Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просив: - виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , як про батька [PERSON] , [INFO] , з актового запису №2932 від 11.08.2011, здійсненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 07.05.2011 позивач зареєстрував шлюб з відповідачем, а [INFO] народилася [PERSON] . Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 24.04.2013 шлюб було розірвано та стягнуто з позивача аліменти на користь відповідача на утримання дочки [PERSON] . Позивач стверджує, що раніше з 2010 року він тяжко хворів на онкологічне захворювання і отримував курс хіміотерапії, але коли відповідач повідомила про те, що у них буде спільна дитина, сторони вирішили одружитися, а після народження [PERSON] в свідоцтві про народження позивач був записаний батьком дитини. Надалі позивач зрозумів, що у зв`язку з проходженням курсу хіміотерапії відповідач не могла б завагітніти від нього, про що також натякнули лікарі. Крім того, в ході спільного проживання відповідач під час суперечок натякала, що донька не його. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Позивач заявив клопотання про призначення судово-молекулярної експертизи. Ухвалою суду від 28.04.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Відповідач подала до суду відзив, який обґрунтовує наступними обставинами. Дійсно, починаючи з 2010 року позивач тяжко хворів на онкологічне захворювання, але на той час з відповідачем були тісні дружні відносини та вона всіляко його підтримувала й доглядала за ним, адже у хворого спостерігалося виснаження організму й психологічні проблеми. В листопаді 2010 року відповідач завагітніла, при цьому біологічним батьком дитини не був позивач і він про це знав. Однак, під час вагітності їх відносини стали тісніші та сторони прив`язались один до одної, а біологічний батько дитини перебігом вагітності не цікавився. Крім того, на шостому місяці вагітності позивач запропонував відповідачу вийти за нього заміж, а після народження дитини записати його в якості батька, а після реєстрації його як батька він буде піклуватись про дитину як про свою рідну. Сам факт перебування його у статусі батька полегшив перебіг тяжкого захворювання та у нього з`явився сенс життя. Зважаючи на те, що дитина була народжена під час перебування їх у шлюбі, то батьком дитини було записано саме позивача. Відповідач зазначає, що на час укладення шлюбу між ними 07.05.2011 відповідач була вагітною та [INFO] народила дитину дочку. Тобто дитина була народжена через три місяці після реєстрації шлюбу, хоча й ніхто з найближчих родичів не знав, що позивач не являється біологічним батьком її дитини. Сторони прийняли рішення розірвати шлюб, але позивач повідомив, що не відмовляється від доньки та зобов`язується її утримувати, а на підтвердження своїх слів запропонував подати до суду позов про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів. Позивач не подав суду будь-яких належних доказів на підтвердження того, що на момент народження та реєстрації дитини, батьком якої він записаний, він дійсно не знав, що не є батьком дитини і не міг про це не знати. Таким чином, не зважаючи на факт відсутності кровного споріднення між батьком та дитиною, у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки позивачем не доведено, що на момент реєстрації дитини він не знав, що не є її батьком. Викладені обставини слугували підставою для заперечення проти позову. Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що коли сторони зустрічалися і їх відносини були тісними, відповідач повідомила, що вона вагітна, а у позивача не було сумнівів, що дитина не його, тим більше, що вона раніше і не говорила про те, що він не є батьком. Крім того, на сьогоднішній день позивач проживаю у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу і бажає мати своїх дітей, а так як його дружина не може завагітніти, позивач звернувся до лікарів і йому повідомили, що зв`язку з перенесеною хворобою і важким лікуванням невеликий відсоток, що теперішня дружина позивача зможе завагітніти. Третьою особою заяв по суті не подано. Ухвалою суду від 07.07.2022, на задоволення клопотання позивача, у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: Чи являється позивач біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та чи існує кровна спорідненість між ними? Проведення експертизи доручено експертам Вінницького НДЕКЦ МВС України роз`яснивши сторонам про наслідки ухилення від участі в експертизі. Відповідач подала до суду заперечення, у яких зазначено, що судовим експертом Вінницького НДЕКЦ подано до суду клопотання про необхідність повторно з`явитись відповідачу разом з дитиною для відбору експериментальних зразків, однак відповідач вважає, що забір у дитини зразків біологічного матеріалу може призвести до несення дитині психологічної травми. З огляду на те, що відповідачем у її відзиві вже вказувалося, що позивач не є батьком її дитини і він знав, що не міг ним бути за станом здоров`я, а тому підстав для задоволення клопотання експерта немає. До суду від Вінницького НДЕКЦ МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи оскільки відповідач та дитина [PERSON] для відбору експериментальних зразків не з`явилися. Ухвалою суду від 26.09.2022 скасовано ухвалу суду про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи від 07.07.2022, провадження поновлено. Сторонами не врегульовано спір до судового розгляду. Ухвалою суду від 21.11.2022 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті. Також, у судове засідання викликано свідків: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . Під час судового розгляду сторони подавали суду докази, які були залишені судом без розгляду, оскільки не було встановлено об"єктивних перешкод подати їх під час підготовчого судового засідання в порядку визначеному законом. У судовому засіданні позивач вказав, що чотири роки тому, в ході суперечки з бабусею, дізнався про те, що її онука [PERSON] , [INFO] , не його дитина. Позивач лікувався та отримував курс хіміотерапії і не знав, що матиме невелику імовірність для зачаття дитини на той час, але очікував народження дитини відповідача, а згодом піклувався про дівчинку як батько бо думав, що є таким. Відповідач вказала у судовому засіданні про те, що до народження дитини вони з позивачем були в стосунках і він повідомляв що хворий. Він не міг мати дітей на той час, але на дні народження сестри запропонував одружитися. Крім того, відповідач вказувала про дуже близькі стосунки з позивачем, а той факт, що вона була з ним у тяжкі дні хвороби сподвигнуло позивача на укладення шлюбу. У судове засідання представник третьої особи не з`явилася, у своїй заяві просила про розгляд без неї та при вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 24.04.2013 у справі №136/454/13 судом було встановлено, що 07.05.2011 між сторонами було зареєстровано шлюб, а [INFO] народилася [PERSON] . В ході судового розгляду такої справи не вбачалося спорів щодо батьківства дитини, а дружина посилалася на те, що відносини з чоловіком не склалися, сім`я фактично розпалася, а оскільки дитина проживає з матір`ю то крім розірвання шлюбу з чоловіка слід стягнути аліменти на утримання дитини. Суд задовольнив позовні вимоги позивача і розірвав шлюб та ухвалив стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] (а.с. 7). У матеріалах справи є копія свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] де її батьком записано позивача (а.с. 6). Раніше, з 2010 року позивач хворів на онкологічне захворювання і отримував курс хіміотерапії, про що свідчить наявна у матеріалах справи виписка із медичної карти хворого в ЦПНСД №3 (а.с.8). У ході розгляду справи, на задоволення клопотання позивача, судом було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: Чи являється позивач біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та чи існує кровна спорідненість між ними? При цьому відповідачу було роз`яснено про наслідки ухилення від участі в експертизі. Однак, оскільки відповідач та дитина [PERSON] для відбору експериментальних зразків не з`явилися, експертизу провести не вдалося. Разом з тим, у своєму письмовому запереченні від 02.09.2022 відповідач вказала, що позивач не є батьком її дитини і він знав, що не міг ним бути за станом здоров`я (а.с. 76). В зв"язку з цим суд вважає факт з метою з"ясування якого призначалась експертиза встановленим. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122 СК України має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Однак, згідно з ч. 5. ст. 136 СК не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. Суд зауважує, що за приписами вищезгаданої ч. 5 ст. 136 СК України для відмови в позові щодо оспорення батьківства з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Так, позивачу слід було довести, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна була спростувати цю обставину або довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати. В силу вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (визначені в ст. 82 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Європейський суд з прав людини зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009), однак ухилення відповідачки від її проведення не може слугувати перепоною позивачу в захисті його прав. Відповідач не довела достатніми та достовірними доказами, що позивач є батьком дитина або в момент реєстрації батьком дитини знав, що не є таким або не міг про це не знати. Крім того, жоден свідок, навіть якщо й був повірений у секрети відповідача, не підтвердив, що розповідав позивачу, що той не є батьком дитини до реєстрації його батьком дитини. Суд, оцінивши встановлені у ході судового розгляду обставини, ухилення відповідача від проведення призначеної судом експертизи, вважає їх достатніми й такими, що підтверджують існування обставин на які посилається позивач які частково не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з пп. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, серед інших є рішення суду про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження. Відповідно до ст. 128 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога виключення відомостей про позивача [PERSON] як про батька [PERSON] , [INFO] , з актового запису №2932 від 11.08.2011, здійсненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького МУЮ Вінницької обл., ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved