсязі сплачує аліменти. Такий розмір аліментів сплачувався і тоді, коли син [PERSON] розпочав навчання. Протягом двох років навчання аліментів вистачало для забезпечення потреб дитини [PERSON] . Позивач не зверталася в суд з позовом про збільшення розміру аліментів. Після досягнення старшим сином [PERSON] він продовжує виплачувати аліменти на меншого сина в розмірі 16,5%. У випадку задоволення позовних вимог, аліменти на старшого сина будуть більше (25%), ніж на меншого сина (16,5%). Він згідний сплачувати аліменти на сина [PERSON] , [INFO] аліменти на період навчання в розмірі 16,5%. Крім того, зазначає, що на його утримані, крім дітей, знаходиться матір [PERSON] , [INFO] . Вона є пенсіонеркою. Отримує незначну пенсію, якої не вистачає на проживання. Він несе витрати на її утримання. Просить позов [PERSON] задовольнити частково та стягнути з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 16,5% з усіх його доходів щомісячно, але не менше 50 прожиткового мінімуму, на період навчання, але не більше, ніж до досягнення сином 23 річного віку. Позивач в судове засідання не з`явилася. В заяві наданій суду справу просить розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просить позовні вимоги задовольнити частково з підстав наведених у відзиві. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 березня 2019 року шлюб зареєстрований 14 вересня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Як вбачається з довідки № 36/02-09 від 19.01.2023 року, виданої ВСП "Рівненський автотранспортний фаховий коледж Національного університету водного господарства та природокористування", [PERSON] є студентом 3 курсу ВСП "Рівненського автотранспортного фахового коледжу Національного університету водного господарства та природокористування", навчається на денній формі навчання з 22 вересня 2020 року. Термін закінчення навчання - 30 червня 2024 року. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно з п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ст.ст.9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-ХІІ батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Судом приймається до уваги те, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, факт потреби останнього у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку та працює у ВСП "Здолбунівська дистанція сигналізації і зв`язку", а отже має можливість надавати допомогу повнолітньому сину. Разом з тим, суд не враховує зазначені відповідачем обставини про перебування на його утриманні матері, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували факт надання відповідачем матеріальної допомоги своїй матері, не надано. За вищевказаних обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~вікупочинаючи стягнення з 21 лютого 2023 року і до досягнення ним 23 річного віку або припинення навчання. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved