Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

23 червня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що від нині розірваного шлюбу у сторін [INFO] народилась спільна дитина - дочка [PERSON] , яка після розірвання шлюбу сторін і дотепер проживає разом з позивачем. З народження доньки відповідач бачив дитину лише три рази (у два, шість та вісім років), кожен раз за ініціативою позивача. Останні раз відповідач бачив дитину у 2015 році, з того часу не ініціював жодної зустрічі з донькою, не спілкувався із нею, не приймав жодної участі у її житті, що призвело до того, що між дитиною та відповідачем не утворилось зв`язку, притаманного родині. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2009 року з відповідача вирішено стягувати аліменти на утримання спільної дитини сторін в розмірі частки від усіх видів доходу/заробітку платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 вересня 2007 року. Відповідач на постійній основі проживає за кордоном - в Російській Федерації, а тому зазначене рішення суду про стягнення аліментів виконувалось на території зазначеної держави. Відповідач сплачував аліменти нерегулярно, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Таким чином, відповідач не вчиняє жодних дій щодо матеріального утримання дитини сторін, не бере участі у вихованні дитини, не виконує жодного з обов`язків батька, які на нього покладені за законом, що вказує про його байдужість до дитини. За викладених обставин позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно спільної дитини сторін, а також змінити призначений рішенням суду розмір аліментів із частки до 1/3 від усіх видів доходу/заробітку платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою суду зобов`язано орган опіки та піклування надати суду висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалами Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня, 23 серпня 2022 року за клопотанням позивача витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України, а також в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з такої території відповідача. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі з викладених у позові підстав та обставин, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, правом на подання відзиву не скористався. Натомість в ході розгляду справи на стадії підготовчого провадження від відповідача до суду надійшла заява, в якій він послався на невизнання позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача в судове засідання на стадії розгляду справи по суті також не з`явився, під час підготовчого провадження у справі проти задоволення позовних вимог заперечував, надав суду письмові пояснення, в яких також просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з тих підстав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, відповідач виявляє інтерес до своєї дитини, в період мешкання відповідача в АР Крим він та його батьки щорічно приймали позивача з дитиною у себе та новим чоловіком позивача, прихильно ставились до них, потім позивач почала створювати перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною, а відповідач самостійно не зміг віднайти контакти дитини аби спілкуватись із нею. При цьому сам відповідач характеризується виключно позитивно, не має заборгованості за сплати аліментів на дитину. Викладене, за переконанням представника відповідача, унеможливлює задоволення позову в частині вимог про позбавлення батьківських прав. Стосовно позовних вимог про збільшення розміру аліментів, то представник відповідача посилався на погіршення майнового стану відповідача внаслідок сплати останнім аліментів на утримання іншої дитини, наявність у відповідача батьків з інвалідністю, на утримання яких відповідач також сплачує аліменти, однак має заборгованість, відповідач не має офіційного місця роботи, внаслідок чого отримує допомогу по безробіттю. За таких обставин, а також враховуючи відсутність у відповідача у власності транспортних засобів та нерухомого майна, представник відповідача послався на неможливість задоволення і другої позовної вимоги про збільшення розміру аліментів. Послався представник відповідача і на належність поданих ним суду доказів. За таких обставин,

Outcome: partial