Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Кузнєцова Г. П., звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, в якому просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 182 284 грн. 29 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] є спадкоємцем померлого [INFO] батька [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2021 року, виданого державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори, яке зареєстровано в реєстрі за №204, розмір недоотриманої пенсії складає 182 284,29 грн. 22.02.2021 року представник позивача звернулася до відповідача за виплатою суми недоотриманої за життя пенсії спадкодавця, на що позивачу було повідомлено, що у виплаті відмовлено з підстав відсутності у спадкоємця довідки внутрішньо переміщеної особи. Натомість, цієї відповіді позивач на руки не отримував. Також на запит нотаріуса відповідачем було надано інформацію по заборгованості не за весь період, на протязі якого протиправно не сплачувались пенсійні виплати спадкодавцю, що призвело до оформлення свідоцтва про право на спадщину не на всю суму недоотриманої за життя [PERSON] пенсії. Отже, позивач не згоден з діями відповідача, що стало причиною звернення до суду з позовною заявою. Ухвалою суду від 22 липня 2021 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов відзив, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того, виконав ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова про витребування доказів від 17.08.2021 року та надав довідку про нараховану та фактично виплачену пенсію [PERSON] за період з 01.01.2014 року по 13.12.2019 рік, відповідно до якої сума недоотриманої пенсії склала 264 833,87 грн. На підставі чого після отримання вказаних відомостей представник позивача надала заяву про збільшення позовних вимог та квитанцію про сплату судового збору від 03.02.2022 року, просила стягнути з відповідача недоотриману пенсію у розмірі 264 833,87 грн. та судовий збір у розмірі 2 648,64 грн. Ухвалою суду від 23.01.2023 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву, в якій просить судовий розгляд провести без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просить суд проводити судове засідання без його участі, проти позовних вимог заперечує. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 21 серпня 2020 року, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №12290. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану міста Ровеньки Луганської області 13 липня 2001 року, [PERSON] є батьком позивача [PERSON] [INFO] . 17 лютого 2021 року державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори видано свідоцтво [PERSON] про право на спадщину за законом, а саме на недоотриману пенсію в розмірі 182 284 грн. 29 коп., яка знаходиться на рахунку Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2021 року №204. Згідно з копією листа Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області від 26.02.2021, виплатити недоотриману пенсію [PERSON] за померлого [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] немає можливості, тому що спадкоємцем не надано довідку про внутрішньо переміщену особу. Згідно з довідкою, в якій містяться дані про нараховану та фактично виплачену пенсію [PERSON] за період з 01.08.2014 року по 13.12.2019 рік недоотримана сума пенсії складає 264 833,87 грн. Предметом спору між сторонами є стягнення нарахованої, однак не виплаченої у повному обсязі пенсії за віком, яка входить до складу спадщини, у розмірі 264 833 грн. 87 коп.. З рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови [PERSON] у виплаті пенсії, вбачається, що єдиною підставою для відмови була відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. У рішенні по справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю в поводженні, яка порушувала статтю 14 Конвенції, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. При цьому Суд зауважив, що у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника, що призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункти 51-54). Отже, у вказаному рішенні ЄСПЛ застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може пов`язуватися з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.52 Закону України«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною 2 цієї статті строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивачем доведено належними доказами, що вона успадкувала належним чином недоотриману пенсію від померлого батька. В статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Отже, положення частини 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" узгоджується з положеннями статті 1227 ЦК України. Положення частин 2 та 3 статті 52 Закону України №1058-ІV від 9 липня 2003 року не ставлять в залежність та не обмежують право спадкоємців на отримання сум пенсії в повному обсязі, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці норми є спеціальними по відношенню до норми ст.46 цього Закону, оскільки регулюють коло осіб, порядок їх звернення та виплати пенсії, яка після смерті пенсіонера переходить до складу спадщини. На думку суду, суми пенсії, неодержані померлим за життя, передаються членам його сім`ї у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч.1 ст.46 Закону України №1058-ІV, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за її отриманням, не розповсюджуються на правовідносини з виплати спадкоємцям померлого пенсіонера тих сум пенсії, що увійшли до складу спадщини. Дана позиція узгоджується з позицією Верховного суду, викладеною у Постанові від 20 лютого 2020 року по справі № 428/5418/18: "Суди обґрунтовано виходили із того, що положення частини першої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину." З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved