Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивач в позовній заяві зазначає, що 09 вересня 2016 року між [PERSON] , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Основа» (надалі - ТОВ «Агрофірма Основа») було укладено договір № 101 оренди земельної ділянки площею 6,68 гектарів, кадастровий номер 5121285100:01:002:0149. 13 жовтня 2022 року, отримавши витяг із Реєстру нерухомості позивачу стало відомо, що 05 вересня 2018 року між ТОВ «Агрофірма Основа» та Приватним Підприємством «Хлібопродукт» (далі - ПП «Хлібороб»), було укладено договір суборенди земельної ділянки. Предметом даного договору є земельна ділянка площею 6,68 гектарів, кадастровий номер 5121285100:01:002:0149, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, та яку вона передала в оренду ТОВ «Агрофірма Основа», відповідно до договору № 101 від 09.09.2016 року. Умовами договору оренди земельної ділянки №101 від 09.09.2016 року, не передбачено передачу даної земельної ділянки орендарем в суборенду третім особам, повідомлення про те, що орендарем було прийнято рішення про передачу даної земельної ділянки в суборенду, [PERSON] не надходило, згоди на суборенду вона не надавала. Таким чином відповідач всупереч чинному законодавству України та договору оренди земельної ділянки № 101 від 09.09.2016, без згоди позивача надав в суборенду, належну їй земельну ділянку, яку вона передала йому в оренду. Позивач зазначає, що намагалася зв`язатися з керівником та засновником в телефонному режимі та приїздила за юридичною адресою ТОВ «Агрофірма Основа» з метою розірвання оренди земельної ділянки № 101 від 09.09.2016 року, в позасудовому порядку, але на телефонні дзвінки їй ніхто не відповідав, а за юридичною адресою керівника або засновника не було, був лише бухгалтер. Тому, 14 жовтня 2022 року вона звернулася до ТОВ «Агрофірма Основа» із письмовою заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки № 101 від 09.09.2016 року та надіслала Приватному підприємству «Хлібопродукт» письмове повідомлення про намір розірвання оренди земельної ділянки № 101 від 09.09.20016 року. Згідно трекінгу відстеження поштових відправлень Укрпошти, 25.10.2022 року ТОВ «Агрофірма Основа» було отримано заяву позивача про розірвання договору оренди земельної ділянки № 101 від 09.09.2016 року, а 20.10.2022 року ПП «Хлібопродукт» було отримано письмове повідомлення про намір позивача розірвання оренди земельної ділянки № 101 від 09.09.2016 року. З моменту отримання листів та до теперішнього часу керівник та засновник ТОВ «Агрофірма Основа» на зв`язок зі [PERSON] не виходили, на телефонні дзвінки не відповідають, тому вона вимушена звертатися до суду з метою розірвати договір оренди земельної ділянки № 101 від 09.09.2006 року у зв`язку із порушенням орендарем умов даного договору оренди та чинного законодавства України. Позивач в судове засідання 21 березня 2023 року не з`явилась, однак належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Її представник подала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, просила задовольнити позовні вимоги і не заперечувала з приводу винесення заочного рішення по справі. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Основа» був належним чином повідомлений про судовий розгляд, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив . Відзив на позовну заяву не подав. Третя особа була належним чином повідомлена про судовий розгляд, в судове засідання не з`явилась. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової шкоди). Згідно ч.1 ст.626 та ч.1 ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст.526, 629, 651 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;договір є обов`язковим для виконання сторонами; зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п.6 ч.1 ст.3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. 09 вересня 2016 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Основа» було укладено договір №101 оренди земельної ділянки площею 6,68 гектарів, кадастровий номер 5121285100:01:002:0149. Згідно вказаного договору в такому відсутня можливість передачі земельної ділянки в суборенду без згоди орендодавця. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 03.09.2020 року після одруження [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Таким чином зазначена земельна ділянка належить на праві власності позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №949813. Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Правовідносини, що склалися між позивачем і відповідачем, регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі». Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі»: Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, 05 вересня 2018 року між ТОВ «Агрофірма Основа» та Приватним Підприємством «Хлібопродукт» (далі - ПП «Хлібороб»), було укладено договір суборенди земельної ділянки від 05.09.2018 року. Предметом даного договору є земельна ділянка площею 6,68 гектарів, кадастровий номер 5121285100:01:002:0149, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, та яку вона передала в оренду ТОВ «Агрофірма Основа», відповідно до договору № 101 від 09.09.2016 року. Зазначене підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованих 13.10.2022 року. Відповідно до статті 8 Закону України «Про оренду землі», в редакції, яка була чинною станом на 05 вересня 2018 року, «Орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частіша може бути передана в суборенду». Відповідно до п. 6 ст. 93 Земельного кодексу України: «Орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця, крім випадків, визначених законом, передаватися орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда)». Відповідно до ст. 773 та ст. 774 Цивільного кодексу України: «Наймач зобов`язаний володіти та/або користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом». Отже, підставою для передання земельної ділянки в суборенду є передбачення такої можливості в договорі або письмова згода орендодавця. Умовами договору оренди земельної ділянки №101 від 09.09.2016 року, не передбачено передачу даної земельної ділянки орендарем в суборенду третім особам. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів повідомлення орендодавця, в даному випадку позивача, про передачу земельної ділянки в суборенду, і що остання надала згоду на укладення договору суборенди. Відповідно до договору оренди земельної ділянки № 101 від 09.09.2016 року, розмір орендної плати становить 3% від нормативної грошової оцінки на рік, а відповідно до договору суборенди даної земельної ділянки, який було укладено 05.09.2018 року між ТОВ «Агрофірма Основа» та ПП «Хлібопродукт», орендна плата становить 10% від грошової оцінки земельної ділянки на рік, , що суперечить чинному законодавству, оскільки, відповідно до статті 8 Закону України «Про оренду землі»: «Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому», відповідно до статті 774 Цивільного кодексу України: «До договору піднайму застосовуються положення про договір найму»,тобто, орендна плата за суборенду даної земельної ділянки не має перевищувати 3% від нормативної грошової оцінки на рік. Відповідно до пункту 1 статті 203 та пункту 1 статті 215 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п 'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Таким чином, в супереч умовам договору оренди землі №101 від 09.09.2016 року, статті 8 Закону України «Про оренду землі», статті 93 Земельного кодексу України та статті 774 Цивільного кодексу України, ТОВ «Агрофірмою Основа», було передано в суборенду орендовану земельну ділянку, без надання на це згоди орендодавця, що є підставою для розірвання даного договору оренди землі. 14 жовтня 2022 року [PERSON] звернулася до ТОВ «Агрофірма Основа» із письмовою заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки № 101 від 09.09.2016 року та надіслала Приватному підприємству «Хлібопродукт» письмове повідомлення про намір розірвання договору оренди земельної ділянки № 101 від 09.09.20016 року. Згідно трекінгу відстеження поштових відправлень Укрпошти, 25.10.2022 року ТОВ «Агрофірма Основа», було отримано заяву [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки № 101 від 09.09.2016 року, а 20.10.2022 року ПП «Хлібопродукт» було отримано письмове повідомлення про намір [PERSON] розірвання оренди земельної ділянки № 101 від 09.09.2016 року. З моменту отримання листів та до теперішнього часу представник ТОВ «Агрофірма Основа» на зв`язок зі позивачем не виходили, таким чином врегулювати спір в досудовому порядку сторонам не вдалось. Частиною1 ст.628 ЦК України закріплено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За правилами статті 651 ЦК України, умовою розірвання договору в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Відповідно до ч.3,4 ст.31 та ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачене законом або договором. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст.24,25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 зазначено, що «зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідачем було істотно порушено умови договору оренди земельної ділянки №101 від 09.09.2016 року, а саме: укладення з ПП «Хлібороб» без отримання згоди позивача, 05 вересня 2018 року договору суборенди земельної ділянки площею 6,68 гектарів, кадастровий номер 5121285100:01:002:0149, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, яку вона передала в оренду ТОВ «Агрофірма Основа», а відповідно до умов договору оренди земельної ділянки № 101 від 09.09.2016 року, передання даної земельної ділянки в суборенду без згоди на це орендодавця (власника землі) не передбачено, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved