Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування виконкому Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (далі - третя особа), про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 03.07.2009. Під час шлюбу у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач повністю відмовився від утримання дитини, спілкування з нею, участі у її вихованні. Він жодного разу не з`явився до неї за місцем проживання, навчання чи перебування. Відповідач навіть проходячи щоденно повз дитину, перестав з нею вітатися, не говорячи вже про якісь подарунки для неї на день народження тощо. Відповідач не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки: не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами доньки, станом її здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, - таким чином діючи не в інтересах дитини. Оскільки відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, позивач посилаючись на ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 164-166 Сімейного кодексу (далі - СК) України просить задовольнити позов та позбавити його батьківських прав стосовно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29.12.2021 року провадження у зазначеній справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та у справі призначено підготовче засідання. Відповідач відзиву на позов не надав. Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09.02.2022 закінчене підготовче провадження і призначений судовий розгляд по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі. У разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі за наявними матеріалами у справі. Оскільки відповідач був повідомлений про місце, день та час судового засідання належним чином в порядку, передбаченому статтями 128, 130 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, в судове засідання не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, суд відповідно до ст.ст.280-281 ЦПК України за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив у справі заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 03.07.2009 сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03.07.2009 виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 8). Перебуваючи у шлюбі з відповідачем позивач народила доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11.02.2010 року виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, з якого вбачається, що відповідач та позивач є відповідно батьком та матір`ю цієї неповнолітньої дитини (а.с.7). Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2011 року (а.с. 9). Згідно з характеристикою, наданою 12.10.2021 керівництвом Миколаївського ліцею Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області [PERSON] , 2010 року народження, проживає разом з мамою, бабусею та дідусем, які про неї піклуються, в той час як її батько не цікавиться шкільним життям доньки, участі у вихованні не приймає, не спілкується з донькою (а.с. 13). Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2018 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . На виконанні Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міеістерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавчий лист 188/1759/17 від 24.05.2019 Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, заборгованість по аліментам станом на червень 2021 року складає 138 533,16 грн (а.с. 10-11) З акту обстеження матеріально - побутових умов життя позивача від 10.10.2021, складеного депутатом Миколаївської сільської ради Романюк Н.В. за участі свідків [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що позивач проживає у будинку [ADDRESS] , разом з нею проживає її донька [PERSON] , 2010 р.н. Відповідач ніколи не був зареєстрований і фактично ніколи не проживав за вказаною адресою, участі у вихованні доньки ніколи не брав, матеріальної допомоги ніколи не надавав (а.с. 12). Згідно з висновком органу опіки та піклування Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 08.09.2021 відповідача доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 14-15). Встановлені судом правовідносини регулюються СК України та Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона або він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, але за весь цей час батько проявляв байдужість до долі своєї дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. На порушення вказаних норм законодавства відповідач взагалі усунувся від виконання своїх обов`язків батька, не піклується про здоров`я доньки, не приймає участі у її вихованні. Статтею 25 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти, які залишились без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави, але відсутність у неповнолітньої дитини відповідного статусу не дає можливості на реалізацію права дитини, позбавленої батьківського піклування. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). Суд також враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, який у рішенні «Піні та інші проти Румунії» зазначав, що інтереси дитини мають переважати над інтересами батьків (усиновителів). Таким чином, позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтована доказами, відповідає нормам законодавства України та інтересам неповнолітньої [PERSON] . Стаття 166 СК України визначає, що особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ч.1). Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2). Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. При вирішенні справи суд керується положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дитина має право розраховувати на повноцінне дитинство. Інтереси дитини підлягають переважному захисту у разі співставлення з правами та законними інтересами відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача документально підтверджені квитанцією від 10.12.2021 судові витрати на сплату судового збору за подання позовної вимоги щодо позбавлення батьківських прав в розмірі 918,00 грн (а.с. 2). На підставі викладеного, ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 3, 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 164, 165, 166, 180, 182-184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved