Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обрунтування якого зазначає, що свого часу він мав дружні стосунки з [PERSON] .. У травні 2022 році від неї він дізнався, що є біологічним батьком народженого нею [INFO] сина [PERSON] .. Оскільки на той час [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] то сина [PERSON] було зареєстровано на прізвище " [PERSON] " та по батькові " [PERSON] ". Щоб пересвідчитись у словах [PERSON] та його батьківстві, він 15.07.2022 року, за участі сина [PERSON] , пройшов тест на батьківство, та згідно зі Звітом про встановлення батьківства ДНК, його батьківство по відношенню до [PERSON] , [INFO] підтверджено лабораторно на 99,99991%. Отже, оскільки саме він є біологічним батьком [PERSON] , а батьком дитини, через те, що його матір [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , записаний відповідач, просить визнати його - [PERSON] , [INFO] батьком дитини: [PERSON] , [INFO] . Виключити з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , вчиненого виконкомом Серебрійської сільської ради Бершадського району Вінницької області за № 4 від 11.03.2015 року, відомості про батька [PERSON] , [INFO] та зобов`язати Бершадський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), внести зміни до актового запису про народження дитини № 4 від 11.03.2015 року, записавши в графу батько - " [PERSON] " змінивши прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ", по батькові " [PERSON] " на " [PERSON] ". Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив про розгляд справи був повідомлений належним чином, жодних заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. Треті особи [PERSON] , представник Бершадського відділу ДРАЦС у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), надали заяви, в якій просять розгляд справи провести без їхньої участі, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно актового запису, вчиненого виконкомом Серебрійської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 4 від 11.03.2015 року, [PERSON] народила сина [PERSON] , [INFO] , якого було зареєстровано як " [PERSON] ", що підтверджується відповідним актовим записом. Позивач стверджує, що оскільки на той час [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] то сина [PERSON] було зареєстровано на прізвище " [PERSON] " та по батькові " [PERSON] ", хоча відповідач не являється біологічним батьком [PERSON] . Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з ч. 1, 2, 3, 4 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (далі - Постанова) роз`яснив судам, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема частини другої статті 128 цього Кодексу, на підставі будь-яких фактичних доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Згідно пункту 9 Постанови рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Підставою для висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи. Судово-медичні експертизи і дослідження з використанням ДНК-аналізу проводяться відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи і виконуються лікарями та судово-медичними експертами-імунологами. При проведенні експертних досліджень керуються Методичними рекомендаціями «Використання ДНК аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей), розробленими фахівцями Національної бюро судово-медичної експертизи МОЗ України». Згідно із п. 3 Методичних рекомендацій батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше 99,99%. Відповідно Звіту про встановлення батьківства ДНК, копія якого міститься в матеріалах справи, ймовірність батьківства [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] підтверджено на 99,99991%. Відповідно до висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 103-152-2022 від 13.01.2023, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківс\-тво [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Тобто біологічне батьківство позивача [PERSON] відносно [PERSON] доведено лабораторно та жодними доказами не спростовано. Отже, суд вважає повністю доведеним той факт, що [PERSON] , [INFO] є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , тобто позовні вимоги позивача про визнання батьківства є такими, що підлягають до задоволення. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Будь-яких доказів на спростування доводів позивача та на спростування висновку медичної експертизи генетичної ідентифікації на батьківство суду не надано. Тобто біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] доведено. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України однією з підстав для визначення походження дитини від батька є рішення суду. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи встановлені судом обставини відповідно до висновку експерта, позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов про визнання батьківства підлягає повному задоволенню. На підставі ст.ст. 122, 125, 128, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved