Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про перерахунок суми заборгованості, у якому просить: - зобов`язати відповідача здійснити коригування нарахувань за період з липня 2017 року по грудень 2021 року, по квартирі [ADDRESS] з водопостачання гарячої води виходячи з відсутності споживання гарячої води за вказаний період; - зобов`язати відповідача з врахуванням сум коригування заборгованості за період з липня 2017 року по грудень 2021 року, по квартирі [ADDRESS] за місцем проживання позивача, зменшити суму заборгованості у розмірі згідно фактично наданих послуг. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] . Відповідно до договору №4201611560 від 24.05.2017 року позивачці надаються послуги з постачання гарячої води. Відповідно до квитанції за листопад 2021 року в позивачки рахується борг в розмірі - 18 831,79 грн. за спожиту воду, ГВП 3% річних - 1 539,29 грн., ГВП інфляційна складова боргу - 3 061,89 грн. Із зазначеним розрахунком позивачка не згодна. Так, як зазначає позивач, мешканці квартири [ADDRESS] не використовували централізоване гаряче водопостачання, а користувались бойлером. На момент встановлення бойлеру лічильник гарячої та холодної води був переопломбований, а пізніше, при переукладенні договору 24.05.2017 року, в договорі ньому про це зроблена позначка (показники лічильника гарячої води на той момент були 295 м.куб). Але в липні 2017 року прийшла квитанція з боргом і показниками лічильника не позивача - 300,39 м.куб. В подальшому з`ясувалось, у обслуговуючих водопостачання компаній на той час був період реформування і тому представник ПАТ «АТ «Київводоканал» завітав до квартири позивача лише 11.09.2017 року та зафіксував показання лічильника гарячої води - 295 м.куб, у той час як показники у квитанції станом на 01.09.2017 року стояли 303,42 м.куб. Незважаючи на належне фіксування представником обслуговуючої компанії показників лічильника борг за постачання гарячої води збільшувався у розмірі щомісячно. Протягом року позивач неодноразово намагалася вирішити цю проблему по телефону і у центрі обслуговування, але результатів не отримала. У квітні 2018 року обслуговуючі компанії водопостачання ПрАТ «АТ «Київводоканал» та ПАТ «Київенерго» було реформовано. Обслуговуючою компанією водопостачання гарячої води стало КП «Київтеплоенерго». 26.12.2018 року до квартири знову завітав представник ПрАТ «АТ «Київводоканал», зафіксував показання лічильника гарячої води - 295 м.куб та виніс припис попередження про необхідність провести повірку лічильника до 26.01.2019 року, або замінити лічильники. Позивач одразу зробила заявку про розпломбування та заміну лічильників та проінформувала ПАТ «АТ «Київводоканал» про результати перевірки показників лічильника їх представником. У квитанціях станом на 01.02.2019 року КП «Київтеплоенерго» та ПАТ «АТ «Київводоканал» були внесені зміни - показники лічильника гарячої води стояли 205 м. куб., але борг в сумі 6 684,10 грн. списано не було. Зважаючи на карантинні обмеження, які розпочалися з кінця січня 2019 року, представник ПрАТ «АТ «Київводоканал» розпломбував лічильник гарячої води лише 06.08.2019 року, в результаті чого в квитанції КП «Київтеплоенерго» борг за водопостачання гарячої води станом на 01.09.2019 року вже складав 18 829,07 грн. 04.09.2019 року в квартирі позивача було знято лічильник гарячої води, показання гарячої води складали - 295 м.куб. 09.09.2019 року КП «Київтеплоенерго» прийняв на комерційний облік новий лічильник гарячої води, заводський №190599814А, з показаннями гарячої води - 0,000 м./куб. Разом з тим, у квитанціях КП «Київтеплоенерго» та ПрАТ «АТ «Київводоканал» станом на 01.10.2019 року значився новий лічильник з показниками 0,03 м.куб та боргом у розмірі 18 831,79 грн. 28.10.2021 року позивач направила на адресу КП «Київтеплоенерго» листа №28/10-К, в якому просила надіслати майстра для підтвердження цілісності пломб на лічильнику гарячої води, взяти до обрахунку показники гарячої води, які зафіксує майстер; перерахувати/скасувати заборгованість по оплаті за гаряче водопостачання; від`єднати квартиру [ADDRESS] від гарячого водопостачання. Листом від 08.11.2021 року №330/3/2/117472 відмовило позивачці у здійсненні перерахунку обліку гарячої води. 12.01.2022 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до свого провадження, відкриття провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 07 липня 2022 року (вх.№20169/22 від 11.07.2022, вх.№20176/22 від 11.07.2022) через систему «Електронний суд» представник відповідача КП «Київтеплоенерго», одночасно з клопотанням про поновлення процесуального строку для подачі відзиву, подав до суду відзив на позов з викладенням своїх міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законознавства, які регулюють спірні правовідносини, та просив відмовити у задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що правовідносини між відповідачем та позивачем регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 №630, Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.22 п.п.13 договору, розробленого на основі типового договору, затвердженого постановою КМУ від 21.07.2005 №630, споживач зобов`язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних обліків, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Обов`язок з повірки покладено саме на споживача. Отже, саме свідоцтво про повірку підтверджує відповідність засобу обліку встановленим законодавством до нього вимогам. При цьому, за відсутності такого документа засіб обліку не може застосовуватись. Зазначав, що відповідач КП «Київтеплоенерго» не є правонаступником ПАТ «Київенерго» (нині АТ «К.ЕНЕРГО»), яке раніше було виконавцем послуг у зазначеному будинку. 20 липня 2022 року позивач [PERSON] подала відповідь на відзив з викладенням своїх міркувань по суті відзиву на позов з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні право відносини, додатково зауважила, що 04.09.2019 року лічильник гарячої води було знято, показання гарячої води зафіксовано - 295 м?, тобто відповідач погодився з тим, що за цей час гаряча вода не використовувалась. Жодного разу представники обслуговуючої організації не складали протоколу про втручання в роботу лічильника гарячої води, до адміністративної відповідальності не притягували. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, суд прийшов наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.80) Законом, який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг є Закон України від 24.06.2004 року №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1875-IV). Відповідно до ст. 1 Закону №1875-IV, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з ч.1 ст.13 Закону №1875-IV, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч.2 ст.13 Закону №1875-IV примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад, залежно від функціонального призначення, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. За змістом ч. 3 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперебійно. За правилами статті 19 Закону №1875-IV, в ідносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Виконавцем послуги з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] було ПАТ «Київенерго», що підтверджується наданими квитанціями для оплати послуг за постачання гарячої води за період з 01.01.2017 року по 01.04.2018 року. (а.с.57-63). ПАТ «Київенерго» було виконавцем послуг з постачання гарячої води до 01 травня 2018 року. Таким чином, позивачка була споживачем комунальних послуг з постачання гарячої води, які надавались виконавцем ПАТ «Київенерго», до 01 травня 2018 року. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем) було ПАТ «АК «Київводоканал», що також підтверджується відповідними квитанціями, а також договором №4201611560 від 24.05.2017 року, укладеним між ПАТ «АК «Київводоканал» та [PERSON] , про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), згідно п.1.1. якого, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідні якісні послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором. (а.с.7) 11.09.2017 року представниками ПАТ «АТ «Київводоканал» у присутності [PERSON] в квартирі [ADDRESS] було складено акт приймання на абонентський облік засобів обліку води, а саме: гарячого водопостачання та водовідведення: особовий рахунок ГВ? в приміщенні санвузла, тип: JS - 1,5, заводський номер 7177006, діаметр 15 мм, дата повірки - 2004 рік, показники: 00295 м? (а.с.11) Згідно ч. 1 ст.3 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» с ферою законодавчо регульованої метрології є визначені цим Законом види діяльності, щодо яких з метою забезпечення єдності вимірювань та простежуваності здійснюється державне регулювання стосовно вимірювань, одиниць вимірювання та засобів вимірювальної техніки. До сфери законодавчо регульованої метрології належать, зокрема: торговельно-комерційні операції та розрахунки між покупцем (споживачем) і продавцем (постачальником, виробником, виконавцем), у тому числі під час надання комунальних послуг, постачання та/або споживання енергетичних і матеріальних ресурсів (електричної і теплової енергії, газу, води, нафтопродуктів тощо). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби. Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» регулюються відносини у сфері: 1) комерційного обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги); 2) розподілу між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг; 3) встановлення, обслуговування, заміни вузлів обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії; 4) формування та надання споживачам рахунків на оплату комунальних послуг; 5) забезпечення споживачів обліковою інформацією. (стаття 2 Закону) Згідно ч. 3 ст.4 Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», власник (співвласники) будівлі, в якій окремі приміщення не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, у разі приєднання такої будівлі до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання зобов`язаний забезпечити оснащення таких приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті. Порядком прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.10.2018 року за № 270 (далі - Порядок) встановлено процедуру прийняття на абонентський облік вузлів комерційного обліку та вузлів розподільного обліку теплової енергії та водопостачання. Згідно пункту 1 Розділу IIІ Порядку, вузол розподільного обліку / прилад - розподілювач теплової енергії, встановлений у приміщенні будівлі, приймається на абонентський облік виконавцем відповідної комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами протягом 14 календарних днів з дня надходження відповідного звернення від власника (співвласників) будівлі (для приміщення у будівлі, яке не є самостійним об`єктом нерухомого майна) або власника відповідного приміщення (якщо окреме приміщення у будівлі є самостійним об`єктом нерухомого майна). Згідно пункту 5 Розділу IIІ Порядку, огляд і опломбування вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) проводяться представником виконавця відповідної комунальної послуги, іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, у присутності власника (співвласників) окремого приміщення/будівлі (для приміщень, які не є самостійними об`єктами нерухомого майна) або його представника. Відповідно до пункту 7 Розділу ІІІ Порядку, у разі відсутності порушень вимог частини першої статті 4 Закону представник виконавця відповідної комунальної послуги, визначеної власником (співвласниками) іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами, виконує опломбування вузла розподільного обліку (його засобу вимірювальної техніки, запірної арматури), приладу - розподілювача теплової енергії та запірної арматури на опалювальному приладі, на якому прилад-розподілювач встановлено, та складає акт про прийняття вузла розподільного обліку / приладу - розподілювача теплової енергії на абонентський облік відповідно до додатка 2 до цього Порядку. Згідно ч. 1 ст.6 Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку здійснюються оператором зовнішніх інженерних мереж відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено договорами про надання комунальних послуг, укладеними відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з урахуванням вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Періодична повірка засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку здійснюється згідно з міжповірочним інтервалом, зазначеним у технічному паспорті на цей засіб, але не менш як один раз на шість років для засобів механічного типу та не менш як один раз на дев`ять років для засобів інших типів. За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Лічильник води міститься у Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, затверджених постановою КМУ від 4 червня 2015 р. № 374. Термін повірки нового лічильника відраховується від дати виготовлення, вказаної в технічному паспорті приладу, яка є фактичною датою першої повірки. Міжповірочний інтервал для категорії «лічильники води», згідно з Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями», становить 4 роки. Згідно ч. 3 ст. 6 Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», забороняється демонтаж вузла обліку, в тому числі комерційного, для обслуговування без його заміни на вузол обліку, укомплектований засобами вимірювальної техніки такого самого або вищого класу точності, крім випадків, коли такий демонтаж здійснюється у зв`язку з відмовою споживача в установленому законом порядку від надання відповідної комунальної послуги або проведення повірки (ремонту). У разі виходу з ладу вузла обліку він підлягає заміні на справний та прийняттю на абонентський облік протягом п`яти робочих днів з дня виявлення факту виходу з ладу. Згідно пунктів 5, 7 ч. 3 ст.20 Закону №1875-IV споживач зобов`язаний, зокрема: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку. 26.12.2018 року представниками ПАТ «АТ «Київводоканал» у присутності споживача [PERSON] було складено припис-попередження про необхідність в термін до 26.01.2019 року провести повірку приладів обліку. При цьому, в акті зазначено, що останню метрологічну повірку квартирного засобу обліку гарячої води зав. №7177006 здійснено у 2006 році. (а.с.12) 06.08.2019 року представниками ПАТ «АТ «Київводоканал» у присутності споживача [PERSON] складено акт приймання на абонентський облік засобів обліку води: гарячого водопостачання та водовідведення: особовий рахунок ГВ? в приміщенні санвузла, тип: Metrom, заводський номер 7177006, діаметр 15 мм, дата повірки - 2006 рік. Встановлено пломбу № ЖЕК, показники: 00295 м?, з дописом: «на повірку» (а.с.13) 04.09.2019 року представником виконавця послуг слюсарем-сантехніком РТ «Позняки» у присутності споживача [PERSON] складено акт зняття/встановлення пломб лічильника гарячого водопостачання, з якого вбачається, що відбулась повірка засобу обліку типу JS - 90, номер 7177006, показники: 295 м?. Накидні гайки лічильника опломбовані пломбою з шифром №ЖЕК. Пломба здана для збереження абоненту під розпис, який засвідчено цим актом. (а.с.13) 09.09.2019 року представником виконавця послуг слюсарем-сантехніком РТ «Позняки» у присутності споживача [PERSON] складено акт прийняття на комерційний облік лічильника гарячого/холодного водопостачання СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго». Згідно з актом лічильник гарячої води тип: GSD8, Ду 15 мм, №190599814А, рік випуску 2019, міжповірочний інтервал 4 роки, пломба повірки 21.04.2019 року, показники 00000 м?. Накидні гайки опломбовані №пл.С50088508. Засіб обліку допущено до експлуатації та встановлено в с/в згідно схеми по варіанту «б». Згідно п.4 приміток акту, старі лічильники були опломбовані пломбами ЖЕК: ГВП - JS-1,5; №7177006; показники: 00295 м?. ХВП - Е-Т 1,5V; №102110826; показники: 00665 м?. (а.с.14-16). Таким чином, згідно досліджених судом актів від 11.09.2017 року, від 26.12.2018 року; 06.08.2019 року та 04.09.2019 року вбачається наявність пломби з логотипом «ЖЕК» замість номера, що вказує на відсутність втручання в роботу лічильника будь-яким способом, що також підтверджено актом від 09.09.2019 року, де в пункті 4 Примітки представником «Виконавця послуг» Маринець Г.М. було зазначено, що: «Старі лічильники були опломбовані пломб.ЖЕК.» і в цьому ж пункті вказано номер лічильника і покази - «00295 м?». Вищезазначене спростовує твердження представника відповідача у відзиві про те, що позивачем не було проведено повірку квартирного засобу обліку, не надано жодних документів до матеріалів справи про проведення періодичної повірки квартирного засобу обліку №7177006. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пунктами 29, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, визначено права та обов`язки споживача. Зокрема, споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; звільнення від плати за послуги в разі їх ненадання та отримання компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт. Позивачка у позовній заяві зазначила, що вона не використовувала централізоване гаряче водопостачання, а користувалась бойлером, на момент встановлення якого лічильник гарячої та холодної води був переопломбований, а пізніше, при переукладанні з ПАТ «АК «Київводоканал» договору 24.05.2017 року, в договорі показники лічильника гарячої води були зазначені, як - 295 м?. В матеріалах справи містяться рахунки-повідомлення на оплату послуг з постачання гарячої води, сформовані ПАТ «Київенерго» за 2017 рік та за період з 01.01.2018 року по 01.04.2018 року, з яких вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] за вказаний період наявна заборгованість за надані послуги в розмірі 6 098,53 грн. (а.с.50-63) Разом з тим, Розпорядженням КМДА від 27.12.2017 № 1693 комунальним підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, повернуте із володіння та користування ПАТ «Київенерго» після припинення Угоди, визначено Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (КП «Київтеплоенерго»). Відповідно до Розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 Комунальному підприємству «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01 травня 2018 року за КП «Київтеплоенерго» закріплено майно територіальної громади міста Києва та підприємство набуло статусу виконавця послуг з централізованого опалення, центрального постачання гарячої води, зокрема у будинку за адресою: [ADDRESS] . 11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» був укладений договір про відступлення права вимоги (цесії) №602-18 (договір цесії), відповідно до якого кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців (далі - споживачів) щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням як такий, що підлягає стягненню із споживача станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення договору цесії та коригувань платежів. З наявних в матеріалах справи рахунках-повідомленнях на оплату послуг з постачання гарячої води, сформованих Відповідачем КП «Київтеплоенерго» за період з травня 2018 року по листопад 2021 року, вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] за вказаний період наявна заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 18 831,79 грн. При цьому, у рахунку-повідомленні, сформованому відповідачем станом на 01.06.2018, звернуто увагу на нового виконавця послуг з ЦО та ГВП, яким є - КП «Київтеплоенерго», та у рахунку зазначено наявність боргу у споживача за послугу з централізованого постачання гарячої води у сумі 6 969,23 грн. (а.с.17-47, 51) З листа-відповіді КП «Київтеплоенерго» на адвокатський запит в інтересах [PERSON] вбачається, що з 01.09.2019 року в програмному комплексі КП «Київтеплоенерго» за адресою: [ADDRESS] зафіксовано заміну лічильника та встановлено ознаку наявності квартирного приладу обліку гарячої води зав.№190599814А. Нарахування з 01.09.2019 за спожиту послугу з ЦПГВ здійснено відповідно до його фактичних показань. За періоди: квітень, червень 2020 року, березень, червень та вересень 2021 року, коли показання засобу обліку гарячої води зав.№190599814А мешканцями кВ.18 не передавались, Підприємство здійснювало розрахункові нарахування за послугу з ЦПГВ відповідно до вимог чинного законодавства України. Після отримання показань лічильника зав.№190599814А здійснено відповідні корегування обсягів та вартості гарячої води. (а.с.64-66) У даній справі спір виник у зв`язку із неправомірними, на думку позивача, діями КП «Київтеплоенерго» щодо нарахування плати за послуги з постачання гарячої води у період з липня 2017 року по грудень 2021 року. Проте, позивачка не звертає увагу на той факт, що нарахування цього боргу почало здійснюватись не з боку КП «Київтеплоенерго», а фактично нарахування здійснювалося іншими надавачами комунальних послуг, а саме юридичними особами ПАТ «Київенерго» та ПрАТ «Київводоканал». З досліджених матеріалів справи вбачається, що КП «Київтеплоенерго» після набуття статусу виконавця послуг з центрального постачання гарячої води та набуття права вимоги за договором цесії продовжило формувати у рахунках-повідомленнях вимоги щодо сплати заборгованості, використовуючи дані, які були сформовані у рахунках-повідомленнях ПАТ «Київенерго» та ПрАТ «Київводоканал». За змістом ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження правонаступництва між КП «Київтеплоенерго» та ПАТ «Київенерго», а також між КП «Київтеплоенерго» та ПрАТ «Київводоканал». Таким чином, суд приходить до висновку, що у даній справі КП «Київтеплоенерго» не може нести відповідальність за зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» та ПрАТ «Київводоканал». Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 707/2-1006/2011, у разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19). Відповідно до частин першої, другої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава. Зокрема, позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. За змістом наведених норм сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги, а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання. При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. В судовому порядку підлягають захисту порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17). Отже належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Звідси належним суб`єктним складом відповідачів є склад відповідачів, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи не визнаного матеріального правовідношення. Тож визначення позивачем у справі складу сторін має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. Під час розгляду справи за незмінного складу сторін (відсутності клопотання позивача про заміну неналежного відповідача належним в порядку статті 51 ЦПК України) за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача, оскільки суд за власною ініціативою не має права на вчинення процесуальної дії з заміни відповідача (див. висновки сформовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 23/9076/16-ц, від 26.11.2019 у справі № 905/386/18). Таким чином, суд, беручи до уваги предмет спору, суб`єктний склад сторін, встановлені по справі обставини та докази на їх підтвердження, а також звертаючи увагу на викладені правові позиції Верховного Суду, приходить до висновку, що позовні вимоги за своїм суб`єктним складом за вказаного предмету спору та змісту правовідносин заявлені до неналежного відповідача, а відтак задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed