Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

05 грудня 2022 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 03 листопада 2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір №014/380805/82/929056, за умовами якого відповідача отримав кредит в розмірі 65868,89 гривень строком на 72 місяці, зобов`язавшись його повернути зі сплатою 35,3% річних за користування кредитом, а також інші обов`язкові платежі в порядку та на умовах договору, однак свої зобов`язання не виконував, в зв`язку із чим кредитодавцем направлено позичальнику вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань, яка залишилась без виконання. За таких обставин позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість в розмірі станом на 23 серпня 2022 року в загальному розмірі 70576,63 гривень, з яких: 62054,86 гривень заборгованість за тілом кредиту, 8521,77 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, а також покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2023 року позовну заяву передано для розгляду за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. 08 лютого 2023 року матеріали вищевказаної цивільної позовної заяви надійшли до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, де в той же день у відповідності та на підставі ст.ст.14, 33, 34 ЦПК України були розподілені та передані до провадження судді Авраменко А.М. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано, відзив від відповідача до суду не надходив, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені на ступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини сторін. Судом встановлено, що 03 листопада 2020 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», як кредитодавцем, правонаступником якого є позивач, та відповідачем, як позичальником, було укладено кредитний договір шляхом підписання Заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/929056 (тип Кредиту Кредит) (далі за текстом рішення кредитний договір №014/380805/82/929056 від 03 листопада 2020 року), за умовами якого позичальник отримав кредит в загальному розмірі 65868,89 гривень строком на 72 місяці, зобов`язавшись повернути кредит щомісячними ануїтетними платежами до 03 листопада 2026 року, сплативши 35,3% річних за користування кредитом. Викладені обставини підтверджуються копією вищевказаної заяви-договору з додатком до неї у вигляді графіку погашення кредиту, копією виписки по рахунку позичальника. Із матеріалів цивільної справи судом встановлено, що на відміну від кредитодавця позичальник належним чином свої договірні зобов`язання не виконував, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором №014/380805/82/929056 від 03 листопада 2020 року, яку позивач, користуючись правом вимоги дострокового повернення кредиту, своєю письмовою вимогою від 26 серпня 2022 року, отриманою позичальником 29 жовтня 2022 року, просив відповідача погасити в досудовому порядку, здійснивши дострокове повернення кредиту у тридцятиденний строк з моменту отримання цієї вимоги. Однак відповідач таке погашення не здійснив, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість, загальний розмір якої станом на 23 серпня 2022 року склав 70576,63 гривень, з яких: 62054,86 гривень заборгованість за тілом кредиту, 8521,77 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом. Викладене підтверджується розрахунком заборгованості, копією вимог про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, копією поштової документації. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони (ст.207 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Аналогічне положення містить ст.16 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №014/380805/82/929056 від 03 листопада 2020 року, приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи знайшов підтвердження факт укладення між належними сторонами даного кредитного договору із дотриманням вимог законодавства щодо його змісту та форми, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов`язань за даним кредитним договором, що зумовило виникнення у відповідача заборгованості за кредитом, а у позивача права вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту із кореспондуючим цьому праву обов`язком відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved