Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення кожним з дітей повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що з липня 2009 року перебуває в шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають трьох дітей, які проживають разом з позивачем. В добровільному порядку відповідач утримувати дітей відмовляється, лише інколи дає на їх утримання мізерні кошти, яких ледве вистачає на 1 тиждень. Сторони проживають більше 4 місяців окремо, вирішується питання про розірвання шлюбу. Відповідач ніде не працює, має неофіційні доходи, розмір яких позивачу невідомий, має частки у приватизованій двокімнатній квартирі [ADDRESS] . Відповідач має задовільний стан здоров`я, хронічних захворювань немає, інших осіб, окрім спільних з позивачем дітей, на його утриманні немає. Самостійно утримувати дітей та забезпечувати їм належний матеріальний рівень проживання позивач не має змоги, оскільки знаходиться в декретній відпустці вже п`ятий рік. Ухвалою від 09 лютого 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано час позивачу для усунення недоліків. 21 лютого 2023 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків. Ухвалою від 22 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи призначено на 15 березня 2023 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити його повністю з підстав, наведених у позові. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, у судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, про що зроблено актовий запис № 137, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання у шлюбі, сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , та серії [NUMBER] відповідно. Відповідно до довідки сектору «Реєстрація» відділу «ЦНАП» Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради №760-4/23 від 21 лютого 2023 року [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні сторони підтвердили, що проживають окремо, судом розглядається справа про розірвання шлюбу. Доказів на підтвердження матеріального стану сторін суду не надано. Згідно з ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»). За приписами ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч.3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач підтвердив, що інших утриманців, крім спільних з позивачем дітей, не має, вказав, що стан його здоров`я задовільний, хронічних захворювань немає. Враховуючи викладене вище, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, те що відповідач позовні вимоги визнав, суд вбачає наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей сторін в розмірі половини його заробітку (доходу) щомісячно. Вказаний розмір аліментів суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1\~073,60 грн.

Outcome: approved