Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що він є власником земельної ділянки № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Реалізуючи своє право на земельну ділянку, позивач розпочав роботи щодо будівництва індивідуального житлового будинку та в ході користування власною земельною ділянкою було встановлено, що одна з камер відеоспостереження, яка розташована на сусідній земельній ділянці, що належать відповідачу за адресою: [ADDRESS] , встановлена таким чином, що дає змогу фіксувати обставини та події, що відбувається на належній позивачу земельній ділянці. Зазначає, що він звертався до відповідача з листом про припинення незаконного збору інформації про нього та родину, шляхом демонтажу (або зміни куту огляду) камери фото відеоспостереження та надати скріншот який дає змогу встановити кут огляду та яку територію охоплює встановлена камера, однак відповідачем була надана відповідь, що наявність камер є самозахист свого майна, своєї родини, безпеки перебування малолітніх дітей на подвір`ї від непередбачуваного запуску квадрокоптерів з земельної ділянки позивача. Вказує, що згодом, кількість камер на земельній ділянці відповідача, які направлені на його земельну ділянку збільшилось. Крім того, позивач зазначає, що з метою захисту прав та законних інтересів звертався з заявою про кримінальне правопорушення до правоохоронних органів, яке розглядається в порядку Закону України «Про звернення громадян». У зв`язку з чим, просить зобов`язати відповідача припинити відео зйомку належної йому земельної ділянки і знищити усю зібрану відеоінформацію, яка стосується приватного життя позивача та членів його сім`ї. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, зазначила, що позовні вимоги є не обґрунтованими, і не можуть бути задоволені, так як не має жодного доказу проведення відео зйомки відповідачем. Встановлення камер відеоспостереження відповідачем на власній земельній ділянці викликано як самозахистом свого майна, своєї родини, безпеки перебування малолітніх дітей на подвір`ї. Відеокамери відповідача не здійснюють відеозапис земельної ділянки позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що земельна ділянка № [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , про що свідчить витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.06.2015 №38702875 (а.с. 8). [PERSON] розпочав роботи щодо будівництва на вказаній земельній ділянці індивідуального житлового будинку, що підтверджується будівельним паспортом, виданим відділом містобудування та архітектури Виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 11.09.2018 р. (а.с. 9-10). Як вбачається з ситуаційної схеми розміщення земельних ділянок, в [ADDRESS] , знаходиться будівля, що належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 20.06.2020 №213321768 (а.с. 19-23) і є суміжною із земельною ділянкою [PERSON] . На зазначеній будівлі відповідача встановлені камери спостереження, що підтверджується поясненнями представником відповідача в судовому засіданні та фотознімками (а.с.30-33). Також встановлено, що позивач звертався до Ірпінського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області із зверненням від 25.06.2020 р. щодо конфлікту по факту знаходження камер відеоспостереження (а.с.28-29). Відповідно до ст. 32 Конституції України, ст. 301 Цивільного кодексу України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно ч. 1 ст. 270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Відповідно до ч. 1 ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Так, положенням ст. 301 ЦК України закріплено право на особисте життя та його таємницю. Фізична особа сама визначає своє особисте життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб. Фізична особа має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя. Обставини особистого життя фізичної особи можуть бути розголошені іншими особами лише за умови, що вони містять ознаки правопорушення, що підтверджено рішенням суду, а також за її згодою. Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (абз. 2 ч. 1ст. 302 ЦК України). Частиною 1 ст. 307 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згідно ч. 3 ст. 307 ЦК України знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом. Право на невтручання в особисте і сімейне життя передбаченост.5 Закону України "Про захист персональних даних", ч. 2 ст. 11 Закону України "Про інформацію", ч. 1 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", а також міжнародно-правовими актами, до яких належать Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ст. 8). Під поняття «фото-, кіно-, теле- чи відеозйомка» підпадає процес фіксації фактів на відповідний фото-, кіно-, теле- чи відеоносій. Згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (ч.2ст. 5 зазначеного Закону). Отже, особа не має права знімати своїх сусідів чи інших людей на фото-, кіно- чи відеоплівки без їх згоди, та зберігати фото та відео матеріали, на яких зафіксовано сторонніх осіб для власних потреб, а вправі використовувати відеокамери для контролю та спостереження, що встановлюється з метою охорони території майна що перебуває лише у його власності. Оцінюючи фотознімки, надані позивачем (а.с. 30-33), суд зазначає, що по знімках, на яких зображено камери відеоспостереження, що розташовані на будинку, на стовпі, неможливо встановити, в яку саме сторону та під яким кутом нахилу і з яким граничним кутом огляду направлені ці камери. Позивачем не доведено, що встановлені відеокамери здійснюють збереження інформації, яка є результатом зйомки, що дана інформація записується та зберігається на камері та інших носіях. Чинним законодавством не передбачено жодного порядку щодо встановлення камер відеоспостереження на фасадах житлових будинках, як і не передбачено видачу дозволів на їх встановлення та необхідність для цього згоди сусідів. Тобто, встановлення камер відеоспостереження є правом власника об`єкта приватної власності. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, суду не надано доказів того, що встановлені відповідачем камери спостереження здійснювали запис земельної ділянки позивача, що порушує його приватне життя. За таких обставин, встановлення та експлуатація відповідачем камер відеоспостереження не порушує законних прав та свобод позивача, тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача припинити відеозйомку та знищити усю зібрану відеоінформацію, є необґрунтованими та безпідставними. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed