Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду 26.12.2022 з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість за надані за адресою: [ADDRESS] , що є нежитловим приміщенням, послуги за постачання теплової енергії за період з 03.11.2020 по 31.03.2022 в розмірі 29\~349,79 грн, за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 30.09.2022 в розмірі 230,01 грн, суму збитків від інфляції в розмірі 6\~551,05 грн, суму 3% річних в розмірі 778,44 грн, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~481,00 грн. В обґрунтування позову представник вказує, що між КПТМ «Криворіжтепломережа» та фізичною особою [PERSON] було укладено договір №11401 від 27.01.2016 по купівлі-продажу теплової енергії. Об`єктом теплоспоживання є нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] . Будинок [ADDRESS] , є багатоквартирним, подання теплоносія до будинку здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача, які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку. Отже, відповідач отримував теплову енергію, так як приміщення №73 не виокремлено від внутрішньбудинкового комплексу трубопроводів та обладнане для забезпечення опалення будинку [ADDRESS] . До 05.11.2021 облік споживання теплової енергії проводиться згідно приладів обліку або розрахунковим способом, за їх відсутності. Після 05.11.2021 договірні відносини між КПТМ «Криворіжтепломережа» та [PERSON] продовжилися відповідно до приписів Розділу IV ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а саме шляхом приєднання споживача до публічного договору «Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії», текст якого було опубліковано на офіційному веб-сайті виконавця послуги КПТМ «Криворіжтепломережа» від 05.10.2022. Для нежитлових приміщень передбачені наступні тарифи на послуги теплопостачання, а саме: за період з 10.09.2022 по 30.11.2020 тариф за 1 Гкал 1\~502,30 грн (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП № 1672 від 09.09.2020 для потреб інших споживачів), за період з 01.12.2020 по 24.10.2021 тариф 1 Гкал 1\~814,34 грн (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП № 2264 від 30.11.2020 для потреб інших споживачів), за період з 25.10.2021 по теперішній час тариф за 1 Гкал 5\~065,99 грн (з ПДВ) (згідно рішення Криворізької міської ради від 22.10.2021 №530 п.1.1.2 для потреб категорії «інші споживачі» КПТМ «Криворіжтепломережа»). Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, тоді як відповідач не здійснював оплату у повному обсязі за надані послуги, в порядку встановленому договором. Згідно розрахунку, заборгованість відповідача за послуги з постачання теплової енергії за період з 03.11.2020 по 31.03.2022 в розмірі 29\~349,79 грн, за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 30.09.2022 в розмірі 230,01 грн, суму збитків від інфляції в розмірі 6\~551,05 грн, суму 3% річних в розмірі 778,44 грн. Позивачем споживачу направлялася претензія з вимогою погасити наявну заборгованість в добровільному порядку, що ним не виконано, у зв`язку з чим представник позивача вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 19.01.2023 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача правом на участь у судовому засіданні не скористалася, надала суду заяву в якій просила справу розглядати за його відсутністю,позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, однак до суду повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, неподання відзиву, наявність згоди представника позивача на заочний розгляд справи, суд постановив ухвалити, відповідно до ст. 280 ЦПК України, по справі заочне рішення на підставі наявних доказів. Через неявку у судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. КПТМ «Криворіжтепломережа», засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, по специфіці своєї виробничої діяльності надає послуги з виробництва, транспортування, постачання та реалізації теплової енергії споживачам м. Кривого Рогу для потреби опалення та гарячого водопостачання. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються положеннями ЦК України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами цього Закону є органи державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, учасники - споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.ст. 4, 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За визначенням, наданим у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та / або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги, послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом першим ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону, такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що [PERSON] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] , з 20.10.2015 є власником нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №45932642, виданого приватний нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіциною Н.В. 27.01.2016 між КПТМ «Криворіжтепломережа» та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу теплової енергії №11401, щодо постачання теплової енергії до нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З розрахунків,\~наданих позивачем,\~підтверджений факт\~наявності заборгованості\~відповідача,\~яка за\~послугу зпостачання теплової енергії за період з 03.11.2020 по 31.03.2022 складає в 29\~349,79 грн. Актами №174, 686, 145, 467 підтверджено факти подачі та припинення подачі теплової енергії КПТМ «Криворіжтепломережа» за адресою пр-т. Миру, буд. 31. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України передбачено, що споживач зобов`язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки передбачені договором або Законом. Відповідно п. 18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим». Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Разом з тим, зміст вимог ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», передбачає, що обов`язок укладання договору на постачання теплової енергії покладено на споживача, тому даний договір є публічним, що відповідає вимогам ст. 633 ЦК України. Позивач звертався до відповідача з претензією № 11401/13557 від 31.05.2022, копія якої надана до позовної заяви, про наявність суми боргу, однак заборгованість погашено не було. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язана проводити оплату наданих послуг, однак не виконувала належним чином зобов`язання, тому заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій підлягає стягненню у примусовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявляв вимоги про стягнення з відповідача на його користь інфляційні втрати в розмірі 6\~551,05 грн, та 3% річних від простроченої суми в розмірі 778,44 грн. Крім того, нараховану з 05.11.2021 по 30.09.2022 плату за абонентське обслуговування в розмірі 230,01 грн відповідач також не сплатив. Враховуючи те, що неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат, та трьох відсотків річних, узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України та також підлягають задоволенню. Враховуючи, що відповідно до ст. 322 ЦК України, тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення та членів його сім`ї, які проживають в цьому приміщенні та є споживачами таких послуг, та з огляду на те, що між відповідачем і позивачем існували фактичні договірні відносини, враховуючи доведеність заявленого позивачем розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 2\~481,00 грн, сплачений позивачем за подання позову до суду.

Outcome: approved