Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що 08.07.2021 близько 22:00 год, водій [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf», р.н. [NUMBER] , рухаючись по проспекті Бандери в м. Тернопіль в межах нерегульованого пішохідного переходу допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] . Внаслідок ДТП пішохід отримав тілесні ушкодження. Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду 09.07.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021211040000966 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В результаті ДТП за висновком експерта № 1085 [PERSON] отримав ушкодження зокрема: закрита травма грудної клітки у виді забою грудної клітки, перелому суглобової западини і тіла правої лопатки, переломів 2-7 правих ребер, правобічного гемопневмотораксу, забою обох легень; Закритий внутрішньо суглобний перелом проксимального метаепіфізу правих велико і малогомілкової кісток, гемартроз правого колінного суглобу; Закритий вколочений черезвертельний перелом правої стегнової кістки; «Забій і осадження» правого плечового та ліктьового суглобів; Садна на кінцівках та тулобі». Відповідно заподіяні [PERSON] ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. При встановлених слідством обставинах розвитку дорожньо-транспортної пригоди та заданому комплексі вихідних даних з технічної точки зору, невідповідність дій водія автомобіля «Volkswagen» моделі «Golf», р.н. [NUMBER] , вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, призвела до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, тобто були обставини, які пов`язані з невідповідністю дій водія автомобіля «Volkswagen» моделі «Golf», р.н. [NUMBER] , вказаним вимогам пункту цих Правил та невідповідність яким знаходилася в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , на ТЗ «Volkswagen» моделі «Golf», р.н. [NUMBER] , на момент ДТП, 08.07.2021 була забезпечена полісом № РL/02/36695383, у ПрАТ СК «ПЗУ Україна». [PERSON] звернувся до МТСБУ для здійснення виплати страхового відшкодування, остання повідомила, що згідно полісу № РL/02/36695383 представником страхової компанії Powszechny Zaklad Ubezpieczen S.А (Польща) на території України є ПрАТ СК «ПЗУ Україна». 21.11.2022 [PERSON] звернувся до Регіонального офісу у м. Тернопіль Північно-Західного регіонального управління ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про страхове відшкодування та з усіма необхідними документами, у свою чергу працівником страхової компанії будо відскановано та зареєстровано пакет документів за вх. № 309 від 21.11.2022р., та повернуто [PERSON] , увесь пакет документів. Враховуючи те, що позивач був пішоходом під час ДТП, відповідач повинен виплатити страхове відшкодування без вироку у вищевказаному кримінальному провадженні, оскільки водій транспортного засобу відповідає у цивільному порядку перед пішоходом, незважаючи від його вини. Страховиком рішення щодо виплати страхового відшкодування для [PERSON] прийнято не було. Позивач вважає, що бездіяльність відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» є неправомірною, а його дії направлені на ухилення від прийняття рішення по страховій події та виплати страхового відшкодування. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 202\~973,00 грн, яка складається з: 124\~737,00 грн витрати на лікування, 6\~236,00 грн моральна шкода, 72\~000,00 грн шкода, пов`язана з стійкою втратою працездатності. У судове засідання позивач не з`явився, однак його представник подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного вирішення справи та просить стягнути витрати на правничу допомогу. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву відповідач не скористався та не подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахування викладеного вище, суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, через неявку всіх учасників справи. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Суд встановив, що 08.07.2021 близько 22:00 год, водій [PERSON] , [INFO] житель [ADDRESS] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf», р.н. [NUMBER] , рухаючись по проспекті Бандери в м. Тернопіль в межах нерегульованого пішохідного переходу допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] . Внаслідок ДТП пішохід отримав тілесні ушкодження. Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду 09.07.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021211040000966 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про що свідчить Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно із довідкою Тернопільської міської клінічної лікарні № 1 від 16.07.2021 № 70, вбачається, що [PERSON] дійсно перебував на стаціонарному лікуванні в Тернопільській міській лікарні в травматологічному відділені з 08.07.2021 по даний час, з приводу Дз: Закритий внутрішньосуглобовий уламковий перелом проксимального метаепіфізу обох кісток правої гомілки із зміщенням відламків. Закритий внутрішньо суглобовий уламковий перелом правої лопатки ЗТГК. Закритй перелом ребер справа. Закртий ремапневматорикс справа. Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2767 від 13.08.2021, виданої КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня швидкої допомоги», [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні - 37 днів, з 08.07.2021 по 13.08.2021. Заключний діагноз: Політравма. Закрита травма грудної клітки. Забій грудної клітки. Закриті множинні переломи VII ребер справа. Правобічний гемо-пневмоторакс. Забій обох легень. ЛН І ст. (09.07.21р. Дренування правої плевральної порожнини за Блюлау). Закриши вколочеиий черезвертальний перелом правої стегнової кістки. Закритий внутрішньо суглобовий уламковий перелом проксимального мета епіфізу обох кісток правої гомілки із зміщенням відламків (09.07.21 Закрита репозиція МОС АЗФ). Закритий вколочеиий черезвертальний перелом правої стегнової кістки (Операція 29.07.21р. Закрита репозиція БІМОС (PFNA) черезвертлюгового перелому правої стегнової кістки. Закритий внутрішньосуглобовий уламковий перелом проксимального мета епіфізу обох кісток правої гомілки із зміщенням відламків. (Операція 29.07.21р. Демонт АЗФ. Операція 29.07.21р. Відкрита репозиція МОС LСР пластинами та гвинтами внутрішньосуглобового уламкового перелому проксимального метаепіфізу обох кісток правої гомілки із зміщенням відламків). Закритий внутрішньо суглобовий уламковий перелом правої лопатки із зміщенням. (06.08.21 ВХО рани правої гомілки.) Згідно із випискою медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 07022 від 01.09.2021, виданої КНП «Тернопільська університетська лікарня» ТОР, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні - 19 днів, з 13.08.2021 по 31.08.2021. Повний діагноз: Політравма (08.07.21р.) Інфікована рана передньо-медіальної поверхні с/3 правої гомілки. Закрита травма грудної клітки. Закриті множинні переломи ребер ІІ-УІІ справа. Консолідуючий перелом проксимального метаепіфізу правої гомілки з наявністю елементів МОС пластина та гвинти. Консолідуючий перелом черезвергельного перелому правої стегнової кістки з наявністю елементів МОС (PFNA)., Операція (09.07.21р) Закрита репозиція МОС АЗФ. Операція (29.07.21р) Закрита репозиція черезвергельного перелому правої стегнової кістки (PFNA). Операція (29.07.21р.) відкрита репозиція перелому проксимального відділу правої гомілки, МОС ЕСР пластинами. Операція 06.08.21 ВХО рани правої гомілки. Операція (17.08.21р.):ВХО рани передньої поверхні с/3 лівої гомілки, Видалення метало фіксаторів, Реостеосинтез Е-подібною ЕСРпластиною, пластика раневого дефекту с/3 передньої поверхні правої гомілки литковим мілфасціальним лоскутом, пластика литкового міофасціального лоскута аутодермотрансплантантом. Також, з виписки медичної карти стаціонарного хворого № 1505 від 08.10.2021, виданої КНП «Міська комунальна лікарня № 3» ТМР, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні - 38 днів, з 01.09.2021 по 08.10.2021. Діагноз: Політравма (08.07.2021). ЗТЕК. Консолідуючі переломи ІІ-УІІ ребер справа. Консолідуючий черезвертальний, перелом правого стегна, операція (29.07.2021). Консолідуючій обох кісток середньої третини правої гомілки (17.08.2021). Інфікована рана передньо-медіальної поверхні середньої третини правої гомілки. Операція (17.08.2021). \~ \~ \~ \~Закритий невірно, консолідуючий перелом правої лопатки зі зміщенням. Післятравматична, привідна, ротаційна контрактура правого плеча з вираженим больовим синдромом ПФС ІІ-ІІІ ст. Значне порушення стато-динамічної функції. Хворий поступив на стаціонарне лікування з скаргами на болі в ділянці правого стегна, правої гомілки, правого плечового суглобу і лопатки, які посилюються при фізичних навантаженнях. Обмеження рухів в правому плечовому суглобі. Турбують болі в правій половині грудної клітки. Загальну слабкість. Наявність інфікованої рани по передньо-медіальної поверхні середньої третини правої гомілки. В анамнезі побутова травма (пішохід) під час ДТП (08.07.2021). Лікування оперативне в ТМЛШД (09.07.2021) накладання АЗФ, (29.07.2021) БІМОС правого стегна. МОС правої гомілки (29.07.2021). Операція ВХО рани цравої гомілки (06.08.2021). В ТУЛ (17.08.2021). ВХО правої гомілки, видалення фіксатора, ре остеосинтез ЕСР платиною перелома кісток правої гомілки. Поступив для реабілітаційного лікування. Як вбачається з товарних чеків та квитанцій, наявних у матеріалах справи, [PERSON] придбано товарів необхідних для його лікування у розмірі 124 737 грн. В результаті ДТП за висновком експерта № 1085 Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи, [PERSON] отримав ушкодження зокрема: Закрита травма грудної клітки у виді забою грудної клітки, перелому суглобової западини і тіла правої лопатки, переломів 2-7 правих ребер, правобічного гемопневмотораксу, забою обох легень; Закритий внутрішньо суглобний перелом проксимального метаепіфізу правих велико і малогомілкової кісток, гемартроз правого колінного суглобу; Закритий вколочений черезвертельний перелом правої стегнової кістки; «Забій і осадження» правого плечового та ліктьового суглобів; Садна на кінцівках та тулобі». Відповідно до п.п. 2.1, 2.1.1.а, 2.1.2, 2.1.3./о, «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995), заподіяні [PERSON] ушкодження за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Висновком експерта ТНДЕКЦ № СЕ-19/120-22/9613-ІТ від 18.10.2022, встановлено, що при заданому слідством комплексі вихідних даних, в умовах цієї дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, водій автомобіля Volkswagen Golf повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України. Враховуючи задані слідством обставини дорожньо-транспортної пригоди та комплекс вихідних даних, водій автомобіля Volkswagen Golf з моменту виходу пішохода на нерегульований пішохідний перехід, діючи відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України мав технічну можливість уникнути наїзд на пішохода та наїзд на пішохода можна було б запобігти при плавному зменшенні швидкості не до повного блокування коліс транспортного засобу. Враховуючи заданий слідством комплекс вихідних даних, на момент проведення експертизи невідомі причини технічного характеру, які б завадили водію автомобіля Volkswagen Golf з моменту виходу пішохода на нерегульований пішохідний перехід, діяти відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, тому його дії в умовах виникнення цієї дорожньо-транспортної пригоди не відповідали вимогам вказаного пункту Правил. В цій дорожньо-транспортній ситуації невідповідність дій водія автомобіля Volkswagen Golf вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходилася, причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. При встановлених слідством обставинах розвитку дорожньо-транспортної пригоди та заданому комплексі вихідних даних з технічної точки зору, невідповідність дій водія автомобіля Volkswagen Golf вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України призвела до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, тобто буди обставини, які пов`язані з невідповідністю дій водія автомобіля Volkswagen Golf вказаним вимогам пункту цих Правил та невідповідність яким знаходилася в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Крім цього, внаслідок ДТП, [PERSON] отримав III групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної \~ \~ \~ \~експертної комісії серія 12 ААВ № 436454 від 07.12.2021 р., видана міськрайонною МСЕК. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf», р.н. [NUMBER] , на момент ДТП, 08.07.2021, була забезпечена полісом № РL/02/36696383 від 15.05.2021 у ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Позивач [PERSON] звернувся до МТСБУ для здійснення виплати страхового відшкодування, однак останнє повідомило, що згідно полісу № РL/02/36695383 представником страхової компанії Powszechny Zaklad Ubezpieczen S.А (Польща) на території України є ПрАТ СК «ПЗУ Україна». 21.11.2022 [PERSON] звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування за вх. № 309, однак страховиком рішення щодо виплати страхового відшкодування для [PERSON] прийнято не було. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2\~статті 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідача на його користь шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу не звільняє його від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану застрахованим джерелом підвищеної небезпеки. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Відповідно до статей\~1166,\~1167 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Положення статті 1187 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) є спеціальними відносно статті 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Поняття джерела підвищеної небезпеки закріплено у статті 1187 ЦК України. Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Основні ознаки джерела підвищеної небезпеки також наведено у пункті 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої \~ \~ \~ \~джерелом підвищеної небезпеки». Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної до небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб, Оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об`єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Тобто правила статей 1187, 1188 ЦК України діють тільки годі, коли шкода завдана тими шкідливими властивостями об`єкта, завдяки яким діяльність з ними визнається джерелом підвищеної небезпеки. При цьому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (частина перша статті 1188 ЦК України). У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам застосовується положення частини другої статті 1188 ЦК України. Відповідно до положень частини другої статті 1188 ЦК України іншим особам (які не є власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, від взаємодії яких завдана шкода, наприклад пасажир транспортного засобу) шкода відшкодовується \~ \~ \~ \~власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, які спільно завдали шкоду, незалежно від їх вини. Тобто, за змістом цієї норми, обов`язок по відшкодуванню шкоди в такому випадку покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них, якщо не доведуть, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 10 січня 2019 року, у справі № 274/4882/17-ц. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св2) вказано, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 1 Закону України "Про страхування"\~передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до\~статті 980 ЦК України\~предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у\~статті 7 Закону України "Про страхування". До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема\~Закон N 1961-IV. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону, щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону № 1961-ІV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду при цьому послалася на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 227/3573/16-ц, у якій зроблено висновок про необхідність стягнення страхового відшкодування незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди. У відповідності до підпунктів, 33.1.2; 33.1.4. пункту 33.1 ст.33 Закону N 1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Згідно з пунктом 36.1\~статті 36 Закону N 1961-IV,\~страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved