Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

13 лютого 2023 року позивач Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованість за заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/41941/82/632084 від 19.08.2019 у сумі 78 336,47 гривень, яка складається з: - заборгованості за дозволеним овердрафтом: 62 993,00 гривень; - заборгованості за недозволеним овердрафтом: 15 343,47 гривень; - у тому числі прострочена заборгованість із щомісячного обов`язкового внеску: 20 245,06 гривень. Процесуальні дії у справі Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 21.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання на 28 березня 2023 року. Позивач АТ «Райффайзен Банк Аваль» подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Заперечення щодо заочного розгляду справи не висловив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 55), причини неявки у судове засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Згідно зі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце його засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 28.03.2023 постановлено проводити заочний розгляд справи. Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 2-5) Позовна заява обґрунтована тим, що 19 серпня 2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», та [PERSON] було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/41941/82/632084 від 19.08.2019, згідно умов якої кредитор зобов`язався надавати позичальнику кредитні кошти на умовах кредитного договору в межах поточного ліміту 60 000,00 гривень та максимального ліміту 500 000,00 гривень строком на 48 місяців під 48,0 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні заявою-договором. Згідно з умовами заяви - договору з дати початку кредитування, банк надав клієнту у межах поточного ліміту кошти у сумі: 60 000,00 гривень (кредит). Кредит надавався, шляхом зарахування коштів кредиту на картковий рахунок № [NUMBER] одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій за картковим рахунком та/або шляхом договірного списання банком коштів кредиту карткового рахунку у випадках, визначених договором. Максимальний ліміт кредиту складав 500 000,00 грн., в межах якого було встановлено поточний ліміт кредиту (п. 1.2 заяви - договору). На підтвердження наведеного позивач надав копію виписки по картковому рахунку. Збільшення ліміту кредитування за кредитним договором відбувалося 02.03.2022 зі суми 60 000,00 грн до суми 60 739,00 грн, та 01.04.2022 зі суми 60 739,00 грн до суми 62 993,00 грн. Відповідно до умов п. 3.1 заяви-договору сторони погодили, що проценти за договором будуть нараховуватися у порядку, визначеному п. 2.5.1 - 2.5.4 статті 2 розділу 6 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль». Проте, всупереч вимогам заяви - договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснював сплату банку обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитом та відсотків за користування кредитним коштами, у зв`язку з чим станом на 02.12.2022 заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк» за заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/41941/82/632084 від 19.08.2019 становить 78 336,47 гривень, яка складається зі: - заборгованості за дозволеним овердрафтом: 62 993,00 гривень; - заборгованості за недозволеним овердрафтом: 15343,47 гривень. У тому числі прострочена заборгованість із щомісячного обов`язкового внеску - 20 245,06 гривень (п. 3.2 кредитного договору). На підставі наведеного позивач АТ «Райффайзен Банк» просив суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у вищезазначеному розмірі. При нормативному обґрунтуванні позовних вимог позивач посилався на ст.ст. 16, 509, 526, 530, 536, 546, 553, 554, 610, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Позиція відповідача Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов суду не надав, власну позицію щодо предмета спору не висловив. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 20.02.2018 відповідач [PERSON] уклав з позивачем ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» угоду № PDV2-2317232, відповідно до якої відповідач прийняв публічну пропозицію ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг у порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк» (а.с. 11). Згідно з публічною пропозицією позивача ця публічна пропозиція, заява про акцепт, Правила, разом із тарифами, заявами, всіма змінами, додатками, додатковими договорами/угодами до них у сукупності є договором банківського обслуговування. 19.08.2019 відповідачем [PERSON] було підписано заяву на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», у якій відповідач просив встановити йому суму ліміту кредитування у розмірі 60 000,00 гривень на строк 48 місяців (а.с. 9). У подальшому, між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (пункт 1.3. розділу 1 статуту позивача (а.с. 37), та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір у формі заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/41941/82/632084 від 19.08.2019, згідно умов якої кредитор зобов`язався надавати позичальнику кредитні кошти на умовах кредитного договору у межах поточного ліміту кредитування на дату початку кредитування - 60 000,00 гривень, строком на 48 місяців під 48,0 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні заявою-договором (а.с. 10). У п. 2 кредитного договору сторони погодили порядок зміни розміру поточного ліміту, а також встановили його відкличність. Згідно зі п. 3.2 кредитного договору відповідач взяв на себе обов`язок сплачувати позивачеві щомісячний платіж за користування кредитом у розмірі 5 % від власної заборгованості перед банком, але не менше 30 грн або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона є менше за зазначену суму. Також сторони погодили порядок та умови погашення іншої заборгованості за кредитом, у тому числі недозволеного овердрафту, та встановили дату остаточного погашення кредиту та процентів, яка повинна бути не пізніше дати закінчення строку кредиту. У заяві про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/41941/82/632084 від 19.08.2019 сторони погодили та визначили суму поточного ліміту, валюту кредиту, строк кредитування, дату щомісячного платежу (від суми заборгованості), суму щомісячного платежу у національній валюті, суму погашення кредиту, проценти за користування кредитом, комісію за зняття готівки, плату за обслуговування карткового рахунку, неустойку від суми простроченого щомісячного платежу, реальну процентну ставку та загальну вартість кредиту (а.с. 10). Наведені у договорі умови кредитування відповідають умовам, встановленим у паспорті споживчого кредиту (а.с. 25), який було отримано відповідачем та з ними ознайомлено, про що свідчить його підпис на паспорті споживчого кредиту. Факт отримання кредитної картки [PERSON] підтверджується розпискою про отримання картки від 19.08.2019 (а.с. 19). Згідно з розрахунком заборгованості по картковому кредиту за договором № 010/41941/82/632084 від 19.08.2019 [PERSON] має заборгованість станом на 02.12.2022 у сумі 78 336,47 гривень, з них: - заборгованість за дозволеним овердрафтом - 62 993,00 гривень; - заборгованість за недозволеним овердрафтом - 15 343,47 гривень. Загальна сума заборгованості у розмірі 78336,47 включає заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску (п. 3.2 кредитного договору) у розмірі 20 245,06 гривень (а.с. 7-8). У виписці, сформованої позивачем по рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , дата відображення операцій 01.01.2000 - 14.11.2022, зазначена кредиторська заборгованість у розмірі 62 993,00 гривень (а.с. 13-18). З метою отримання дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором позивач АТ «Райффайзен Банк» звернувся з вимогою до [PERSON] про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 114/5-К-270415 від 02.12.2022 (у порядку статті 16 ЗУ «Про споживче кредитування), яке було прийнято до відправлення відділенням поштового зв`язку 07.12.2022 (а.с. 20-23). Відповідач вимоги про дострокове погашення кредиту перед позивачем не виконав, доказів погашення кредиту до суду не надав. Застосовані судом норми права Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Райффайзен Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», та відповідачем [PERSON] було укладено у простій письмовій формі кредитний договір у формі заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка». У кредитному договорі сторони визначили основні умови кредитування, що вимагаються законом для такого виду договорів, а саме: розмір кредитного ліміту, процентна ставка, розмір щомісячного платежу, строк кредитування, неустойка тощо. Досліджені судом заява на отримання кредиту; заява про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка»; угода про прийняття Публічної пропозиції АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг у порядку та на умовах, викладених у Правилах; паспорт споживчого кредиту містять підписи сторін, у тому числі відповідача. Отже суд уважає, що основні умови кредитного договору були погоджені між сторонами у встановленому законом порядку. Позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем, надавши останньому кредитні кошти у сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору. Факт отримання відповідачем кредитних коштів у межах дозволеного овердрафту у сумі 62 993,00 грн підтверджується випискою по рахунку (а.с. 13-18). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, виконаним позивачем, відповідачмає заборгованість станом на 02.12.2022 у сумі 78 336,47 гривень, з них: - заборгованість за дозволеним овердрафтом - 62 993,00 гривень; - заборгованість за недозволеним овердрафтом - 15 343,47 гривень. Виконаний банком розрахунок заборгованості за кредитним договором є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів відповідачем, період прострочення, залишок заборгованості за кредитом та нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Схожий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц. Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача також підтверджується випискою по рахунку за період з 01.01.2000 по 14.11.2022. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Також виписка банку згідно Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за № 571/20884, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. Такі висновки суду відповідають правовим висновкам Верховного суду у справі № 200/5647/18 (постанова від 16.09.2020) та у справі № 760/7792/14-ц (постанова від 28.10.2020). З виписки по рахунку відповідача та розрахунку заборгованості, наданих позивачем, вбачається, що відповідач отримував кредит, ним користувався та здійснював платежі на часткове погашення заборгованості. Доказів на спростування факту отримання кредиту чи доказів його погашення відповідач не надав. Правильність розрахунку заборгованості не оспорював, власного контррозрахунку заборгованості суду не надав. Таким чином, суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним позивачем розрахунком за кредитним договором,

Outcome: approved