Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. У позовній заяві позивачка [PERSON] просить розірвати шлюб, який зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] 14.08.2020 року у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південнно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №204, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними характерами та поглядами на вирішення сімейних проблем, що призвело до виникнення частих конфліктів. З червня 2022 року вони спільно не проживають, їхній шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам малолітньої дитини. Від спільного шлюбу з відповідачем [PERSON] є малолітній син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та фактично перебуває на її утриманні. Позивачка [PERSON] вказує, що відповідач [PERSON] надає часткову допомогу на утримання малолітнього [PERSON] , якого вона самостійно забезпечити у повному обсязі не може, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що обумовлює необхідність звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів з відповідача, який отримує заробітню плату та має можливість матеріально утримувати малолітню дитину. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримує у повному обсязі та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 25.01.2023 року Чортківський районний суд Тернопільської області (суддя Парфенюк В.І.) визначив передати цивільну справу до Заліщицького районного суду Тернопільської області за підсудністю. Ухвалою суду від 14.03.2023 року року суддя Шевчук В.М. відкрила провадження у цивільній справі та визначила проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Сторони зареєстрували шлюб 14.08.2020 року у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південнно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №204, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.08.2020 року. Від спільного шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Чутівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), про що 27.11.2020 року зроблено актовий запис №46. Згідно довідки Черняківського старостинського округу Чутівської селищної ради [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , у [ADDRESS] , без реєстрації. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела / суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 04.01.2023 року №1629-23-00018 [PERSON] отримала соціальні виплати з Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації у розмірі 860 гривень щомісячно у період з квітня по вересень 2022 року. Згідно довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням №2374 від 15.11.2022 року [PERSON] проходить службу у військовій частині [NUMBER] ( [ADDRESS] ) та за період з липня по жовтень 2022 року отримав грошове забезпечення у розмірі 388\~312, 31 гривень. Судом встановлено, що у сторін спільне життя не склалося у зв`язку з різними характерами та поглядами на вирішення сімейних проблем, що призвело до виникнення частих конфліктів. З червня 2022 року сторони спільно не проживають, їхній шлюб носить формальний характер, сторони наполягають на розірванні шлюбу та не бажають миритися. Від спільного шлюбу у сторін є малолітня дитина [PERSON] , який проживає разом з позивачкою, перебуває на її повному матеріальному утриманні, відповідач, будучи військовослужбовцем та отримуючи належне грошове забезпечення, надає часткову допомогу на забезпечення потреб дитини з фізичного, духовного, інтелектуального, соціального та морального розвитку. Відповідач [PERSON] подав заяву про те, що заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі. Визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить вимогам закону. V. Оцінка суду Згідно з ч.ч.2, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Валліанатос та інші проти Греції" від 07.11.2013 року (заяви №29381/09 та №32684/09) передбачено: "Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є живим документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя". Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Фернандес Мартінес проти Іспанії" (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: "Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні". Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а й під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, що передбачено підпунктом с ч.1 ст.16 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про ліквідацію всіх форм дискримінації жінок від 06.10.1999 року. Відповідно до вимог ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 частини 3 статті 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі\~ст.ст.180,\~181\~ЦПК України\~батьки зобов`язані\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття. Способи\~виконання батьками\~обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За встановлених обставин справи суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, судом встановлено, що між сторонами втрачено взаємні почуття поваги та любові, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам сторін, які мають істотне значення, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Також суд дійшов до висновку, що відповідач, будучи особою молодого віку та отримуючи належне грошове забезпечення, не страждаючи на тяже захворювання тощо, не позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина, відтак

Outcome: approved