Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровське управління регіонального будівництва» (далі\~по тексту\~ТОВ «ДУРБ»)\~звернулося до\~суду з\~вказаним позовом,\~який подальшому\~було уточнено,\~до відповідача [PERSON] , зазначивши, що відповідачу щомісячно, відповідно до тарифів на вказані послуги здійснювалося постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідач у повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснював, за період з 01.12.2013 по 01.04.2019 заборгованість за надану послугу з централізованого опалення становить 24\~556,50 грн. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. Відповідно до уточненого позову, у зв`язку не сплатою в повному обсязі відповідачем послуги з централізованого опалення, внаслідок виникнення заборгованості позивач просить також стягнути з відповідача на свою користь інфляційні збитки в сумі 5\~718,43 грн. та 3% річних у сумі 1\~396,85 грн., а також сплачений судовий збір у сумі 1\~921,00 грн. Ухвалою суду від 27.05.2019 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 27.08.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] просить застосувати позовну давність до заявлених позивачем вимог, у задоволенні позову відмовити, так як заявлені позивачем послуги не надавались. 02.09.2019 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та визнати причини пропуску строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити даний строк. Ухвалою суду від 17.04.2020 позовну заяву залишено без руху з пропозицією усунути недоліки. 18.05.2020 позивачем уточнено позовну заяву. Ухвалою суду від 26.05.2020 прийнято уточнений позов. 21.08.2020 позивачем уточнено позов та збільшено позовні вимоги. 01.09.2020 відповідачем подано відзив на уточнену позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] просить у задоволенні позову відмовити, так як заявлені позивачем послуги не надавались. 08.09.2020 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалами суду від 04.12.2020 представнику відповідача відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів та відмовлено у закритті провадження у справі. Ухвалою суду від 30.06.2021 провадження у справі зупинено до розгляду Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільної справи № 211/462/21 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровське управління регіонального будівництва» про захист прав споживачів, визнання дій протиправними. Ухвалою суду від 16.03.2022 провадження у справі відновлено. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Павленко В.В. надав до суду заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності та відсутності відповідача, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, також вирішити питання про розподіл судових витрат. Суд, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 67\~ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень ст. 68\~ЖК\~України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2007 є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8), тому відповідно він є споживачем послуги з централізованого опалення, яка надавалася ТОВ «ДУРБ» у період з 01.12.2013 по 01.04.2019. Відповідач за вказаною адресою не зареєстрований (а.с. 17). Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-IV, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21.07.2005\~№\~630 (далі - Правила). Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 68 ЖК України, ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за послуги нараховується щомісячно. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, серед обов`язків споживача оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а одним із обов`язків виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Згідно пункту 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. ТзОВ «ДУРБ» відповідно до тарифів на теплову енергію, постачалася у спірний період теплова енергія до житла відповідача, однак відповідачем зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснювалася неналежним чином. Так, згідно з наданим до суду розрахунком заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.12.2013 по 01.04.2019 склала 24\~556,50 грн. (а.с. 6). Крім того, згідно з частиною другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14.11.2011 у справі № 6-40цс11). Як зазначено в Аналізі практики застосування статті 625 ЦК України в цивільному судочинстві (лист Верховного Суду України від 01.07.2014), вирішуючи спори цієї категорії, судам слід враховувати, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 20.06.2012 у справі № 6-68цс12, від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь інфляційних збитків у сумі 5\~718,43 грн. та 3% річних від простроченої суми в сумі 1\~396,85 грн., нарахованих на суму несплаченої заборгованості (а.с. 115-119). Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до частини другої статті 625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини другої статті 625 ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунком інфляційних збитків та 3% річних. Щодо застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу. Зокрема, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач (ч. ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідачем у відзиві на позовну заяву від 27.08.2019 заявлено вимогу про застосування строку позовної давності. Суд вважає можливим застосувати строк позовної давності. Позивач звернувся з позовом до суду 19.04.2019, але до подання позову до суду позивачем було подано 28.08.2017 заяву про видачу судового наказу та ухвалою суду від 12.10.2017 йому було повернуто її. У зв`язку з чим у подальшому позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. Отже, позивачем подано до суду позов після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів по 27.08.2014 включно. На підставі зазначеного, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ДУРБ» про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення з відповідача за період з 01.12.2013 по 27.08.2014, у зв`язку зі спливом позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду із позовом про захист свого порушеного права поза межами строку позовної давності. Разом з тим, позивачем не пропущено позовну давність щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за щомісячними платежами за період з 28.08.2014 по 31.03.2019 включно, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Тому з відповідача підлягає стягненню загальна сума заборгованості у сумі 30\~256,70 грн., а саме: заборгованість з надані послуги з централізованого опалення за період з 28.08.2014 по 31.03.2019 у сумі 23\~363 гривні 17 копійок, інфляційних збитків у сумі 5\~501 гривня 64 копійки, 3% річних від простроченої суми в сумі 1\~391 гривня 89 копійок. Суд відхиляє заперечення відповідача, викладене у відзиві на позовну заяву та відзиві на уточнену позовну заяву, в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача на підставі того, що позивач не надав йому послугу з централізованого опалення у зв`язку з тим, що у його квартирі проведено демонтаж системи теплопостачання ще у 2008 році. З цього приводу судом було зупинено провадження у справі до розгляду цивільної справи № 211/462/21. У справі № 211/462/21 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 02.12.2021 ухвалене рішення, яке не оскаржене, набрало законної сили 04.01.2022, яким [PERSON] відмовлено у задоволенні позовних вимог до ТОВ «ДУРБ» про захист прав споживача, встановлення факту ненадання послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Тому, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1\~921,00 грн. (а.с. 12), сплаченого при подачі позову, тому оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 1\~835,17 грн. (30\~256,70 грн. (сума боргу, стягнута судом) * 1\~921,00 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / (31\~671,78 грн. сума боргу, заявлена до стягнення). На підставі викладеного та

Outcome: partial