Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

13.01.2023 [PERSON] подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить розірвати їх шлюб, зареєстрований 20.06.1981 в с. Прибужани Кам`янка-Бузького району Львівської області, актовий запис № 13. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.06.1981 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них є спільна дитина, яка на даний час є повнолітньою. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність розуміння з його сторони. Більше 30 років вони спільно не проживають. Ухвалою суду від 07.02.2023 року відкрито спрощене позовне провадження в справі та призначено судове засідання. У судове засіданні позивач не з`явився, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач будучи належним чином повідомлений у судове засідання не з`явився. З урахуванням вищенаведеного, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 20.06.1981 в с. Прибужани Кам`янка-Бузького району Львівської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 13, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.07.1997. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . У шлюбі в сторін є повнолітня дитина. Позивач [PERSON] вказуючи, що спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам, звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обгрунтування заявлених вимог, суд вирішуючи сімейний спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Так, згідно з ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У свою чергу підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені ст. 112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. А ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 1981, проте більше 30 років разом не проживають. Від даного шлюбу мають повнолітню дитину. Подружжя припинило шлюбні відносини і їх шлюб набув формального значення, що стало причиною позову про розірвання шлюбу. Обставини життя подружжя, зокрема прояви неповаги відповідача до позивача, відсутність взаємопорозуміння між ними, відсутність в подружжя бажання примиритись та зберегти сім`ю дають підстави ввжати, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення\~ст. 113 СК України, суд вважає за необхідне залишити позивачці прізвище [PERSON] .

Outcome: approved