Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 лютого 2023 року ухваленому у справі № 674/503/22 позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору служба у справах дітей Хмельницької міської ради та служба у справах дітей Новодунаєвецької селищної ради про визначення місця проживання дитини задоволено. 21 лютого 2023 року до суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду про відшкодування судових витрат по справі № 686/503/22, а саме: витрат на правову допомогу в сумі 30\~000 грн. 00 коп. та витрат зі сплати судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп., зазначивши, що рішенням суду не вирішено питання щодо судових витрат. 14 березня 2023 року від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на заяву представника позивача. У відзиві відповідачка заперечила проти задоволення заяви представника позивача, оскільки представником позивача не долучено належних доказів щодо сплати позивачем витрат на правову допомогу. Окрім того, на думку відповідачки, витрати у розмірі 30\~000 грн. є надмірними та такими, що не відповідають складності справи. Тому, відповідачка просить відмовити у задоволенні заяви представника позивача або ж, якщо суд дійде висновку про задоволення заяви, зменшити їх до розміру у 5\~000 гривень. В судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду клопотання про проведення розгляду справи без участі, зазначивши, що заяву по ухвалення додаткового рішення підтримує в повному обсязі. Разом із вказаною заявою представник позивача надіслав суду квитанцію про оплату витрат на правову допомогу. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Позицію щодо заяви, що розглядається, висвітлив у поданому відзиві. У відповідності до вимог ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог заяви з наступних підстав. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, на професійну правничу допомогу. Так, судом встановлено, що 21.02.2023 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про стягнення понесених судових витрат, а саме: витрат на оплату правничої допомоги в сумі 30 000 грн. 00 коп., та витрат за сплату судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. У додатках до позовної заяви у справі № 674/503/22 за позовом [PERSON] міститься копія договору № 398 про надання правової допомоги від 05.05.2022 року між [PERSON] та [PERSON] та розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу у загальній сумі 30\~000 грн. 00 коп. На підтвердження сплати погодженого гонорару представником позивача надано квитанцію про плату гонорару клієнтом [PERSON] адвокату Наталюку Н.М. за розранком суми гонорару, що додається на надану правничу допомогу суми згідно договору про надання правової допомоги № 398 від 05.05.2022 року. Відповідно до цієї квитанції, клієнтом було сплачено адвокату грошові кошти у сумі 15\~000 гривень 05.12.2022 року та грошові кошти у сумі 15\~000 гривень 08.02.2022 року. Окрім того, судом встановлено, що при направлені позовної заяви по справі № 674/503/22 до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп., що підтверджується квитанціями № 215600426655 від 30.11.2021 року та № 4782-5550-8855-4969 від 04.05.2022 року. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення по справах «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року; «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат . До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20). Судом встановлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок таких витрат поданий представником позивача вчасно, їх розмір підтверджено відповідними документами, а тому, витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивача. Проте, з урахуванням заперечень відповідачки [PERSON] , принципів розумності, співмірності, пропорційності та справедливості, зважаючи на складність справи та фактично витрачений адвокатом час, суд приходить до висновку про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу до розміру у 15\~000 грн. 00 коп. Судовий збір, у відповідності із положенням ст. 141 ЦПК України підлягає повному стягненню у розмірі 992 грн. 40 коп. із відповідачки [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved