Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , згідно якого просить суд: визнати [PERSON] таким, що витратив право на користування житловим приміщенням [ADDRESS] ; виписати відповідача з вказаної квартири. Вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач є колишнім чоловіком позивача, у квартирі зареєстрований з 08.02.2008 по даний час. Відповідач не проживає у вказаній квартирі з 01.04.2019, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей у квартирі немає. В судове засідання позивач не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, у якій вона також вказала, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд зазначає, що відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоч про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Крім того, відповідно до вимог ст.190 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Ухвала суду від 27.12.2022 разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів, відповідно до вимог ст. 190 ЦПК України, були направлені на адресу відповідача, за якою останній згідно з відповіддю з Управління державної Міграційної служби в Рівненській області зареєстрований, проте повернулися до суду з відміткою пошти про причини невручення: "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відтак, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі даних та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, судом встановлено таке. Як стверджується матеріалами справи, позивач є власником квартири [ADDRESS] . Вказана квартира належить позивачу на праві приватної власності, що стверджується договором про виділення у натурі частки з нерухомого спільного майна від 03.08.2019, договором дарування від 03.08.2019 та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.08.2019 №176200495 та №176205564. Згідно довідки Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про склад зареєстрованих осіб №48969 від 06.12.2022, у вказаному житлі зареєстровані позивач, відповідач та син сторін [PERSON] . Згідно акту про непроживання особи від 29.11.2022 складеного мешканцями будинку буд. [ADDRESS] та затвердженого головою правління ОСББ "Дубенська 44", відповідач за адресою: [ADDRESS] , не проживає з 01.04.2019 по даний час. Будь-які особисті речі [PERSON] у вказаній квартирі відсутні. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Наявність у відповідача реєстрації в даній квартирі, порушує право на користування житлом позивача. За таких обставин, так як відповідач протягом тривалого часу не проживає за адресою: [ADDRESS] , не несе витрат по утриманню квартири, наявність у відповідача реєстрації в даному житлі порушує право власності позивача, суд вважає, що позов в частині визнання відповідача такою, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Разом з тим, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовної вимоги про виписання відповідача з квартири, тобто його зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою з огляду на таке. У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.71,72,116,156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 3 Правил реєстрації місця проживання, реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради або сільським головою. Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 8 Правил реєстрації місця проживання з питань «прописки» необхідно звертатися до органу реєстрації безпосередньо (тобто до відповідного органу місцевого самоврядування) або до центру надання адміністративних послуг (у випадку, якщо такий центр створено і він надає цю послугу у вашій територіально-адміністративній одиниці). Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 26 Правил реєстрації місця проживання (Постанова КМУ №207 від 02.03.2016 року), якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі вищевикладеного не підлягає задоволенню вимога позивача про виписання відповідача за вказаною вище адресою, оскільки зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом, зокрема, на підставі рішення суду і лише у разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації, а спір з цього приводу між сторонами не виник. В подальшому в разі відмови у знятті з реєстрації в зазначеній квартирі відповідача на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства. Отже, суд не вбачає законних підстав для задоволення вимоги позивача про виписання відповідача з квартири, оскільки в розумінні норм статті 4 ЦПК України така вимога є передчасною, оскільки права позивача в цьому випадку не порушені, а наявність рішення суду, що набрало законної сили, є підставою для зняття з реєстраційного обліку відповідача. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне понесені у зв`язку з розглядом справи судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992, 40 грн покласти на відповідача.

Outcome: partial