Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення гарантійного платежу за договором оренди №2308 від 23.08.2019р. В обгрунтування позову посилається , що між сторонами укладено договір оренди житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 276,1 м.кв на строк з 01 вересня 2019 року по 01 вересня 2020 року. 01 вересня 2019 року було складено Акт фото-1 фіксації об`єкту оренди, згідно якого сторони зафіксували на фото стан будинку та майна, яке знаходиться в ньому. 2квітня 2020 року укладено Додаткову угоду №1 до Договору, згідно якої Сторони дійшли згоди зменшити орендну плату до 8000 доларів США, продовжити строк оренди по 31 серпня 2021 року, а також зменшити розмір гарантійного платежу до 8000,00 доларів США.14 липня 2021 року укладено Додаткову угоду №2 до Договору, згідно якої Сторони дійшли згоди продовжити строк оренди по 31 серпня 2022 року.У зв`язку із взаємною згодою Сторін щодо припинення дії Договору, Орендодавцем та Орендарем 08.04.2022 було складено Акт повернення об`єкту оренди, згідно якого Орендар - [PERSON] повернув, а Орендодавець прийняв об`єкт оренди, а саме: індивідуальний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Однак, всупереч вказаним положенням Договору, Орендодавцем не було повернуто Орендарю в день повернення Будинку гарантійний платіж сплачений ним за Договором у розмірі: 8000 (вісім тисяч) доларів США, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав із позовом про стягнення сплаченого за договору оренди № 2308 від 23.08.2019 гарантійного платежу. Просить стягнути з [PERSON] суму гарантійного платежу, сплаченого [PERSON] за Договором оренди № 2308 від 23 серпня 2019 року у розмірі: 8 000 (вісім тисяч) доларів США, що станом на 01 квітня 2022 року за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно: 234 000 (двісті тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 26.07.2022р. відкрито провадження в порядку спрощеного. Представник відповідача 18.08.2022р. надав відзив на позов. Вказував що позивач мав подати заяву не раніше 25.04.2022р. про розірвання договору відповідно до п.9.3 Договору та просити розірвати з 5.05.2022р. Гарнтійний платіж був зарахований за наявну заборгованість з відповідними розрахунками , компенсацію збитків за відсутнє майно в розмірі 2127 дол.США., нарахування штрафних санцій, всього на суму 8037,4 дол.США. Представник позивача 3.11.2022 надав відповідь на відзив 13.11.2022р. Представник відповідача 23.12.2022р. надав заперечення на відповідь на відзив. Представники сторін подали заяви про розгляд справи в відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого. Судом встановлено , що між позивачем(Орендарем) та відповідачем (Орендодавцем) укладено договір оренди №2308 від 23.08.2019р Згідно п. 1.1. Договору, Орендодавець передає у платне строкове користування (оренду), а Орендар приймає індивідуальний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 276,1 м.кв. Відповідно до п. 2.1. Договору, Будинок на умовах цього Договору надається Орендарю на строк з 01 вересня 2019 року по 01 вересня 2020 року. Згідно п. 3.1. Договору, Розмір щомісячної орендної плати за користування Будинком та порядок оплати, встановлений в додатку № 1 до Договору. Відповідно п. 1. Додатку №1 до Договору, Місячна орендна плата за користування Будинком по Договору складає 9000 доларів США. Сторони домовились, що Орендар здійснює оплату щоквартально шляхом готівкового розрахунку за наступною формулою: 9000,00 доларів США х 3 місяці = 27000,00 доларів США (сума щоквартальної орендної плати). Згідно п. 2. Додатку №1 до Договору, Розрахунки по даному Договору здійснюються у такому порядку та строки: Орендар сплачує на користь Орендодавця наступні платежі: гарантійний платіж («Гарантійний платіж»), який дорівнює сумі місячної орендної плати, вказаний у п. 1 Додатку №1, а саме 9000 доларів США до 01 вересня 2019 року. Згідно п.п. 2.1. п. 2. Додатку №1 до Договору, Орендну плату за перший місяць оренди (вересень 2019 р.) Орендар сплачує орендодавцю до 01 жовтня 2019 року. Відповідно п.7,1. Договору, даний Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами та діє до дня підписання Сторонами Акту повернення будинку. 1 вересня 2019 року Сторонами було складено Акт приймання-передачі об`єкту оренди, згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування (оренду) об`єкт оренди. Також, 01 вересня 2019 року Орендодавцем та Орендарем було складено Акт фото-1 фіксації об`єкту оренди, згідно якого сторони зафіксували на фото стан будинку та майна. яке знаходиться в ньому. 2 квітня 2020 року між Орендодавцем та Орендарем укладено Додаткову угоду №1 до Договору, згідно якої Сторони дійшли згоди зменшити орендну плату до 8000 (вісім тисяч) доларів США, продовжити строк оренди по 31 серпня 2021 року, а також зменшити розмір гарантійного платежу до 8000,00 доларів США. 14 липня 2021 року між Орендодавцем та Орендарем укладено Додаткову угоду №2 до Договору, згідно якої Сторони дійшли згоди продовжити строк оренди по 31 серпня 2022 року. Судом встановлено , що представник позивача [PERSON]. (яка і підписувала Договір оренди) 28.03.2022р. повідомила по телефону відповідача про розірвання Договору та бажання повернути Орендодавцю будинок . Між Орендодавцем та Орендарем 08.04.2022 було складено Акт повернення об`єкту оренди, згідно якого Орендар - [PERSON] повернув, а Орендодавець прийняв об`єкт оренди, а саме: індивідуальний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 276,1 м.кв. Стан об`єкту оренди задовільний. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правовідносини між стронами регулюються ст..ст.759-809 ЦК України. Відповідно до п. 7.2. Договору, Даний договір припиняє свою дію у наступних випадках: закінчення строку, на який його укладено; за рішенням суду; за згодою сторін; у разі прострочення сплати Орендарем орендної плати або інших платежів більше ніж на ЗО (тридцять) календарних днів;в односторонньому порядку. У цьому випадку Сторона, яка ініціює розірвання Договору, повинна повідомити іншу Сторону у строки встановлені даним Договором. Положеннями ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України визначено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. Твердження відповідача , що Позивач в односторонньому порядку рвав Договір. Сторони не підписували жодних додаткових угод про розірвання договору за взаємною згодою. Відповідно до п. 9.1. Договору сторони не несуть відповідальності за повне або часткоове невиконання умов даного Договору та звільняються від відшкодування збитків, якщо таке невиконання стало причиною непереборної сили, а саме: стихійні лиха, епідемії, бойові дії, масові безладдя, страйки, землетруси, повені та інші події, які Торгово-промислова палата України визнає непереборною силою. Відповідно до п. 9.3 Договору у разі дії обставин непереборної сили протягом 2 календарних місяців, за письмовою заявою Орендаря договір може бути припинено на 11 календарний день з моменту надіслання орендарем такої заяви. Відповідно до п. 10.5. Договору, Усі повідомлення, листи, відповіді Сторони вважаються здійсненим належним чином, в разі, якщо вони надіслані поштою цінним листом з описом вкладення та з повідомленням про вручення, або передані іншій Стороні з відмііткою про вручення та підписом особи, відповідальної за отримання кореспонденції. За необхідності сторони можуть вести переговори та обмінюватись інформацією за допомогою електронної пошти, факсимільного зв`язку тощо. 28.02.2022р. ТПП України на підставі ст.ст. 14, 14? Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України з 24 лютого 2022 року до офіційного закінчення. Позивач не виконав дані вимоги Договору, та повідомив 28 березня 2022 року, протягом 2 місяців, як передбачено п.9.3 Договору , а що не після як вказує відповідач . Та на 11 день 8.04.2022р. договір був припинений, про що складений відповідний акт. Твердження відповідача , що гарантійний платіж був зарахований за наявну заборгованість , компенсацію збитків за відсутнє майно , нарахування штрафних санцій, суд вважає безпідставним, виходячи з наступного. Відповідно до пп. 2. 1. п. 2. Додатку № 1 до Договору, після закінчення дії Договору невикористана частина внесеного гарантійного платежу після можливих відрахувань по сплаті усіх належних від Орендаря, платежів (включаючи оплату орендної плати та інших платежів визначених даним Договором), повертається Орендодавцем Орендарю в день повернення Будинку та підписання Сторонами АКТУ приймання-передачі або в інший строк, погоджений Сторонами. В день підписання акту 8.04.2022р. відповідачем не вказано вимоги про наявну заборгованість. Відповідно до ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Відповідно до ст. 779 ЦК України, наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. Наймач не відповідає за погіршення речі, якщо це сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця. Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб - зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Відтак, якщо майно пошкоджене з вини орендаря, але орендар відмовляється добровільно усунути завдану шкоду, орендодавець може звернутися до суду з позовом про стягнення завданих збитків (відшкодування шкоди). Встановлено , що відповідач з позовними вимогами про відшкодування збитків не звертався , з зустрічний позов також не був пред`явлений , відповідно до ст..786 ЦК України, тому розрахунок відповідача щодо заборгованості за орендну плату , неповернення майна не є предметом даного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено , що позивачу не було повернуто в день повернення Будинку 8.04.2022р. гарантійний платіж сплачений ним за Договором у розмірі: 8000 доларів США. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності , суд приходить до висновку , що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6133,3 доларів США ( 8000-1866,7 (за 1-7.04.2022) Позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст..141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 1793 грн.

Outcome: partial