Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати ФОП [PERSON] замінити профнастил покрівельний (висота хвилі 20 мм, довжина 5,6 ) в кількості 42 шт на якісний з такою ж висотою хвилі та довжиною. Також просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 65164 грн, а також 2894,03 грн, відшкодування коштів, пов`язаних із замовленням експертизи. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.11.2015 він купив у відповідача покрівельний профнастил Н20 в кількості 42 шт, довжиною 5,6 м. Відповідач на даний товар надав сертифікат відповідності. Позивач використав придбаний товар для покриття власної будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В серпні 2021 року позивач на покрівлі будівлі за вказаною адресою зафіксував сліди корозії. Після звернення з претензією до відповідача представник останнього провів заміри гальванічного покриття та зазначив, що воно відповідає тим, які зазначені в сертифікаті. 13.08.2021 за зверненням позивача представником ДП «Кіровоградстандартметрологія» відібрані зразки з покриття для випробувань, які направлені до ДП «Криврорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» для експертизи щодо вивчення маси гальванічного покриття покрівлі. За результатом випробувань встановлено, що кількість гальванічного покриття складає 40 г/метр, замість заявлених 120. Кількість цинку у виробі занижено втричі. Позивач направив відповідачу повідомлення про невідповідність, в якому просив розглянути можливість заміни неякісного товару, на що отримав відповідь про готовність відповідача відшкодувати вартість неякісного товару, вартістю станом на 2015 рік, а саме: 23000 грн. На замовлення позивача ТОВ «ТБК-БУД Кіровоград» складено кошторис заміни профнастила, згідно якого вартість таких робіт складає 65169 грн. Позивач вважає, що відповідач свідомо реалізував йому матеріал для покрівлі, який не відповідає вимогам ДСТУ, недоліки проданого товару не усуває. З метою захисту своїх прав споживача позивач звернувся з даним позовом до суду. Відповідач у відзиві на позов зазначив, що зразки для випробувань позивачем відібрані без дотримання встановлених вимог, а саме зразки, що відбирались для дослідження виготовлені 04.11.2021, а придбання відповідачем товару здійснена у 2015 році. Так само допущені порушення під час процедури проведення випробувань, оскільки під час їх проведення не дотримано рекомендований метод вимірювань за вимогами ДСТУ EN 1034:2014. Крім того, позивач не надав доказів щодо умов зберігання придбаного виробу та точного часу утворення корозії, оскільки неналежне зберігання може спричинити корозію. Крім того, під час придбання товару позивач не узгоджував з відповідачем бажані характеристики захисного покриття. На думку представника відповідача в матеріалах справи відсутні докази вини відповідача щодо утворення корозії металевих виробів, тому він просить відмовити в задоволенні позову через необґрунтованість та безпідставність. У відповіді на відзив позивач зазначив, що під час прийняття товару візуально товар був без пошкоджень та корозії. Корозія з`явилась пізніше, тому залучений позивачем експерт констатував, що результатом невідповідності кількості гальванічного покриття на одиницю площі є корозія, що підтверджується сертифікатом про невідповідність та фотознімками, на яких зображені сліди корозії, що є доказами недобросовісності відповідача. Позивач вважає, що встановлення недоліків проданого відповідачем товару здійснено у належний спосіб, оскільки зразки для дослідження відбирались спеціалістом експертної установи із залученням свідків. Позивач зразків не торкався, після їх вилучення, зразки були опечатані та передані до експертної установи. Метод дослідження, на який посилається відповідач, який передбачає залучення відповідача до відібрання зразків для дослідження, не ґрунтується на діючих нормативних документах. Надані ним докази у своїй достатній і сукупності свідчать про порушення його прав відповідачем, тому просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивач позов підтримав, з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив, пояснив, що відповідач не надав докази на підтвердження своїх заперечень, а лише ставить під сумнів позицію позивача. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що при розконсервуванні металевих виробів та подальшого проведення дослідження слід дотримуватись встановленого державного стандарту, який передбачає участь двох сторін. Крім того, порядок дослідження металевих виробів визначає такий метод, що враховує специфіку матеріалу, який є предметом дослідження та передбачає комплекс послідовних дій з використанням спеціальних технічних засобів, що в кінцевому результаті обумовлює правильність проведення такого дослідження. Твердження позивача, що ним у 2021 році були надані зразки для дослідження з листів профнастила, придбаного у відповідача у 2015 році, не підтверджені належним чином. Так само позивачем не підтверджено дотримання належних умов зберігання придбаного товару до часу початку експлуатації, оскільки їх порушення може спричинити накопичення конденсату та корозії. Представник відповідача просив відмовити в задоволення позову через необґрунтованість та недоведеність позовних вимог. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Суд установив, що згідно видаткової накладної № 200656 від 04.11.2015 [PERSON] придбав у ФОП [PERSON] профнастил Н20 покрівля в кількості 42 шт по 5,600 м кожна, загальною довжиною 235,2 м, на загальну вартість 22540,6 грн (а.с.6). Документи, що долучені до вищезазначеної накладної свідчать, що ФОП [PERSON] здійснює її реалізацію, а не є виробником такої продукції. Відповідно до протоколу випробувань згідно з EN 10.204-2.2 встановлені механічні характеристики металевих виробів - металевих котушок, а також вагу гальванічного покриття, зокрема в катушці № 1639164 - 100/120 г/м, в катушці № 1639165 - 120 г/м, в катушці № 3484952 - 100/120 г/м, в катушці № 3484953 - 120 г/м, в катушці № 1639164 - 100/120 г/м, в катушці № 1639165 - 100/115 г/м (а.с.7, 8, 66, 110). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 2692996 від 08.04.2016 [PERSON] є одноособовим власником комплексу будівель, загальною площею 430,1 кв. м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с.30). З акта відбору зразків (проб) від 13.08.2021 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] від лабораторії або органу з сертифікації з партії 42 шт довжиною 5,6 м, відібрано зразки в кількості 6 шт, з них: 3 шт - для випробувань, 3 шт - для контрольних вимірювань, з метою випробування продукції за показниками відповідно до вимог ДСТУ, СанПіН, ДСТУ EN 10346 (а.с.10). Відповідно до протоколу випробувань № 3683-Б від 31.08.2021, проведених ДП «Криворізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на замовлення [PERSON] за методом випробувань ДСТУ EN 10346:2014 проведено випробування продукції, а саме: профнастила Н20 покрівля, Z100, зразки якого відібрано згідно акта відбору зразків від 13.08.2021, за результатами випробувань встановлено, що маса цинкового покриву становить 40,3 г/м (а.с.12-14). На підтвердження повноважень ДП «Криворізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на проведення випробування будівельних та промислових матеріалів свідчить атестат про акредитацію (а.с.60-65). Згідно дубліката чека, код квитанції 9242-0342-1895-1632, [PERSON] перерахував АТ Кіровоградстандартметрологія 1925,03 грн, в якості оплати за товари/послуги. Крім того, згідно дубліката чека, код квитанції 9244-1410-2527-4465, [PERSON] перерахував ДП Криворізький НВЦ стандартизації метрології та сертифікації 969,00 грн, в якості оплати за товари/послуги (а.с.31). Зі звернення від 15.09.2021 вбачається, що [PERSON] письмово звернувся до ФОП [PERSON] та зазначив, що після придбання покрівельного профнастила в травні 2021 придбаний матеріал покрився іржею, тому він звернувся до ДП «Криворізький Науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» з проханням зробити експертизу даного виробу на предмет відповідності запису у сертифікаті щодо вмісту гальванічного покриття. Згідно отриманої 31.08.2021 відповіді на квадратний метр міститься 40 грам захисного покриття, замість заявлених 120 (а.с.9). Відповідно до проектно-кошторисної документації [PERSON] 05.10.2021 звернувся до ТОВ «ТДК-Буд Кіровоград» щодо виконання робіт по заміні профнастилу на покрівлі складського приміщення за адресою: [ADDRESS] . Кошторисна вартість робіт становить 50796,41 грн (а.с.15-29). Згідно акта від 06.09.2022 про проведення обстеження та фото-фіксації покрівельного матеріалу складського приміщення комплексу будівель за адресою: [ADDRESS] , проведеного [PERSON] в присутності свідків під час візуального огляду на покрівлі складського приміщення за вищевказаною адресою виявлено виражені сліди корозії (а.с.107-109, 132-135). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 673 ЦК України передбачено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Згідно ст.676 ЦК України гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу. Гарантійний строк, встановлений договором купівлі-продажу, продовжується на час, протягом якого покупець не міг використовувати товар у зв`язку з обставинами, що залежать від продавця, до усунення їх продавцем. Гарантійний строк продовжується на час, протягом якого товар не міг використовуватися у зв`язку з виявленими в ньому недоліками, за умови повідомлення про це продавця в порядку, встановленому статтею 688 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.698 ЦК України до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Зі встановлених обставин, що визнаються сторонами, 04.11.2015 [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір купівлі-продажу профнастила Н20 для покрівлі розміром 5,600 м в кількості 42 шт. Письмових домовленостей щодо гарантійного строку та початку його перебігу, наслідки виявлення недоліків виявленого товару сторони не обумовлювали, тому підлягають застосуванню відповідні норми ЦК України, а також Закону України «Про захист прав споживачів». Під час прийняття товару [PERSON] не виявив недоліків придбаного товару, що він підтвердив суду, а претензію щодо недоліків товару пред`явив продавцю у 2021 році. При цьому, сторонами не заперечується, що ФОП [PERSON] є продавцем товару, а не її виробником. Позивач стверджує, що відповідач навмисно реалізував йому товар неналежної якості. Згідно з частинами 1 та 2 статті 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Умовою реалізації покупцем своїх прав, передбачених статтею 678 Цивільного кодексу України, має бути доведений факт, що покупцю був переданий товар неналежної якості. Стаття 679 ЦК України, поряд із загальними умовами відповідальності, передбаченими главою 51 ЦК України, містить спеціальні умови відповідальності продавця за недоліки проданого товару. Необхідність закріплення цієї норми випливає з того, що основним обов`язком продавця є передання покупцеві товару належної якості. Відповідно до статті 679 Цивільного кодексу України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. Отже, за загальним правилом відповідальність продавця за недоліки товару може наступати у випадках, якщо недоліки виникли до передання товару покупцеві або якщо їх виникнення обумовлене причинами, що виникли до передачі товару. І відповідно, коли недоліки товару виявлені після переходу до покупця ризику випадкової загибелі та випадкового знищення товару, саме на покупця у такому випадку покладається обов`язок доведення того, що недоліки чи їх причини виникли до передачі йому товару. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 13.12.2019 у справі № 904/5002/18 та в постанові від 15.10.2020 по справі № 910/12472/18. Виходячи зі змісту наведеної норми під гарантією якості товару слід розуміти запевнення продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. Згідно ч.2 ст.7 Закону України «Про захист прав споживачів» гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції. Зі встановлених обставин, відповідач під час продажу товару - профнастила Н20 покрівля 5,600 м в кількості 48 шт, не надавав позивачу будь-які документи (паспорт на продукцію) щодо гарантійного строку зазначеного товару. Згідно ч.1, ч.2 ст.680 ЦК України покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв`язку з його недоліками може бути пред`явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років, а щодо нерухомого майна - в межах трьох років від дня передання товару покупцеві, якщо договором або законом не встановлений більший строк. Згідно з ч.5 ст.7 Закону України «Про захист прав споживачів» стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред`явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років, а стосовно об`єкта будівництва - не пізніше десяти років від дня передачі їх споживачеві. Отже, в даному випадку на позивача покладається обов`язок доведення того, що недоліки придбаного ним товару або причини, що обумовити такі недоліки, виникли до передачі йому товару і про такі недоліки відповідач був обізнаний під час продажу товару позивачу. Згідно ч.1 ст.674 ЦК України відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами. На підтвердження своєї позиції позивач надав акт відбору зразків (проб) від 13.08.2021, які здійснив [PERSON] , проте в акті відсутні відомості, що дана особа є спеціально уповноваженою експертною установою особою для відбирання зразків для подальшого проведення дослідження. Підпис самого заявника в акті відсутня. Крім того, в матеріалах справи відсутні підтвердження того, що позивач перед відібранням зразків письмово завчасно повідомив відповідача, як продавця товару, про заплановане відібрання зразків з металопрофіля через наявні недоліки. Згідно матеріалів справи [PERSON] повідомив відповідача вже після завершення відібрання зразків та проведення дослідження. Отже, до процедури відбору зразків відповідач допущений не був та не міг впливати на хід таких дій або висловлювати свої зауваження на даному етапі досудового врегулювання спору. Так само відповідач був позбавлений можливості обрати дослідницьку установу для визначення відповідності придбаної позивачем продукції сертифікату, наданого відповідачем, натомість відповідач був поставлений перед фактом проведення дослідження установою, обраною позивачем на власний розсуд. Згідно ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Процесуальна рівність (засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом) забезпечує гарантії доступності до правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині першій статті 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного частиною першою статті 24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав. Принцип рівності перед судом є основою сучасної концепції справедливого правосуддя. Для кожної людини у правовій державі насамперед важливо мати доступ до правосуддя і можливість вільно, швидко, безперешкодно реалізувати право на судовий захист незалежно від належності до певної соціальної групи або інших персональних характеристик особи. Європейський суд з прав людини досить часто посилається на принцип рівності перед законом і судом у своїх рішеннях, при тому, що засади рівності і змагальності у судовому процесі виведені ним із принципу верховенства права, якому підпорядкована вся Конвенція, та є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., заява № 14448/88, п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., заява № 17748/91 п. 38. Принцип рівності був неодноразово застосований ЄСПЛ і у справах щодо України, зокрема у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява № 7460/03), рішення від 15 травня 2008 ЄСПЛ наголосив, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом. Зазначений висновок неодноразово ЄСПЛ повторено в тому числі у справах «Кресс проти Франції» (Kress v. France), [GC], заява № 39594/98, п.72, «Ф.С.Б. проти Італії» (F.C.B. v. Italy), п. 33; «Т. проти Італії» (Т. v. Italy), п. 26; та «Кайя проти Австрії» (Kaya v. Austria), заява № 54698/00, п. 28. Зважаючи на важливість процедури відбору зразків та проведення їх дослідження, за результатом чого встановлено невідповідність якості товару, що покладено позивачем в основу позовних вимог, а відповідач був позбавлений можливості взяти активну участь в процесі формування доказу, враховуючи його доказову значимість, суд вважає, що акт відбору зразків від 13.08.2021 та протокол випробувань від 31.08.2021 не відповідають критерію достовірності доказів, встановленому ст.79 ЦПК України, тому суд відхиляє доводи позивача, які він обґрунтовує зазначеними документами. Надані суду позивачем акт про обстеження від 06.09.2022 з фотознімками не підтверджують обставин, зазначених в позовній заяві, а саме, що зазначеними доказами підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] , знаходиться товар - профнастил, придбаний позивачем 04.11.2015 у ФІОП [PERSON] , якість такого товару не відповідала вимогам, визначеним нормативно-правових актів на час придбання позивачем і неналежна якість товару усвідомлювалась продавцем. Крім того, позивачем не наведено переконливих, достовірних та належних доказів того, що покрівлю будівлі за вищевказаною адресою здійснено за рахунок профнастила, придбаного у відповідача, що виключає причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та порушенням прав позивача. Впродовж підготовчого провадження позивач, маючи достатньо часу, не скористався правом підготувати та заявити суду в належній процесуальній формі письмове клопотання щодо проведення судової експертизи з наведенням обґрунтування її проведення та порядку надання відповідних зразків експертній установі із залученням сторони відповідача. Згідно ст.81 кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно правової позиції , висловленої Великою Палатою у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення своїх прав відповідачем, тому вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.141 ЦПК України, з урахуванням результату розгляду справи та звільнення позивача від сплати судового збору.

Outcome: dismissed