Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що є власником будинку [ADDRESS] , в якому зареєстровані відповідачі, але не проживають у ньому. Факт реєстрації місця проживання відповідачів у згаданому житловому приміщенні порушує права та майнові інтереси, оскільки позивач вимушений сплачувати додаткові комунальні платежі за відповідачів. У зв`язку з наведеним, просить суд позбавити відповідачів права користування будинком [ADDRESS] . Позивач подав клопотання, в якому просить проводити розгляд справи без його участі; позовні вимоги підтримав повністю; проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 36). Відповідачі в судове засідання не з`явились; про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином за місцем фактичного проживання та місцем реєстрації. Однак всі поштові відправлення повернулись на адресу суду без вручення останнім з причин: "закінчення терміну зберігання" та "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 26-33). Розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.10.2017 року (а.с. 15) [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на зазначений вище будинок підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 324688996 від 03.03.2023 року (а.с. 34-35). Зі змісту довідки № 56/03.1-07 від 17.01.2023 року, виданої сторостою Іванівського старостинського округу Виконавчого комітету Березівської сільської ради (а.с. 10) вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Вказана інформація щодо реєстрації відповідачів також підтверджується і наданими ВОМІРМП УДМС України відповідями на запит суду (а.с. 21, 22). Згідно акту від 18.02.2022 року та акту від 06.01.2023 року обстеження помешкання (а.с. 6, 7), [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають за адресою: [ADDRESS] з дня реєстрації - 20.08.2019 року і по теперішній час. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачене право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. У постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі N 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі N 753/481/15-ц (провадження N 6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі N 695/2427/16-ц, (провадження N 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі N 523/12186/13-ц (провадження N 61-17372св18) зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не належать до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідачів, які не пов`язані спільним побутом з позивачем, у належному останньому житловому приміщенні має істотне значення, оскільки створює перешкоди позивачу у здійсненні права користування та розпоряджання майном, у зв`язку з чим, дослідивши питання дотримання балансу між захистом права власності позивача та захистом права відповідачів на користування будинком, а також враховуючи те, що відповідачі не є власниками спірного будинку, суд вважає за потрібне визнати останніх такими, що втратили право користування належним позивачу будинком [ADDRESS] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідачів на користь позивача по 536,80 грн судового збору.

Outcome: approved