Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам до відповідача. В обґрунтування позову вказав, що в період з 21.01.2006 року по 20.05.2013 року перебував в шлюбі з відповідачкою, від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.08.2013 року у справі № 390/438/13 з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини мого заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 02.07.2013 року і по [INFO] , тобто до повноліття сина [PERSON] . 18.04.2015 року відповідач уклала шлюб з [PERSON] . Заочним рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04.09.2017 року його позбавлено батьківських прав відносно сина. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.02.2019 року [PERSON] усиновив [PERSON] , [PERSON] змінили прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Виконавче провадження № 39530590 про стягнення з нього аліментів з 30.08.2013 року перебувало на виконанні ВДВС Кіровоградського районного управління юстиції. На даний час виконавче провадження про стягнення аліментів перебуває на виконанні в Соснівському ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ). Згідно розрахунку заборгованості наданому 20.12.2022 року за № 80059, розмір аліментів, який підлягав до сплати з липня 2013 року по січень 2020 року, визначався виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості; з лютого 2020 року по теперішній час - 1/4 частину його заробітку у ПП «СКАЙЛ АН-АВТО». В розрахунку зазначено, що за вказаний період він сплатив 62 187,45 грн. і станом на 01.12.2022 року борг складає 68 333 грн. Рішення суду про усиновлення [PERSON] [PERSON] набрало законної сили 19.03.2019 року і, відповідно, з 20.03.2019 року він не зобов`язаний сплачувати аліменти. Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просить задовольнити позов. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.01.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов. Відповідачем відзив на позов не надано. 02.03.2023 року позивачем подано уточнено позовну заяву, в якій він просить припинити стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON] та звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 52 306,35 грн. за період з липня 2013 року по листопад 2022 року. 24.03.2023 року представник позивача подала до суду заяву, зі змісту якої вбачається, що сторона позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, виходячи з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити та розглянути справу без участі позивача та його представника. Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надали. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 21.01.2006 року по 20.05.2013 року перебували у шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . 20.05.2013 року рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.08.2013 року по справі № 390/438/13 з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 02.07.2013 року і по [INFO] , тобто до повноліття сина [PERSON] . Заочним рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04.09.2017 року позивача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.11.2019 року вказане заочне рішення скасовано, справу було призначено до нового розгляду. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30.06.2020 року у справі № 390/1418/17 позивача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Постановою Кропивницького апеляційного суду від 12.11.2020 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] відмовлено. Постановою Верховного Суду від 10.11.2021 року скасовано постанову Кропивницького апеляційного суду від 12.11.2020 року, рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30.06.2020 року залишено в силі. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.02.2019 року [PERSON] усиновив [PERSON] , [PERSON] змінили прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Виконавче провадження № 39530590 про стягнення з [PERSON] аліментів з 30.08.2013 року перебувало на виконанні ВДВС Кіровоградського районного управління юстиції. На даний час виконавче провадження про стягнення аліментів перебуває на виконанні в Соснівському ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ). Згідно розрахунку заборгованості наданому [PERSON] 20.12.2022 року за № 80059, розмір аліментів, який підлягав до сплати з липня 2013 року по січень 2020 року, визначався виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості; з лютого 2020 року по теперішній час - 1/4 частину заробітку [PERSON] у ПП «СКАЙЛ АН-АВТО». В розрахунку зазначено, що за вказаний період [PERSON] сплатив 62 187, 45 грн. і станом на 01.12.2022 року борг складає 68 333 грн. Виходячи з практики Верховного Суду, з моменту здійснення усиновлення [PERSON] [PERSON] припиняються особисті та майнові права і обов`язки між позивачем по даній справі - [PERSON] та [PERSON] і виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між [PERSON] та усиновлювачем - [PERSON] . Відповідно, зобов`язання позивача щодо сплати аліментів на користь відповідачки на утримання [PERSON] припиняються. Рішення суду про усиновлення [PERSON] [PERSON] набрало законної сили 19.03.2019 року і відповідно, з 20.03.2019 року позивач не зобов`язаний сплачувати аліменти. Згідно вищевказаного розрахунку йому нараховані до сплати аліменти: за 2013 рік - 4 040,35 грн.; за 2014 рік - 8 386 грн.; за 2015 рік - 9 865,75 грн.; за 2016 рік - 11 503 грн.; за 2017 рік - 17 204 грн.; за 2018 рік - 22 225,50 грн.; за 2 місяці і 19 днів березня 2019 року - 4 990 грн. (1 909,75 грн. : 31 днів * 19 днів), а всього за вказаний період нараховані до сплати аліментів в розмірі 78 214, 10 грн. Враховуючи що позивачем сплачено 62 187, 45 грн., то борг по сплаті аліментів складає 16, 026,65 грн. (78 214, 10 грн. - 62 187, 45 грн.) Суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звільнення від сплати [PERSON] заборгованості по аліментам на утримання [PERSON] в розмірі 52 306, 35 грн. (68 333, 00 грн. - 16 026, 65 грн.) підлягають задоволенню, так як рішення суду про усиновлення [PERSON] [PERSON] ухвалено 14.02.2019 року і набрало законної сили 19.03.2019 року. Частиною 4 статті 273 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У частині другій статті 51 Конституції України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічний обов`язок закріплений у частині першій статті 180 СК України. Відповідно до частини першої статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. За змістом частини другої статті 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Згідно ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Верховний Суд переглядаючи в касаційному порядку справу № 522/5039/21 провадження № 61-4147св22 від 31.08.2022 року вважає, що судами попередніх інстанцій допущене неправильне застосування норм матеріального права, а саме помилкове тлумачення закону, оскільки аналіз вищенаведених положень сімейного законодавства свідчить про те, що обов`язок утримувати дитину до її повноліття заснований на факті батьківства, натомість усиновлення змінює суб`єктний склад правовідносин матері, батька та дитини. Щодо тлумачення положень абзацу другого частини першої статті 232 СК України в контексті збереження прав та обов`язків з дитиною одним із батьків за походженням, то їх треба розуміти таким чином, що законодавець передбачив можливість дитині, яка усиновлена однією особою, зберегти правовий зв`язок із батьком або матір`ю за походженням, які не позбавлені батьківських прав та надали згоду на усиновлення. При цьому таке збереження правового зв`язку можливо лише у спосіб, який виключає ситуацію в якій у дитини, з юридичної точки зору, будуть одночасно наявні дві матері або два батька. Тобто у разі, якщо дитина усиновлена чоловіком, збереження прав та обов`язків між дитиною та її батьком за походженням (біологічним батьком) виключене, однак можливе збереження прав та обов`язків між матір`ю та дитиною. Відповідно, якщо усиновлювачем є жінка, збереження прав та обов`язків між дитиною та її матір`ю за походженням (біологічною матір`ю) виключається, але можуть бути збережені права та обов`язки між батьком та дитиною. Сімейне законодавство України не передбачає обов`язку батька за походженням, чия дитина усиновлена іншим чоловіком, утримувати таку дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями розділу ІІІ СК України визначено права та обов`язки матері, батька і дитини. Згідно з цими положеннями факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, які передбачені вказаним вище розділом ІІІ СК України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає лише з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. В особи, яка не визнана батьком дитини, такого обов`язку не виникає. У відповідності до приписів ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за судовим наказом чи рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч. 2 ст. 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана норма права не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. У відповідності до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав позивача та усиновлення дитини іншим чоловіком є обставинами, що мають істотне значення у розумінні приписів ч. 2 ст. 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дитини, батьком якої він вже не являється. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 511/219/18 та від 21.07.2021 року у справі № 477/1165/20. Відтак, позовні вимоги про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 984,80 грн. сплаченого ним судового збору.

Outcome: partial