Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа: Виконком Криворізької міської ради, департамент розвитку інфраструктури міста. Просить суд винести рішення, яким встановити, що свідоцтво про право власності на житло [NUMBER] від 25 серпня 1993 року, видане органом приватизації УЖКГ виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів на 4 співвласників квартири [ADDRESS] , де вказано прізвище [PERSON] через букву «і», фактично належить заявнику [PERSON] . В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, зазначивши у своїй заяві, що просить суд розглядати заяву за її відсутності та задовольнити вимоги заяви. Представник заінтересованої особи Виконкому Криворізької міської ради, департаменту розвитку інфраструктури міста, в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, суду надіслано заяву про розгляд справи за відсутністю їх представника. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 25 серпня 1993 року органом приватизації Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів було видано свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] на право приватної спільної сумісної власності на ім`я [PERSON] , на членів її сім`ї [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Загальна площа квартири становить 47.7 кв.м. Свідоцтво видане згідно розпорядження УЖКГ виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів № 609 від 5 березня 1993 року. Свідоцтво внесено в реєстрову книгу БТІ за № 3п -169-1949. У свідоцтві про право власності на житло [NUMBER] від 25 серпня 1993 року була допущена помилка у прізвищі заявника, замість правильного « [PERSON] , вказано неправильно « [PERSON] . Заявник зверталася до Департаменту інфраструктури міста виконкому міської Ради з проханням внести зміни у написання її прізвища у свідоцтві про право власності на житло, але їй у цьому відмовили і рекомендували з цього питання звертатися до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. У паспорті [NUMBER] , виданого Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС Україна в Дніпропетровській області 12.08.1996 року прізвище заявника вказано « [PERSON] ». У картці платника податків прізвище заявника вказано « [PERSON] ». У свідоцтві про шлюб, який зареєстровано 7.07.1996 року в Центрально - Міському відділі РАГС м Кривого Рогу актовий запис №449, прізвище заявника вказано « [PERSON] ». В свідоцтві про право власності на житло [NUMBER] від 25 серпня 1993 року, виданого органом приватизації УЖКГ виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів прізвище чоловіка заявника зазначено « [PERSON] ». У зв`язку з вищевикладеним, приймаючи до уваги, що встановлення вказаного факту необхідно заявнику для упорядкування та приведення у відповідність правовстановлюючих документів до вказаних у паспорті даних, а встановити цей факт в позасудовому порядку неможливо, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог заяви. Згідно ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності з п. 6 ч. 1\~ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України\~суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по - батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заявник не має можливості одержати новий чи внести зміни в наявний правовстановлюючий документ через те, що законодавством не передбачена така можливість. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved