Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

До Петриківського\~районного суду\~Дніпропетровської області\~через свого представника [PERSON] звернувся заявник [PERSON] із заявою про встановлення факту родинних відносин, де заінтересованою особою є приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лимар Є.В. Заявник зазначив що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, тому заявник у встановлені строки звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського РНО Лимара Є.В. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що залишилась після померлої матері. Однак, нотаріус відмовив заявнику у видачі такого свідоцтва через те, що родинний зв`язок між ним та [PERSON] не підтверджено. Відтак у свідоцтві про народження заявника матір`ю записано [PERSON] , а у свідоцтві про смерть вказано [PERSON] . У нотаріуса відсутні докази того, що [PERSON] та [PERSON] є одна й та сама людина. Заявник пояснив, що його мати від народження мала прізвище [PERSON] . А вже після реєстрації шлюбу 20.07.1963 року їй було присвоєно прізвище [PERSON] . З невідомих заявнику причин мати свого прізвища у паспорті не змінила, тож все своє життя прожила з прізвищем [PERSON] , що підтверджується доданими документами. Шлюбне прізвище матері [PERSON] зазначено лише у одному документі, а саме свідоцтві про народження заявника. Майже все своє життя заявник проживав разом із своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] , де вони вели спільне господарство. Окрім того, родинні відносини між ним та [PERSON] підтверджуються свідками, спільними родинними фото. Заявник зазначив, що розбіжність у прізвищах його матері не дає йому можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері за законом. За наведеного заявник просить суд встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , уродженка міста Дніпропетровська, яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , уродженця селища Миколаївка Петриківського району Дніпропетровської області, РНОКПП [NUMBER] . Ухвалою суду від 07.03.2023 року було відкрито провадження у справі; справу постановлено розглядати в порядку окремого провадження; в судове засідання викликати заявника та заінтересованих осіб. Окрім того, ухвалою суду від 07.03.2023 року постановлено витребувати від приватного нотаріуса\~Дніпровського РНО\~\~Лимар Є.В. належним чином посвідчені копії матеріалів спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] Ухвалу суду виконано, тож 17.03.2023 року до суду надійшла копія спадкової справи № 110/2022 заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Заявник та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник [PERSON] надала до суду письмову заяву, у якій просить суд розглядати справу без її участі та без участі [PERSON] ; заявлені вимоги підтримала. Заінтересована особа до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином; надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Всебічно та повно дослідивши надані докази у справі, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народилась [INFO] у місті Дніпропетровськ та була зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Петриківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 2001 року (а.с.8) 20.07.1963 року [PERSON] та [PERSON] одружились, про що зроблено відповідний актовий запис за № 3 та видано Свідоцтво про одруження серія [NUMBER] . Після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловіку [PERSON] та дружині [PERSON] (а.с.7) [PERSON] народився [INFO] ; батьками записано: [PERSON] та [PERSON] , про що є копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого повторно 12.02.2015 року (а.с.7) Окрім того, додано копію паспорту громадянина України серія [NUMBER] виданого Петриківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 25.05.2001 року, з якого встановлено, що [PERSON] народився [INFO] та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.5, 6). [PERSON] [INFO] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 213, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.22) З довідки № 100 виданої заявнику адміністратором ЦНАП Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 28.02.2023 року вбачається, що мати [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрованою та проживала до дня смерті за адресою: [ADDRESS] разом із сином [PERSON] , [INFO] . Заборони та арешту на майно померлої не було. Заповіту в селищній раді не складала(а.с.9) Постановою приватного нотаріуса Дніпровського РНО Дніпропетровської області Лимар Є.В. від 20.02.2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що залишилась після померлої [INFO] [PERSON] , через те що надані нотаріусу документи не підтверджують що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , тож родинний зв`язок між особами не підтверджено. Зі спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці за законом або за заповітом відсутні. Розглядаючи заявлені вимоги суд виходив із наступного. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що відображає п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України. Пунктом 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Вирішуючи питання про достатність доказів, наданих заявником на підтвердження поданої ним вимоги, суд звертає увагу на те, що на сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt). Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Кожний доказ, наданий заявником сам по собі не містить інформації, яка б беззаперечно доводила факт, який він просить встановити в судовому засіданні, однак всі ці докази разом у своїй сукупності дають можливість суду зробити висновок про те, що з високою вірогідністю можна стверджувати, що фактично [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та [PERSON] , яка записана матір`ю заявника [PERSON] є однією й тією ж особою. Різниця у написанні прізвища у свідоцтві про одруження як « [PERSON] » та у свідоцтві про народження заявника, де матір`ю записано [PERSON] виникла в результаті хибного перекладу прізвища з російської мови на українську мову. Метою встановлення даного факту є отримання заявником свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті його матері [PERSON] . За наведеного, заява підлягає задоволенню, шляхом встановлення факту родинних відносин між заявником [PERSON] та [PERSON] , а саме того, що [PERSON] є сином [PERSON] . Заявником при подачі заяви до суду сплачено судовий збір у повному обсязі , тож суд вважає вірним витрати по сплаті судового збору залишити за заявником. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved