Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

[PERSON] через свого представника 30.08.2022 року звернулася в Залізничний районний суд м.Львова з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просить скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05.01.2022 року державним нотаріусом Шостої Львівської державної нотаріальної контори Поврозник Г.В., [INFO] , про успадкування майна після смерті [PERSON] , 1958 року народження, який помер [INFO] ; скасувати договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , укладений 18.02.2022 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В.; скасувати запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , три місяці з дня набрання рішення законної сили. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 15.09.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачам встановлено п?ятнадцятиденний строк з дня вручення такої ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 24.03.2023 року за клопотанням представника позивача було прийнято відмову позивача [PERSON] від позову в частині вимог про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05.01.2022 року державним нотаріусом Шостої Львівської державної нотаріальної контори Поврозник Г.В., [INFO] , про успадкування майна після смерті [PERSON] , 1958 року народження, який помер [INFO] ; скасування договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , укладений 18.02.2022 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В.; скасування запису у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , та закрито в цій частині провадження у справі. В обґрунтування позовної вимоги позивач посилається на те, що [INFO] помер її двоюрідний брат [PERSON] , який проживав на [ADDRESS] . На початку серпня 2022 року вона дізналася про його смерть, після чого одразу звернулася до Шостої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, проте їй було відмовлено, оскільки вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Також, в цей час вона дізналася, що порушені її права як єдиної спадкоємиці, оскільки на підставі рішення Залізничного районного суду м.Львова у справі №462/4851/21 про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , яке на даний час оскаржене нею до Львівського апеляційного суду, [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] . Зазначила, що про смерть [PERSON] вона не знала, оскільки протягом останнього року вона намагалася по телефону із ним зв`язатися, проте зв`язок був відсутній. Приїхати до брата вона не мала можливості через велику відстань між містами, її похилий вік та стан здоров`я. Окрім того, у зв?язку з пандемією COVID-19 побоювалася наразити на небезпеку своє здоров?я та здоров?я свого двоюрідного брата. Також, на території України було введено карантинні обмеження, що створювало для неї об?єктивні та фактично непереборні труднощі для приїзду до м.Львова. Вважає, що причини пропуску нею шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини є поважними, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї як спадкоємиці на вчинення таких дій. У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 07.11.2022 року, представник відповідача [PERSON] адвокат Орищин О.А. зазначає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Така обставина, як відстань від місця проживання позивача (м.Київ) до місця відкриття спадщини (м.Львів), не може бути визнана поважною непереборною обставиною, оскільки це не позбавляло позивача подати заяву про прийняття спадщини поштою (повідомленням, телеграмою), що [PERSON] і зробила у серпні 2022 року. Зазначила, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини більше ніж на 1,5 роки. Наявність об`єктивних та непереборних обставин, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не довела, тому відсутні підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 10.11.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Держицького І.Р., в якому зазначив, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини без поважних причин, оскільки позивачем не наведено об`єктивних та непереборних обставин, які б ускладнювали подолати позивачу відстань з м.Києва до м.Львова для подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Позивач та відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи по суті, в судове засідання не з?явилися, при цьому 24.03.2023 року від уповноваженого представника позивача та уповноважених представників відповідачів надійшли заяви, в яких кожен з них просить розглядати справу за його відсутності. Третя особа Шоста Львівська державна нотаріальна контора, будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи, не забезпечила явку у судове засідання свого уповноваженого представника, натомість 03.01.2023 року подала заяву про розгляд справи за відсутності такого. Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Магировська О.В., будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з?явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала і про причини своєї неявки суд не повідомила. Дослідивши докази та з?ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зроблено актовий запис №249 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ( а.с.13). Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке належало спадкодавцю. Спадкодавець заповіту на випадок своєї смерті не залишив. З копії спадкової справи №83/2021 після смерті [PERSON] (а.с.110-198), заведеної Шостою Львівською державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] звернулася поштовим зв?язком із заявою про прийняття спадщини за законом від 04.08.2022 року, яка надійшла до Шостої Львівської державної нотаріальної контори 10.08.2022 року (а.с.197). Згідно листа №629/02-14 від 16.08.2022 року Шоста Львівська державна нотаріальна контора повідомила [PERSON] , що строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , закінчився 01.08.2021 року. Спадкоємці, які вчасно звернулися з заявою про прийняття спадщини, отримали свідоцтво про право на спадщину (а.с.198). Також встановлено, що [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] (а.с.193), яку [PERSON] продала [PERSON] (а.с.29). Згідно з ч.1 ст.1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов?язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Такий строк у даній справі для позивача був визначений з 01.02.2021 року до 01.08.2021 року. Отже, звертаючись у вересні 2022 року [PERSON] пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини більше ніж на 1 рік. Відповідно до ч.3 ст.1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, або інші підстави то положення ч.3 ст.1272\~ЦК України - не застосовуються. Таким чином, закон встановлює строк для прийняття спадщини шість місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). У разі неподання заяви протягом цього строку спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину (ст.1272 ЦК України), окрім випадку, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч.3 ст.1268 ЦК України). Однак, вказаний строк не є присічним і сам факт його пропуску не свідчить про втрату особою права на спадкування, так як право захисту виникає в судовому порядку. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім?єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає. Подібний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 11.11.2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20). Позивач, обґрунтовуючи поважність причин пропуску, визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України, посилається на те, що про смерть спадкодавця їй не було відомо, оскільки з [PERSON] у неї зв?язку не було, а приїхати до двоюрідного брата вона не могла через велику відстань між її місцем проживання та місцем проживання [PERSON] . Проте, суд виходить з того, що незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі №635/4551/18, від 27.05.2020 року у справі № 336/1127/17, від 30.06.2020 року у справі №431/5782/17, від 03.03.2021 року у справі №145/148/20, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Також, в обгрунтування позову [PERSON] посилається на те, що на території України було введено карантинні обмеження, що створювало для неї об?єктивні та фактично непереборні труднощі для приїзду до м.Львова, а у зв?язку з пандемією COVID-19 побоювалася наразити на небезпеку своє здоров?я та здоров?я свого двоюрідного брата. Разом з тим, суд зазначає, що порядок видачі свідоцтва про право на спадщину регламентовано Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Згідно з пунктом 2.1 Глави 10 Порядку спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5 Глави 10 Порядку). Пунктом 3.23 Глави 10 Порядку передбачено, що своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Таким чином, законодавець встановлює кілька шляхів прийняття спадщини, як це можна зробити в умовах карантину. Зокрема, це можливість направлення заяви поштою. Нотаріус зобов`язаний прийняти цю заяву та завести спадкову справу, щоб особа не пропустила строк для прийняття спадщини. Проте, позивач протягом встановленого законом шестимісячного строку не скористалася своїм правом направлення заяви про прийняття спадщини поштовим відправленням, а лише у серпні 2022 року [PERSON] скористалася таким правом. Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена у справі (ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018) - лише незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини може бути підставою для задоволення таких вимог, а в даному випадку такий часовий проміжок є значним, оскільки складає більше одного року. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем не надано належних, допустимих та переконливих доказів, які б свідчили про наявність об?єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини. З огляду на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, то сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed