Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою\~ до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди. Згідно уточненої позовної заяви зазначив, що пiд час проведення чергової 30 ceciї 7 склинання Бершадської міської ради, що відбулася 30 серпня 2018 року та ceciї Бершадської районної ради Вінницької областi, яка вiдбулася 16.12.2016 року вiдповiдачем, а саме (на той час) міським головою Бершаді Кольченком М.I., були оприлюднені висловлювання якi завдали шкоди його честі, гiдності та дiловій репутації. Так, під час проведення чергової 30 ceciї 7 склинання Бершадської міської ради, що вiдбулася 30 серпня 2018 року у ході обговорення питання № 14 порядку денного затвердженого розпорядженням Бершадського міського голови Кольченка М.І. № 80/02-13 від 16.08.2018 після виступу представника ПАТ Птахокомбінат «Бершадський» Натолочної Т.Б., як вбачається з вiдеозапису згаданої ceciї міський голова Кольченко М.I. висловився персонально на його адресу у присутності депутатів Бершадської міської ради, запрошених осіб та осіб, які скористалися правом передбаченим пунктом 17 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вiд 21 травня 1997 року № 280/97-ВР бути присутніми на засiданні. На 30 ceciї 7 склинання Бершадської міської ради, що вiдбулася 30 серпня 2018 року яку вiв міський голова Бершаді Кольченко М.І., були присутні громадянин [PERSON] та громадянка [PERSON] , які не є депутатами Бершадської міської ради. Поряд з цим, не маючи правових підстав для виступу та у порушення Регламенту Бершадської міської ради затвердженого рiшенням 3 ceciї 7 скликання Бершадської міської ради вiд 05.02.2016 p. №55 [PERSON] та [PERSON] здійснювали виступи, а міський голова не перешкоджав їм у цьому, натомість приймав участь у діалозі та підтримував його. Зокрема, [PERSON] висловився щодо нього наступним чином "хіба може бути людина, яка була при скоєнні злочину почесним громадянином?" та дещо пізніше "а звiдки він ( [PERSON] ) узявся? З праці колгоспникiв? Які йому, вам (маючи на увазі представницю на ceciї вiд ВАТ "Птахокомбiнат Бершадський") його (ВАТ "Птахокомбiнат Бершадський") подарували? Одразу ж після реплiки [PERSON] яка сказала: «Він ( [PERSON] ) сидів у тюрмі» висловився [PERSON] , який повідомив присутнiм на ceciї наступне: "I до речі порушена кримінальна справа, визнано потерпiлим, що він ( [PERSON] ) шахрай вищої категорії", "шахрай вищої категорії". Після висловлювання [PERSON] [PERSON] поставив [PERSON] питання: " [PERSON] , ви хоч в одному зі мною згодні?", "Згоден" вiдповiдь [PERSON] ), "Спасіба" (відповiдь [PERSON] ). Поряд з цим, передуючи вищевказаним подiям пiд час ceciї Бершадської районної ради Вінницької області, яка вiдбулася 16.12.2016 року та є публічним заходом відповідач [PERSON] звернувся до нього та виголосив йому докір наступного змісту « [PERSON] , на моїх руках немає крові Невлада. Ми помиляємося, але ми не відібрали життя ні в кого як ви». З цього очевидно вбачається що [PERSON] повiдомив присутніх на публічному заході, що він начеб то відібрав чиєсь життя. Доказом того, що дана недостовірна інформація оприлюднена відповідачем у ході проведення згаданих сесій Бершадської міськради та Бершадської районної ради є копії відеозйомок доданих до позовної заяви та оригінали яких розміщені на сервері Youtube. Вважає за необхідне зазначити, що фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. З огляду на зміст тверджень відповідача зафіксованих у відеозйомці його ділова репутація рівно як і честь і гідність стала об`єктом протиправного посягання [PERSON] здійсненого на публічних заходах, якими є сесія органів місцевого самоврядування. Вважає, що оприлюднені недостовірні твердження відповідача стосовно нього є негативними, зокрема твердження відповідача, що начебто він відібрав чиєсь життя, тобто вчинив особливо тяжкий злочин. Разом з цим, питання яке озвучив відповідач [PERSON] міський голова, що висловився щодо нього наступним чином: "хіба може бути людина, яка була при скоєнні злочину почесним громадянином?" є підтекстовим та подається вiдповідачем як риторичне i має негативний зміст щодо нього. Щодо запитання відповідача [PERSON] "а звідки вiн ( [PERSON] ) узявся? 3 праці колгоспників? Які йому, вам (маючи на увазі представницю ВАТ "Птахокомбiнат Бершадський") його (Птахокомбiнат Бершадський") подарували?», що свiдчить про те, що мав би існувати договір дарування на його користь чи представниці ВАТ "Птахокомбiнат Бершадський" [PERSON] де вони виступають обдарованими. Таке не вiдповiдає дiйсності, договору дарування майна Птахокомбінату на його користь не існує, майно «подароване» йому не було. Одразу ж після висловлювання присутнього [PERSON] про те, що "І до речі порушена кримінальна справа, визнано потерпілим, що вiн шахрай вищої категорії", "шахрай вищої категорії", відповідач [PERSON] поставив [PERSON] питання " [PERSON] , ви хоч в одному зі мною згодні?", " [INFO] " (відповідь [PERSON] ), "Спасіба" (вiдповідь [PERSON] , який подякував [PERSON] за солiдарність у оцінці його як «шахрая вищої категорії»). Такі висловлювання вiдповiдача завдали шкоди його честі гiдності та дiловiй репутації, оскiльки безапеляційно свiдчать про насправді неіснуючий факт вчинення ним злочину передбаченого ст. 190 КК України. Оприлюднена стосовно нього інформацiя порушує його право на честь i гiдність, ділову репутацію, оскiльки є такою, яка ображає та ганьбить позивача. Вiдповiдач поширив недостовірну інформацiю та не перевіряв її на предмет достовірності. Натомість, як свідчить ряд відзнак: орденська книжка «Знак почета», посвідчення про почесне звання «Заслужений працiвник сiльського господарства», почесна орденська відзнака «Суспільне визнання» 3 ступеня, свiдоцтво лауреата почесної нагороди «Золотий ягуар», диплом покровителя культури Управління культури i туризму Вінницької облдержадміністрації, посвiдчення до нагороди Знаком Ордена «Святий Князь Володимир» IV ступеня Митрополита Київського i всієї України Предстоятеля Української Православної церкви Блаженнійшого Володимира, почесна грамота Кабiнету Міністрів України він має позитивну ділову репутацію. До кримінальної відповідальності він не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Почесна грамота Вінницької облдержадміністрації, а також багаторазове обрання його депутатом до Бершадської райради, Вінницької обласної ради свідчить про те, що його репутація характеризується довірою значної кількості людей. Таким чином є підстави вважати, що вiдповідач публічно поширив недостовірну інформацiю, оскільки позивач до кримінальної вiдповідальності не притягувався, засудженим не був, обдарованим «колгоспниками» теж, а твердження та висловлювання вiдповiдача мають брутальну, принизливу форму, яка принижує гідність, честь та ділову репутацiю. Також, вважає, що він має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення його прав. Саме душевних страждань він зазнав оскільки безпідставне публічне звинувачення його відповідачем у «відібранні життя», шахрайстві є недостовірними даними які завдали шкоди i його честi, i гiдності, i дiловiй репутації одночасно. Протиправні, образливі висловлювання спричинили окрiм душевних страждань позивача погіршення стану його фізичного здоров`я. Саме після висловлювань [PERSON] відбулося різке погіршення стану здоров`я, в звязку з чим бригадами ЕМД йому надавалася медична допомога з приводу ішемічної хвороби серця, стенокардії напруги 20.12.2016 о 15:30 та повторно за викликом о 16:35. Тому він звернувся до суду та просив визнати оприлюднену вiдповiдачем [PERSON] інформацiю щодо нього про те, що він « [INFO] », «шахрай», що «колгоспники подарували [PERSON] . Птахокомбінат « [INFO] » - недостовірною та зобов`язати [PERSON] спростувати її у спосіб в який вона оприлюднювалася (на черговій сесії) з вказанням строку такого спростування; стягнути з вiдповідача 150000 грн моральної шкоди на його користь та судові витрати. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову. Зазначив, що ним не було поширено інформації, яка б порушувала права позивача. Всі висловлювання, на які посилається у позові позивач, є оціночними судженнями, за виклад яких не можна притягувати до відповідальності. При цьому вказав, що [PERSON] мав право на відповідь, якщо вважав, що викладені оціночні судження потребували такої відповіді. На сесії Бершадської міської ради офіційна відеозйомка не проводилась. Ним в інтернет ніякі відеоматеріали не викладались і не поширювались. Позивач є публічною особою, неодноразово був депутатом органу місцевого самоврядування, відтак, потрібно враховувати і те, що позивач міг піддаватись певній критиці, як публічна особа та представник влади. Вказав, що на сесії міської та районної ради він не висловлював на адресу [PERSON] образ. Про те, що [PERSON] вчиняв злочин він не говорив, а передавав як кажуть люди. Був присутній на сесії районної ради, але не казав, що на руках [PERSON] є кров, а казав про себе, що на його руках немає крові. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з такого. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом частини першої\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є депутатом Бершадської районної Ради 5 та 6 скликання, депутатом від виборчого округу №8 Вінницької обласної ради 4 скликання, займає посаду голови правління на підприємстві «Птахокомбінат «Бершадський», що підтверджується копією посвідчення №2 виданого головою Бершадської районної Ради, копією посвідчення №3 виданого 19.04.2006 головою виборчої комісії Бершадської районної Ради, копією посвідчення №3 виданого 16.05.2002 головою Вінницької обласної ради та копією довідки №252 від 04.03.2019 виданої ПрАТ «Птахокомбінат «Бершадський». Позивач в позові посилається на події, які відбулися під час проведення ceciї Бершадської районної ради Вінницької областi, яка вiдбулася 16.12.2016 року та чергової 30 ceciї 7 склинання Бершадської міської ради, що відбулася 30.08.2018 року з участю міського голови м. Бершаді Кольченка М.I.. Позивач зазначає, що на даних сесіях були оприлюднені висловлювання, якi завдали шкоди його честі, гiдності та дiловій репутації, а саме: пiд час ceciї Бершадської районної ради Вінницької області, яка вiдбулася 16.12.2016 року відповідач [PERSON] звернувся до [PERSON] та виголосив йому докір наступного змісту: « [PERSON] , на моїх руках немає крові Невлада. Ми помиляємося, але ми не відібрали життя ні в кого як ви»; на 30 ceciї 7 склинання Бершадської міської ради, що вiдбулася 30.08.2018 року [PERSON] висловився щодо [PERSON] наступним чином: "хіба може бути людина, яка була при скоєнні злочину почесним громадянином?" та "а звiдки він ( [PERSON] ) узявся? 3 праці колгоспникiв? Які йому, вам (маючи на увазі представницю на ceciї вiд ВАТ "Птахокомбiнат Бершадський") його (ВАТ "Птахокомбiнат Бершадський") подарували? Після реплiки [PERSON] : «Він ( [PERSON] ) сидів у тюрмі» висловився [PERSON] , який повідомив присутнiм на ceciї наступне: "I до речі порушена кримінальна справа, визнано потерпiлим, що він ( [PERSON] ) шахрай вищої категорії", "шахрай вищої категорії". Після висловлювання [PERSON] [PERSON] поставив [PERSON] питання: " [PERSON] , ви хоч в одному зі мною згодні?", "Згоден" вiдповiдь [PERSON] ), "Спасіба" (відповiдь Кольченка М.I.). В судовому засіданні було оглянуто диск із відеозаписом ceciї Бершадської районної ради Вінницької областi, яка вiдбулася 16.12.2016 року та 30 ceciї 7 склинання Бершадської міської ради, інформація яка міститься на даному диску в цілому майже відповідає інформації зазначеній у стенограмі зробленій представником позивача. Оцінивши всі надані позивачем докази в сукупності суд приходить до таких висновків. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством (частина перша статті 201 ЦК України). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України). У частині третій статті 277 ЦК України (у редакції, чинній станом на 28 березня 2014 року) передбачалося, що «негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного». Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 1170-VII від 27 березня 2014 року, що набрав чинності 19 квітня 2014 року, частину третю статті 277 ЦК України виключено. Тому чинне законодавство з 19 квітня 2014 року не містить презумпції добропорядності і відсутні підстави для застосування такої конструкції при вирішенні спорів про спростування недостовірної інформації. Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування. Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві (стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року). Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (LINGENS v. AUSTRIA, № 9815/82, § 46, ЄСПЛ, 08 липня 1986 року). Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацією фактів. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року у справі № 200/20351/18 (провадження № 61-21258св19) вказано, що: «вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи. Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (частина перша та друга статті 30 Закону України «Про інформацію»). Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (LINGENS v. AUSTRIA, № 9815/82, § 46, ЄСПЛ, 08 липня 1986 року). Вказані висновки викладені в постанові Верховного Суду від 28.09.2022 по справі № 369/11909/20 та підлягають врахуванню по даній справі. При зверненні до суду з позовом до відповідача [PERSON] позивач [PERSON] просив: визнати оприлюднену вiдповiдачем [PERSON] інформацiю щодо нього про те, що він «вiдібрав у когось життя», «шахрай», що «колгоспники подарували [PERSON] . Птахокомбінат « [PERSON] » - недостовірною та зобов`язати [PERSON] спростувати її у спосіб в який вона оприлюднювалася (на черговій сесії) з вказанням строку такого спростування; стягнути з вiдповідача 150000 грн моральної шкоди. Судом встановлено, що позивачем взагалі не доведено, що відповідач казав, що позивач є шахраєм. В оглянутому відеоматеріалі не міститься такого висловлювання відповідача. Такий висновок позивач зробив сам, на підставі розмови відповідача із іншою особою, та такий висновок є суб?єктивним сприйняттям позивачем подій, що відбувались на сесії міської ради. Суд вважає, що вислови, які вживав відповідач [PERSON] , та які могли стосуватись позивача [PERSON] , а саме: висловлювання на сесії Бершадської районної ради 16.12.2016 [PERSON] при зверненні до [PERSON] «на моїх руках немає крові», «ми помиляємось, але ми не відібрали ні в кого життя як ви», а також висловлювання на сесії Бершадської міської ради 30.08.2018 «а звідки він узявся? Не з колгоспників, які його годували?», «З праці колгоспників», «Які подарували [PERSON] і вам його» є оціночними судженнями. Відтак, висновок, що зроблено позивачем про те, що [PERSON] зазначив, що [PERSON] «відібрав у когось життя», «колгоспники подарували [PERSON] . Птахокомбінат « [INFO] », також є оціночними судженнями, правдивість яких не можна перевірити на предмет їх дійсності. Висловлювання відповідача, що позивач нібито « [INFO] » не містить будь-яких фактичних відомостей, тверджень чи звинувачень у вчиненні позивачем конкретних кримінальних правопорушень. Суд вважає, що оспорювана інформація є суб`єктивною думкою автора, висловленою в такій формі, що може стосуватись позивача, але не може бути витлумачена як така, що містить фактичні дані (в чому полягають шахрайські дії позивача, чим доводиться шахрайство останнього, кого він позбавив життя (тварину, людину, тощо), який зміст договору дарування, ким він вчинений, тощо). Крім того у інформації, що є предметом судового захисту, є висловлення, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, а також контексту викладеної інформаці, яку позивач вважає недостовірною, в сукупності із іншою інформацією та способ викладення. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 липня 2021 року у справі № 203/360/20 (провадження № 61-17422св20) зазначено, що: «чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а публічні особи мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики. Висловлена відповідачем спірна інформація містить елементи провокативного характеру, однак її не можна тлумачити як таку, що містить фактичні дані, оскільки вона є оцінкою дій і не містить ствердження про порушення позивачем законодавства чи моральних принципів, а лише дає можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно з власними суб`єктивними переконаннями. Крім того, підлягає врахуванню й те, що позивач, будучи депутатом органу місцевого самоврядування, повинен був бути готовий до певної критики в свій бік. Крім того, надані позивачем дипломи, свідоцтва, посвідчення, почесні відзнаки, грамоти та інші почесні відзнаки, хоча й свідчать про позитивну характеристику позивача, однак не є доказом поширення відповідачем недостовірної інформації, яка завдала чи могла завдати шкоди честі, гiдності та дiловій репутації позивача. Суд при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинен забезпечити баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Отже, підставою для задоволення позову у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи є сукупність усіх обставин юридичного складу правопорушення, а саме: - поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб; - поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; - поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; - поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. За відсутності хоча б однієї з наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Отже, в даному випадку відсутній юридичний склад порушення, на яке вказує сторона позивача. Тобто, позивач не довів, що відповідачем поширена на ceciї Бершадської районної ради Вінницької області 16.12.2016 року та на 30 сесії 7 скликання Бершадської міської ради 30.08.2018 року інформація, яка порушує немайнові права позивача, чи перешкоджає йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, що має для нього негативні наслідки. Такі доводи позивача є лише його припущеннями, не доведеними належними та допустимими доказами. Зазначене кореспондується також і з правовими висновками, які зробив Верховний Суд в постанові від 30.10.2019 року у справі № 307/2803/16-ц. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи. Однак, в даному випадку, позивачем не доведено факт приниження його честі та гідності та завдання шкоди його діловій репутації, а критична оцінка певних фактів, думки та судження, не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. При цьому суд бере до уваги, що вимога позивача стосовно стягнення моральної шкоди є похідною від вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації, тому, враховуючи, що суд не знайшов достатніх правових підстав для задоволення основної вимоги, не підлягає задоволенню й похідна від неї вимога. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати необхідно залишити за позивачем. На підставі ст.ст.\~3,\~28,\~34 Конституції України,\~ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.\~23,\~200,\~201,\~277,\~297 ЦК України, ст.ст.\~1,\~30 ЗУ «Про інформацію»,

Outcome: dismissed