Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

Позивачка 05.10.2022 звернулася до суду із позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що з 2012 року вона перебувала в цивільному шлюбі з [PERSON] , з яким вони проживали разом у м. Краматорську Донецької області. [INFO] у них народилась донька - [PERSON] , батьківство відносно якої відповідач визнав у встановленому законом порядку. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 14.11.2020 Краматорським міським відділом ДРАЦС Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків ). Спільне життя з відповідачем не склалось внаслідок різних поглядів на подружні обов`язки чоловіка та дружини, релігійні уподобання, а тому у 2015 році вони припинили спільне проживання. З 2017 року вона стала проживати в цивільному шлюбі з [PERSON] . Вони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Після початку війни вона, чоловік та двоє дітей переїхали до с. Степне Полтавського району Полтавської області, де винаймають житло по [ADDRESS] . Всі знаходяться на обліку як внутрішньо переміщені особи з травня 2022 року, на підтвердження чого додала копії відповідних довідок на всіх членів сім`ї. Звернутись до суду її змусили наступні обставини. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він свідомо самоусунувся від будь - якого спілкування з донькою та її виховання і утримання, фактично викреслив дитину із свого життя. Він проживає у м. Полтаві і, як їй стало відомо, має іншу сім`ю. Матеріальну допомогу на утримання доньки він не надає, життям дитини не цікавиться, не надав їй ніякої допомоги при переїзді до Полтавської області, хоча йому про це було достеменно відомо Дитина постійно проживає з нею, її чоловіком та маленькою сестричкою. В акті від 21.09.2022, складеному сусідами за місцем їх проживання, також зазначено, що дитина проживає у її сім`ї, її вихованням займаюсь вона та її чоловік - вітчим [PERSON] , якого вона вважає за батька, що підтверджує факт відсутності відповідача як батька в її житті. Діти проживають в належних побутових умовах, матеріально їх забезпечує ї чоловік, оскільки вона доглядає за молодшою донькою та тимчасово не працює. Між дочкою [PERSON] та вітчимом склались теплі родинні відносини, він має намір її удочерити. Згідно ст. 150, 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав ( ст. 164 СК України ). П. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зі змінами, внесеними постановою № 20 від 19.12.2008 містить роз`яснення, що слід розуміти під ухиленням від виконання батьківських обов`язків. Зокрема, зазначається, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновідомих норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Всі перелічені ознаки мають місце у даній справі і стосуються поведінки відповідача. В Деклараціі прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 30.11.1959 зазначено, що дитина повинна рости під опікою і відповідальністю батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Такі умови для її доньки створені і можуть бути збережені лише у випадку позбавлення батьківських прав відповідача відносно неї, щоб вона могла в повній мірі реалізувати свої права та обов`язки як законний представник неповнолітньої на законних підставах. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина. Вказані факти підтверджуються наступними доказами : - копіями свідоцтв про народження дітей; - актом сусідів з місця проживання від 21.09.2022, в якому викладені наведені вище фактичні обставини; - довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, - іншими доказами. Крім того, зазначені обставини будуть підтверджені свідками, клопотання про виклик яких вона надасть до початку розгляду справи по суті. Також, судом з органу опіки та піклування за місцем проживання дитини має бути витребуваний висновок з приводу предмету спору. Згідно ст. 150, 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину. При визначенні розміру аліментів суд має враховувати стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність інших утриманців тощо ( ст. 182 СК України ). Відповідач офіційно ніде не працює, наскільки мені відомо, займається підприємницькою діяльністю, розмір його доходу, його стабільність мені невідома, тому згідно ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі. Він є працездатною особою, інших утриманців не має, а тому вважає, що з урахуванням його стану здоров`я, матеріального становища він повинен сплачувати аліменти в розмірі 2 500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Оригінали документів, на які вона посилається як на докази, знаходяться у неї та будуть надані суду у підготовчому судовому засіданні. Своїм підписом підтверджує, що нею не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Попередній ( орієнтовний ) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла у зв`язку із розглядом справи, становить оплату судового збору в сумі 992, 40 грн. Прохала : Позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , не працюючого офіційно, проживаючого в [ADDRESS] , інші особисті дані невідомі, на її користь на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 2 500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 10.11.2022 за клопотанням Служби у справах дітей Полтавської РВА Полтавської області замінено третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на належну - Службу у справах дітей виконавчого комітету Коломацької сільради Полтавського району Полтавської області та зобов`язано надати відповідний висновок ( а. с. 33 - 34 ). В зв`язку із зміною місця проживання позивачки з дитиною надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав не представилось можливим ( а. с. 42 ). Ухвалою суду від 20.02.2023 за клопотанням представника позивачки особі адвоката Дяченко М.С. ( а. с. 53 ) замінено третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на належну - Службу у справах дітей Краматорської міської ради Донецької області та зобов`язано надати відповідний висновок ( а. с. 56 - 57, 62 - 63 ). В судове засідання сторони у справі не з`явилися, надавши суду відповідні заяви, а замінена третя особа - відповідний висновок. Позивачка в зв`зку із поверенням з сім`єю до м. Краматорськ Донецької області через необхідність догляду за батьками похилого віку та передала повноваження своєму представнику в особі адвоката - Дяченко М.С. ( а. с. 53 ), надавши суду відповідну заяву про розгляд справи в її відсутності, прохала задовольнити позов у повному обсязі із викладених в ньому підстав, надавши можливі докази на його підтвердження. Представник позивачки в особі адвоката, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, прохала задовольнити на підставі наданих суду доказів ( а. с. 74 ). Відповідач, надав суду заяву про фактичне визнання позову та не заперечував щодо усиновлення дочки, не висловив будь-яких заперечень щодо обставин зазначених у позові та позовних вимог ( а. с. 24 ). Представник третьої особи - Служби у справах дітей Краматорської міської ради Донецької області, надавши суду висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача та заяву про розгляд справи у їх відсутності ( а. с. 69, 71 - 72 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся сторін, за наявності від них відповідних заяв та наданого суду висновку. Судом встановлено всі обставини, на які в позові послалась позивачка, оскільки відповідач, подаючи заяву до суду про дозвіл на усиновлення його дочки іншим чоловіком, не заперечував вказаних обставин позивачкою. Крім того, через воєнний стан в Державі письмові свідчення надані заявленими позивачкою свідками у справі підтверджують обставини зазначені у позові. Суд, заслухавши сторін, їх представників, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», на яку посилається представник відповідача у відзиві на позов : «…ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обв`язками. Таким чином, з вказаної постанови ПВСУ випливає, що ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення батьківських прав згідно ст. 164 СК України, знаходиться у прямому зв`язку та залежності від фінансового ( матеріального ) забезпечення дитини. Так як забезпечити необхідне харчування, лікування, розвиток, створити умови для отримання освіти без фінансового забезпечення неможливо. Надані суду докази позивачкою та її представником не спростовані відповідачем або третьої особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову. Даних, що позивачка чинила будь-які перешкоди у спілкуванні відповідача з дитиною у суду не має. Наданий суду 30.03.2023 року Краматорською міською військовою адміністрацією Краматорського району Донецької області ( органом опіки та піклування ) висновок про не доцільність позбавлення батьківських прав відповідача від 23.03.2023 року вих. № 01-49/391 ( а. с. 71 - 74 ) на ухвалу суду від 20.02.2023 року є необгрунтованим та винесеним …формально, без врахування вимог чинного законодавства, оскільки не ґрунтується на матеріалах справи, для зроблення об`єктивного і обґрунтованого висновку, не взявши до уваги всі докази у провадженні, та інші необхідні об`єктивні дані, а дослідивши як зазначено у висновку лише слова позивачки. До того ж, є однобоким, бо відображає відомості про батька дитини лише, що відомості щодо нього внесені в свідоцтво про народження дитини на підставі ст. 135 ч. 1 СК України та більше взагалі нічого не вказано про взаємовідносини батька та дитини. Тому, за мінімуму наявних вказаних підстав, суд не може не брати до уваги даний висновок, оскільки він не відповідає вимогам діючого законодавства та критеріям об`єктивності та обгрунтованості. Ст. 150 СК України передбачено, що здійснення батьківських прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити її виховання та навчання. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від виконання їх батьківських обов`язків. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Всі перелічені фактори не виконувались відповідачем, і тому суд вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Вважає, що така поведінка і відношення батька до дитини є принизливою і аморальною для неї, його дитина не заслуговує на таке до неї відношення батька, враховуючи обставини справи, які суд вважає крайніми для позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 18 Конвенції ООН «Про права дитини», батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування. Натомість, як вбачається із матеріалів справи, відповідач має інші предмети інтересів протягом тривалого часу, ніж його дитина. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, на батьків покладається обов`язок виховувати, ростити дитину, турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та інше. Чому відповідач не намагався надавати належні та достовірні докази суду. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як встановлено судом, то позивачка виконувала самостійно ці всі обв`язки за обох батьків, а іноді допомогу їй надавав інший чоловік, але не відповідач як батько. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.2. ч.1. ст. 164 СК України, однією з підстав позбавлення батьків батьківських прав є ухиляння від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Всі ці вимоги і норми ніколи не виконувались відповідачем. Судом також не встановлено будь-яку участь відповідача як батька щодо прийняття участі у вихованні дитини. Нехтування батьківськими обов`язками з боку батька, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору, як наглядний негативний приклад. Згідно ч. 3 ст. 9 «Конвенції про права дитини», дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Тому, суд вважає цей випадок виключним і надзвичайним способом впливу на недобросовісного відповідача як батька. Оскільки самі факти після подачі позову позивачкою до суду про позбавлення відповідача батьківських прав, він не з`явився в засідання на виклики та не заперечував позовну заяву про позбавлення батьківських прав, не вчинив інших дій, передбачених чинним законодавством, а саме не звертався до відповідного органу за вирішенням органом питання встановлення йому графіків побачень та інших необхідній дій, не свідчать про бажання бути дійсно батьком для дитини та виконувати свої батьківські обов`язки щодо неї, тому не має необхідності попереджувати відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладати на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Суд вважає, що на підставі наявних у справі доказів, які є достатніми у своїй сукупності та не спростовані стороною відповідача, позивачкою доведено ухиляння від виконання своїх батьківських обов`язків відповідачем як батьком щодо своєї дитини на підставі ст. 76 - 81, 82 ч. 4 ЦПК України. Питання судових витрат по сплаті судового збору підлягає вирішенню на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved