Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.10.2016 року вони зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. На даний час вони проживають окремо. Дитина проживає з нею. Прохала суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала та прохала його задовольнити, після розірвання шлюбу прохала їй залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. З`ясувавши обставини справи на підставі доказів, поданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. ст. 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи…Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.10.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Лубенським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області а/з №270. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що сторони намірів зберегти сім`ю не мають, шлюбні відносини не підтримують, сім`я припинила існування остаточно, а подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Таким чином, суд вважає, що шлюб між позивачем та відповідачем існує формально, фактично сім`я розпалася та відновити її неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Також від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, що не заперечується сторонами. Станом на час вирішення спору сторонами не досягнуто згоди щодо утримання неповнолітньої дитини, щодо чого у позивача та відповідача наявний спір. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.3 ст.181\~СК України за\~рішенням суду,\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судовий збір, сплачений позивачем за позовну вимогу щодо розірвання шлюбу(а.с.1) покладається на відповідача, у відповідності з п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України. Задовольняючи позовну щодо стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved