Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом до суду та просить суд визнати дійсним Договір купівлі продажу нерухомого майна №99/0167 що був посвідчений на Одеській універсальній товарній Біржі «GIP» 09 грудня 1999 року, укладений між [PERSON] та відповідачем ВАТ «Кислородмаш» в особі представника Шершнева Геннадія Петровича, який діяв на підставі доручення АВЕ №236317. При цьому позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що 09 грудня 1999 року позивач [PERSON] придбав у відповідача чотирикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 80.6 кв.м., за 12324 гривні. Договір купівлі продажу нерухомого майна №99/0167 був посвідчений на Одеській універсальній товарній Біржі «GIP», укладений між позивачем та відповідачем в особі представника Шершнева Геннадія Петровича, який діяв на підставі доручення АВЕ №236317, що на той час не заборонялось законом і договір подальшого нотаріального посвідчення не потребував, що зазначено в самому договорі. Відповідно до законодавства України [PERSON] зареєстрував право власності на квартиру в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 27 січня 2000 року. Протягом більше ніж 23 років [PERSON] постійно проживає та зареєстрований у вищезазначеній квартирі, здійснюючи всі права власника, сплачує комунальні послуги, утримує квартиру, займається поточним ремонтом. В теперішній час [PERSON] стало відомо, що договори купівлі-продажу, посвідчені на біржах нотаріуси вважають недійсними і до оформлення як правовстановлюючий документ не приймають, тому він звернувся до суду за захистом своїх прав, щоб визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2023 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк\~для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання\~відзиву на позовну заяву. (а.с. 15,16). Позивач в судове засідання не прибув та надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. (а.с. 20). Представник відповідача в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. (а.с.23). Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою позивача. (а.с. 20). З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Так, судом встановлено, що 09 грудня 1999 року позивач [PERSON] придбав у відповідача чотирикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 80.6 кв.м., за 12324 гривні. (а.с. 4-7). Зазначена квартира належала позивачу на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 04.10.1999 року, виданого Управлінням по питаннях розподілу та реалізації житла виконавчого комітету міськради м. Одеси, зареєстрованого в МБТІ і РОН під № кн. 19 м/с стр. 85 р. 3277 від 27.10.1999 року. Договір купівлі продажу нерухомого майна №99/0167 був посвідчений на Одеській універсальній товарній Біржі «GIP», укладений між позивачем та відповідачем в особі представника Шершнева Геннадія Петровича, який діяв на підставі доручення АВЕ №236317, що на той час не заборонялось законом і договір подальшого нотаріального посвідчення не потребував, що зазначено в самому договорі. (а.с. 7). Відповідно до законодавства України [PERSON] зареєстрував 27 січня 2000 року право власності на квартиру в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості, про що мається відповідна відмітка на звороті Договору купівлі-продажу. (а.с. 7). Окрім того, листом №22604/04-04 від 28.02.2023 року КП «БТІ» ОМР повністю підтвердило зазначену інформацію. (а.с. 19). Протягом більше ніж 23 років [PERSON] постійно проживає та зареєстрований у вищезазначеній квартирі, здійснюючи всі права власника, сплачує комунальні послуги, утримує квартиру, займається поточним ремонтом. Реєстрація договору купівлі-продажу на товарній біржі була обрана сторонами угоди, оскільки такий спосіб оформлення відповідав як нормам чинного на той час законодавства, так і існуючій практиці укладення договорів відчуження нерухомого майна, що підтверджується реєстрацією БТІ за позивачем права власності на нерухоме майно на підставі такого договору. Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачем було звільнено квартиру. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1999 році. На даний час у власника квартири виникла необхідність розпорядитися власним житлом, але він дізнався, що нотаріуси відмовляють у реєстрації будь-яких правочинів за наявності таких договорів як у позивача, з тієї причини, що вважають договір, засвідчений біржею недійсним. За такої причини позивач не може реалізувати своє право власності у повному обсязі. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивача правомірні, основані на нормах\~ст. 47 ч.2 ЦК України\~в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі-продажу і підлягають задоволенню. Оскільки позивач придбав вказану вище квартиру у свою власність у відповідача, виконавши взяті на себе зобов`язання за договором купівлі - продажу. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] підставними та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved