Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

23 грудня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним шлюб, укладений між ним та відповідачкою [PERSON] 4 лютого 2022 року. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2023 року справу передано за підсудністю до Вінницького районного суду Вінницької області. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 7 лютого 2023 року відкрито загальне позовне провадження за вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він є громадянином Сирійської Арабської Республіки. З 16 листопада 2012 року працює на території Держави Катар, маючи посвідку на проживання у даній державі, маючи посвідку на постійне проживання. 30 вересня 2021 року він уклав шлюбний договір з відповідачкою [PERSON] , який легалізовано в Міністерстві закордонних справ та посольстві України в Державі Катар. 4 лютого 2022 року вони з відповідачкою уклали шлюб на території України. Посилаючись на те, що повторна реєстрація шлюбу з відповідачкою на території України створює йому ряд проблем, позивач просив визнати шлюб між ним та відповідачкою, укладений на території України недійсним. В судове засідання позивач не з`явився, направив до суду свого представника, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка до суду не з`явилася, подала заяву про визнання позовних вимог. Третя особа, в особі свого представника, до суду не з`явилася, письмових пояснень на позов не подала. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 вересня 2021 року позивач уклав шлюбний договір з відповідачкою [PERSON] , який легалізовано в Міністерстві закордонних справ та посольстві України в Державі Катар. 4 лютого 2022 року між сторонами укладено шлюб на території України. Статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 статті 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. В абз. 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Стаття 41 СК України, містить вичерпний перелік підстав, за якими шлюб може бути визнаний недійсним за рішенням суду, а саме: якщо він був зареєстрований: між усиновлювачем та усиновленою ним дитиною з порушенням вимог, встановлених частиною п`ятою статті 26 цього Кодексу; між двоюрідними братом та сестрою; між тіткою, дядьком та племінником, племінницею; з особою, яка приховала свою тяжку хворобу або хворобу, небезпечну для другого з подружжя і (або) їхніх нащадків; з особою, яка не досягла шлюбного віку і якій не було надано права на шлюб. Як на підставу для визнання шлюбу недійсним позивач посилається на ч. 1 ст. 39 Сімейного кодексу. Відповідно до ст. 39 Сімейного кодексу України недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. Недійсним є шлюб, зареєстрований між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом і сестрою. Недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка визнана недієздатною. За заявою заінтересованої особи орган державної реєстрації актів цивільного стану анулює актовий запис про шлюб, зареєстрований з особами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті. З врахуванням вищезазначеного за наявності підстав передбачених ст. 39 Сімейного кодексу України визнання шлюбу недійсним у судовому порядку не вимагається, анулювання актового запису про реєстрацію шлюбу проводиться відділом реєстрації актів цивільного стану на підставі його висновку або висновку дипломатичного представництва або консульської установи України. Інших підстав для визнання шлюбу недійсним у судовому порядку позивачем не зазначено. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. При цьому суд не приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання суперечить вимогам закону.

Outcome: dismissed