Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій вказує, що Головним державним виконавцем Тиврівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Ф.Л. 19.01.2022 у смт Тиврів Вінницької області відкрито виконавче провадження та винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER], згідно якої повідомлено, що виконавче провадження відкрито за виконавчим написом №4039 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., виданого 16.12.2021, щодо стягнення з неї на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованості 23 649,65 грн. Вона звернулася до головного державного виконавця Фролової Л.М. з метою отримання копій документів виконавчого провадження. Їй було надано копію виконавчого напису №4039 від 16.12.2021, однак копію договору надано не було, оскільки ТОВ "Фінансовою компанією управління активами" не направляло його до виконавчої служби. З отриманої копії виконавчого напису нотаріуса Солонець Т.М. вона дізналася, що ТОВ "Фінансова компанія управління активами" було відступлено право вимоги ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" ЄДРПОУ 39861924, на підставі Договору факторингу №2610 від 26.10.2021, за Кредитним договором №1891946 від 18.03.2021. Приватний нотаріус КМНО Солонець Т.М. пропонує задовольнити вимоги ТОВ "ФК "Управління активами" та стягнути з неї за період з 25.10.2021 по 16.12.2021 включно суму у розмірі 7500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 16099,65 грн - заборгованість за відсотками і комісією; 50 грн - плата за вчинення виконавчого напису нотаріуса; загальна сума - 23 649,65 грн. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, зареєстрований у реєстрі за №4039 про стягнення заборгованості. Позивачка [PERSON] та її представник Лісниченко С.В. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача Лісниченко С.В. подав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Правом на відзив відповідач не скористався, 29.11.2022 надіслав суду заяву про визнання позову, в якій вимоги позову визнав повністю, справу просив розглядати у відсутність представника відповідача, крім цього просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу з 7000 грн. до 1907 грн. (середня вартість адвокатських послуг в аналогічних справах). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., представник Тиврівського відділу Державної виконавчої служби у Вінницькому районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) правом на надання до суду пояснень стосовно спору не скористалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 16.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим №4039 про стягнення з [PERSON] заборгованості 23649,65 грн.на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами", якому ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних кредитів" на підставі договору факторингу №2610 від 26.10.2021 відступлено право вимоги за кредитним договором №1891946 від18.03.2021, укладеним між ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних кредитів" та позивачкою (а.с.9). Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.10.2021 по 16.12.2021 включно на 30.09.2020 по 26.04.2021 на суму 23 649,65 грн, з яких 7500,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 16099,65 гривень - заборгованість за несплаченими відсотками, 50 грн.- плата за вчинення виконавчого напису. Стягувачем виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання. Головним державним виконавцем Тиврівський відділу ДВС у Вінницькому районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Фроловою Л.М. 19.01.2022 відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису №1039 від 16.12.2021 (а.с.8). За загальним правилом статей15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат"для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, Законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Так, виконавчий напис від 16.12.2021 було вчинено в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного не в нотаріальній формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14. Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису не посвідчений нотаріально, а тому у приватного нотаріуса Солонець Т.М. були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису. Відповідно у нотаріуса були відсутні правові підстави . Велика Палата Верховного Суду 21.09.2021 у справі №910/10374/17 ухвалила постанову, в якій зазначено, що подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до наступного. Як вбачається із тексту клопотання про розподіл витрат на правничу допомогу від 22.02.2023, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3900 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з розрахунком виконаних робіт за Договором від 28.01.2022, укладеного з [PERSON] адвокатом Лісниченком С.В. була надана правова допомога: підготовка заяви для подання прив.виконавцю з метою розміщення копій виконавчого напису онлайн, робота з сайтом з метою скачування та роздруку матеріалів з Єдиного реєстру виконавчого проваджень, усні консультації, підготовка та виготовлення позовної заяви та заяви про забезпечення позову, ознайомлення та вивчення правових позицій Верховного Суду з аналогічних справ і правовідносин та ознайомлення з ними клієнта. Усі вказані послуги надавались у даній справі. Відповідно до розрахунку вартості витрат на професійну правничу допомогу загальна вартість наданих адвокатом Лісниченком С.В. послуг 3900,00 грн, (1300х3), які відповідно до квитанції від 23.09.2022 були сплачені [PERSON] адвокату. Зазначені документи підтверджують понесення позивачем витрат на професійну правничу допомоги у заявленому нею розмірі 3900,00 грн., є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих послуг, а тому суд вважає, що з ТОВ "Фінансова компанія управління активами" у зв`язку із задоволенням позову [PERSON] на користь останнього, належить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 3900 грн. Обставини, зазначені відповідачем щодо зменшення розміру правової допомоги, є недоведеними та задоволенню не підлягають. Крім того, позивачкою [PERSON] при подачі заяви сплачено судовий збір у сумі 1488,60 гривні (992,40+496,20) (а.с.1, 2) Відповідно до вимог ст. 141,ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд вважає, що позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору, тому з відповідача на користь позивача стягує 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору в сумі 744, 30 грн ((992,40+496,2):2).

Outcome: approved