Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

04.07.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати незаконною довідку-розрахунок від 31 січня 2022 року заборгованості по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , по виконавчому листу №579/938/14-ц від 17.07.2014 року, та встановити, що він, [PERSON] , не має заборгованості по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги представник позивач мотивує тим, що державним виконавцем у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №579/938/14-ц від 17.07.2014 року було проведено розрахунки заборгованості зі сплати аліментів від 19.10.2020 року та від 31.01.2022 року відповідно, на підставі яких винесено постанову про накладення на нього штрафу в сумі 23058,48 грн від 31.01.2022 року. Однак дійсності вказані розрахунки не відповідають, оскільки ним аліменти сплачувалися своєчасно, у більших розмірах, аніж визначено судовим рішенням: з 01.01.2018 року по 01.01.2022 року позивач повинен був сплатити 24000 грн, а ним сплачено 44017 грн. Всі ці аліменти позивач сплачував на картковий рахунок відповідача [PERSON] [NUMBER] . 28.09.2022 відповідач [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву, згідно з яким проти задоволення позову заперечує, вважає виконані державним виконавцем розрахунки такими, що повністю відповідають дійсності і зроблені у відповідності до чинного законодавства. З доводами позивача щодо відсутності заборгованості зі сплати аліментів та наявності переплати не погодилася, оскільки фактично позивачем перерахунок аліментів на її картковий рахунок [NUMBER] підтверджено згідно квитанцій, наданих позивачем, з квітня 2018 року по січень 2022 року на загальну суму 6166,0 грн. Інші квитанції, додані позивачем як доказ сплати ним аліментів, не містять реквізиту «Призначення платежу». Частина з цих коштів надходила від позивача на особисте прохання дитини і не може бути зарахована в якості аліментів. До позовної заяви позивачем додано копії платіжних документів в яких платником є інші особи, із зарахуванням коштів, що надійшли від яких, в якості погашення заборгованості зі сплати аліментів відповідач [PERSON] не погоджується, оскільки дані особи не мають обов`язків щодо виконання рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 03 липня 2014 року по справі № 579/938/14-ц. Вважає, що належними доказами, що підтверджують сплату позивачем аліментів, є квитанції в яких платником є позивач і які містять призначення платежу. У задоволенні позову просила відмовити. Сторони в судове засідання повторно не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи, згідно поданих заяв позивач та відповідач [PERSON] просили про розгляд справи без їх присутності (а.с.102-104), від відповідача Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяв про розгляд справи у відсутність представника чи про відкладення справи не надходило. Дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що на виконанні у Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист №579/938/14-ц від 17.07.2014 року, виданий Кролевецьким районним судом Сумської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, на підставі якого відкрито виконавче провадження 44201815 від 29.07.2014 (а.с.59). В рамках виконавчого провадження державним виконавцем неодноразово здійснювалися перерахунки заборгованості зі сплати аліментів (а.с.61, 63-64). Предметом судового розгляду є незаконність вказаних розрахунків. Згідно з листом №41439 від 19.10.2020 року, позивачу було направлено довідку-розрахунок заборгованості по виконавчому листу №579/938/14-ц від 17.07.2014 року, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. Згідно з указаною довідкою-розрахунком станом на 01.10.2020 року заборгованість позивача зі сплати аліментів на користь [PERSON] складала 28045,50 грн (а.с.60-61). Згідно з листом №8060 від 31.01.2022 року, позивачу було направлено довідку-розрахунок заборгованості по виконавчому листу №579/938/14-ц від 17.07.2014 року, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. Згідно з указаною довідкою-розрахунком станом на 31.01.2022 року заборгованість позивача зі сплати аліментів на користь [PERSON] складала 46116,96 грн (а.с.62-64). Згідно з викликом №6804 від 31.01.2022 року, позивача було викликано до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.59). Згідно з постановою про накладення штрафу у ВП №44201815 від 31.01.2022, з позивача стягнуто штраф на користь стягувача, тобто відповідача [PERSON] , у розмірі 50% від суми боргу, що становить 23058,48 грн (а.с.65-66). Позивачем надано копію звіту ТОВ «Фора» про здійснені відрахування та виплати відносно [PERSON] за вказаною постановою, згідно з якою за період з 01 лютого по 31 травня 2022 року всього утримано суму по боргу 15725,41 грн (а.с.67). Частиною першою та третьою статті 71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. У відповідності до частини восьмої статті 71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Стаття 195\~СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу). Згідно із частиною третьою статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження. Згідно з п.3 розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), у разі якщо боржник сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу Верховний Суд у своїй постанові від 4 вересня 2019 року по справі № 753/3326/17 (провадження № 61-21667св18) виділив наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати. Позивачем надано зроблені ним особисто розрахунки сплати ним аліментів за період 2018-2022 років (а.с. 8,10,18, 34,51), відповідність яких обставинам справи, однак, суду достатніми та належними доказами не доведена. Так, згідно наданих позивачем квитанцій від 22.01.2021 на суму 1000 грн (а.с.36), 22 березня 2021 року на суму 2500 грн (а.с.38), від 23 червня 2021 року на суму 1111 грн (а.с.42), від 5 серпня 2021 року на суму 555 грн (а.с.44), від 21 серпня 2021 року на суму 1000 грн (а.с.48), підтверджено перерахування аліментів на картковий рахунок відповідача [PERSON] на загальну суму 6166 грн. Решта наданих позивачем квитанцій (а.с. 9, 11-17, 19-33, 35, 37, 39-41, 43, 45-47, 49-50) не містять реквізитів призначення платежу. Суд, надаючи оцінку наданим квитанціям, робить висновки, що із їх змісту неможливо встановити призначення платежу і як наслідок ті обставини, що вони були спрямовані на сплату аліментів. Суд позбавлений можливості перевірити, що перераховані кошти є аліментами із зазначенням будь-яких слів, словосполучення які б свідчили про це, а не є іншими платежами на користь колишньої дружини, що є підставою для відмови в задоволені позовних вимог. Схожі висновки зробив і Верховний Суд у своїй постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 2607/386/2012 (провадження № 61-13617св21) та в постанові від 22 грудня 2021 року по справі № 333/6869/19 (провадження № 61-5678св21). В такій ситуації особа, яка безпідставно перерахувала кошти іншій особі може порушити питання про їх повернення у встановленому законом порядку. Крім того, суду не надано підтвердження як того, що, здійснюючи сплату аліментів самостійно, позивач своєчасно надавав квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати, як це передбачено законом, так і того, що позивач звертався до державного виконавця за уточненням розрахунку заборгованості з урахуванням сплаченої суми 6166 грн, попри те, що саме на державних виконавців законом покладено обов`язок із обчислення заборгованості по аліментам. У зв`язку з наведеним, суд вважає, що позивачем не доведено в судовому засіданні будь яких порушень зі сторони державного виконавцяпри проведенні розрахунку заборгованості по аліментах, жодних вимог з приводу неправомірності такого до державного виконавця позивачем не ставилося, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову. Згідно ст.141\~ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed