Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

16.01.2023 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини на кожну дитину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей. Свою заяву позивач мотивує тим, що від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На момент подачі позову шлюб між подружжям не розірвано. Діти проживають з позивачкою. Належний рівень життя дітей позивачка самостійно не може забезпечити. Відповідач є здоровим, працездатним, має нерухоме майно, транспортний засіб, інших осіб на утриманні не має, тому позивачка вважає, що він має змогу сплачувати аліменти в заявленому нею розмірі. 09.02.2023 р. відкрито провадження в справі та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01.03.2023 р. від представника відповідача адвоката Бочарова О.М. до суду надійшов відзив, в якому сторона відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю. У відзиві зазначено, що відповідачу на праві приватної власності належить будинок та земельна ділянка. Доводи позивача, що відповідач не бере участі в утриманні дітей спростовуються копіями квитанцій про оплату за електроенергію та за газопостачання будинку, в якому проживають діти; батьківської плати; купівлю речей та іграшок. Крім того на прохання позивача з 21.01.2023 р. по 13.02.2023 р. відповідач здійснив перерахування їй коштів. Також у відзиві містяться заперечення щодо розміру заявлених аліментів - 1/3 частина доходу на кожну дитину, тоді як нормами чинного законодавства передбачено стягнення аліментів на двох дітей в розмірі 1/3 частини доходу. 16.03.2023 р. представник позивача адвокат Павленко М.В. направила до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, тому позивачка бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Діти навчаються в школі, тому наявні витрати на їх харчування та оплату щоденного проїзду до навчального закладу м. Черкаси, де навчається син [PERSON] . Кошти, перераховані відповідачем 21.01.2023 р. та 13.01.2023 р. в розмірі 2200,00 грн., не відносяться до справи, оскільки на той час сторони перебували в шлюбі і дані кошти являлися їх спільною власністю. Адвокат просила позовні вимоги задовольнити повністю. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, наполягала на його задоволенні повністю. Представник вказала, що відповідач перераховував кошти, коли перебував у шлюбі з позивачкою. Будинок був подарований йому в 2019 р. , тому він й оплачував послуги за утримання свого майна. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та вказала, що вона проживала по [ADDRESS] у будинку чоловіка до 08.03.2023 р., а після цієї дати - по [ADDRESS] . Представник відповідача [PERSON] адвокат Бочаров О.М. у судовому засіданні вказав, що відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме щодо стягнення аліментів з 08.03.2023, оскільки діти та позивачка до цього часу проживали також разом із ним в його будинку. Вислухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.05.2011 р., [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] . Батьками [PERSON] , [INFO] також являються позивач та відповідач по справі, що стверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки старости с. Благодатне Виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 16.01.2023 р. №39 [PERSON] проживає у [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: чоловік - [PERSON] , сини [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2016 р.н. З копії довідки, виданої старостою с. Благодатне Виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 16.01.2023 р. №39, вбачається, що позивачка з 08.03.2023 р. за адресою: [ADDRESS] не проживає, а фактично проживає в [ADDRESS] . Разом з нею проживають малолітні діти: [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2016 р.н. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 5 статті 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється власником житлового будинку , розташованого за адресою: [ADDRESS] , що стверджено наданою стороною відповідача до відзиву копією договору дарування житлового будинку від 23.04.2019 р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №164602415 від 23.04.2019 р. Відповідно до копії договору дарування земельної ділянки від 23.04.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №560 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №164606614 від 23.04.2019 р. [PERSON] являється власником земельної ділянки, призначеної для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Благодатне Золотоніського району Черкаської області. Надані стороною відповідача копії квитанцій щодо придбання дитячих речей, одягу, іграшок, батарейок, пледу не можуть бути доказом здійснення належного утримання відповідачем своїх дітей та не свідчать, що саме дітям позивача та відповідача були придбані дані речі. Дані придбані товари не можуть забезпечити повного належного утримання та гармонійного розвитку дітей. Стороною відповідача доведено суду, що відповідачем здійснено оплату 26.12.2022 р. та 16.01.2023 р. батьківської плати за перебування [PERSON] в Благодатнівському ЗДО Берізка, 1-й клас. Копії квитанцій про оплату комунальних послуг не свідчать про утримання відповідачем своїх дітей, а є доказом оплати послуг з утримання власником свого майна. Копії квитанцій про перерахування коштів не містять відомостей щодо прізвища отримувача та їх призначення, що не може свідчити про добровільну сплату відповідачем аліментів на утримання дітей. Матеріальне утримання дитини виявляється в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання, зокрема потреби в харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Стороною відповідача не надано суду належних та допустимих доказів того, що він до 08.03.2023 р. (за період спільного проживання за однією адресою) здійснював належне утримання своїх синів, забезпечував їх необхідними для їх життя та розвитку благами. Позивачем не надано суду відомостей про розмір її доходів, а також доходів відповідача. Крім того позивачем не обґрунтовано розмір заявлених до стягнення аліментів - 1/3 частини доходу платника аліментів на кожну дитину. Стороною позивача не надано суду доказів того, що син [PERSON] , 2011 р.н. навчається в м. Черкаси, що позивачка несе витрати на проїзд сина з с. Благодатне до місця навчання, як не надано доказів понесених витрат на харчування дітей в школі. Надані стороною позивача копії відомості харчування та копії автобусних квитків не є доказами в розумінні ч.1 ст.76 ЦПК України, оскільки не підтверджують обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги позивача. Суд при вирішенні вказаної категорії спорів має враховувати матеріальне становище як позивача, так і відповідача, а також розмір його доходів, які мають бути достатніми для виконання заявлених позовних вимог. Із норм СК України\~вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення не менше встановленого прожиткового мінімуму покладається на обох батьків. Суд вважає, що виходячи з принципів розумності та справедливості, аліменти на утримання двох дітей підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1/3 частини усіх\~видів заробітку\~(доходу),\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно. На думку суду, саме такий розмір аліментів буде відповідати вимогам чинного законодавства, справедливому та об`єктивному вирішенню справи, буде необхідним та достатнім для забезпечення потреб та розвитку дітей. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Тому стягненню підлягають аліменти, починаючи з дня звернення до суду з 16.01.2023 р. і до досягнення дітьми повноліття. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 430 ЦПК України належить допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення платежу за 1 місяць. Суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн., від якого при подачі заяви була звільнена позивачка.

Outcome: partial