Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

17.01.2023 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що він перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] , від якого мають трьох спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають із позивачем та знаходяться на його утриманні. Відповідачка залишила сім`ю, не цікавиться життям дітей, не бере участі у їх вихованні та утриманні, за рішенням Славутського міськрайонного суду від 10.09.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та визначено місце проживання дітей із позивачем, а рішенням від 09.07.2019 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно дітей. 13 червня 2018 року за заявою позивача було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утриманні дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду із заявою про видачу судового наказу і до досягнення повноліття дітьми. Однак на даний час аліментів, які стягуються з відповідачки, в умовах збільшення цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання дітей, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. На даний час діти подорослішали, навчаються в школі, відвідують гуртки та секції, а тому потребують більшого догляду та коштів. Позивач вказує, що відповідачка [PERSON] працює за кордоном, має добрі заробітки, але постійно приховує свій дохід, належної матеріальної підтримки дітям не надає. Позивач офіційно не працює, заробляє кошти на тимчасових заробітках. Враховуючи наведені обставини позивач звернувся до суду та просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на корить [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] на 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше мінімального розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Ухвало суду від 03 лютого 2023 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Андрієвський О.А., поданий позов підтримав з викладених у ньому підстав. Додатково вказав, що, оскільки діти підростають, навчаються, відвідують спортивні секції, у [PERSON] збільшились витрати на утримання дітей. Відповідачка [PERSON] працює за кордоном та отримує достойну заробітну плату, у зв`язку із чим має змогу сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. на кожну дитину. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, в судове засідання не з"явилася та про причини неявки не повідомила. Відзиву на позов, письмових заяв чи клопотань від неї до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду відповідач фактично відмовилася надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку із чим суд ухвалив про заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду справи та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Тому, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіям свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , виданих Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції (а.с. 13, 16, 11). На даний час діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] проживають із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать витяги з Реєстру територіальної громади (а.с. 10, 12, 14). Згідно рішення Славутського міськрайонного суду від 10.09.2018 шлюб між відповідачкою [PERSON] та [PERSON] розірвано та визначено місце проживання дітей із батьком [PERSON] (а.с. 5-6). За рішенням Славутського міськрайонного суду від 09.07.2019 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-8). Згідно судового наказу Славутського міськрайонного суду від 13.06.2018 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , підлягають стягненню аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду із заявою про видачу судового наказу 05.06.2018 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 9). Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 СК України, передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні неповнолітніх дітей не звільняє її від сплати аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні даного позову дослідженню підлягає зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача та платника аліментів. Суд вважає, що надані позивачем документи не обґрунтовують позиції останнього щодо погіршення його матеріального стану, а тому не є доказами, що підтверджують вимоги ст.182 СК України. Зазначені позивачем обставини самі по собі не можуть слугувати достатньою підставою для зміни розміру аліментів, стягуваних на утримання неповнолітніх дітей. Позивачем вказано, що він офіційно не працює та має лише тимчасові заробітки, однак в той же час позивач не надає суду доказів відсутності в нього будь-якого доходу, зокрема відповідних довідок з податкових органів. Окрім того, матеріали справи не містять доказів збільшення витрат на дітей, в тому числі щодо навчання дітей та відвідування ними гуртків та секцій, як зазначено у позовній заяві. Про будь-які інші витрати, які несе позивач на утримання своїх неповнолітніх дітей, в позовній заяві не зазначено і жодних доказів не надано. Також позивачем не підтверджено свої доводи про те, що відповідачка працює за кордоном та має добрі заробітки, та взагалі отримує будь-яких дохід, який би дозволяв їй сплачували аліменти у розмірі, який просить позивач. Зважаючи на викладене суд вважає, що позивачем не надано доказів погіршення його матеріального або сімейного стану, як і не надано доказів зміни ( покращення) майнового стану відповідачки, а також інших обставин, які впливають на розмір визначених судом аліментів, позивачем не наведено. Враховуючи наведені обставини суд приходить до висновку, що позивачем не обґрунтовано належним чином позовні вимоги, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed