Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої уточнені позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 17.09.2016 по 22.10.2019 перебувала з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають дочку, [PERSON] , [INFO] .Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. З жовтня 2021 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, але має можливість її надавати, так як мав постійний заробіток, а з 25.07.2022 призваний до лав ЗСУ, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від його доходу (заробітку). Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що [PERSON] погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу). Це пов`язано з тим, що його нинішня дружина ніде не працює, перебуває у відпустці для догляду за їх спільною дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також вона має ще двох дітей від попереднього шлюбу, на утримання яких не отримує аліментів. Підтверджуючих документів на вищевказане не має. Як видно із наданого відповідачем відзиву на позов, 23.10.2021 був зареєстрований його шлюб із [PERSON] , [INFO] в них народилась дочка, [PERSON] 05.12.2022 Бобровицьким ВДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного МУ МЮ (м.Суми) відкрито виконавче провадження про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки, [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.10.2022 і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з перебуванням дитини на його утриманні, він не має змоги сплачувати аліменти на утримання [PERSON] в заявленому позивачкою розмірі, оскільки це є важким тягарем. Аліменти на двох дітей від різних шлюбів при народженні від різних матерів сумарно складають 1/3 частку від заробітку платника аліментів та діляться порівну на двох дітей, по 1/6 частині на кожну дитину. Враховуючи вказане, він погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/6 частини від доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В наданій позивачкою відповіді на відзив остання зазначає, що відповідач має постійний і стабільний розмір матеріального забезпечення, так як працює в одній із тилових частин ЗСУ на посаді писаря/діловода, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання їх спільної дочки. Сам факт народження у відповідача ще однієї дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів без надання суду належних та допустимих доказів, які свідчать, що виплата аліментів у розмірі частки від заробітку значно погіршить його матеріальне становище. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що з 17.09.2016 по 22.10.2019 сторони перебували у шлюбі, який розірвано згідно рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22.10.2019 (а.с.4-5). Від шлюбу мають дочку, [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини (далі - Конвенція ООН про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, яка набула чинності 27.09.1991 року визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положенням статті 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; або за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилався на те, що має ще одну дитину від іншого шлюбу, на утримання якої сплачує аліменти. Як видно із матеріалів справи, з 23.10.2021 [PERSON] перебуває в зареєстрованому в Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) шлюбі із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 36). На час розгляду справи в суді, шлюб між [PERSON] та [PERSON] не розірваний. [INFO] у подружжя народилася дочка, [PERSON] (а.с.37). В судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що подружжя проживає спільно. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, з 05.12.2022 на виконанні у Бобровицькому відділі державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває судовий наказ №729/850/22, 2-н/729/30/22, виданий 28.10.2022 Бобровицьким районним судом Чернігівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.10.2022 (а.с. 38). Суд звертає увагу на те, що [PERSON] подала до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання спільної з відповідачем дочки в період перебування з останнім у шлюбі та вже після звернення [PERSON] до суду із позовом (06.10.2022). Вказане свідчить про свідоме бажання відповідача ухилитись від сплати аліментів у розмірі, необхідному та достатньому для забезпечення належного проживання та розвитку дитини, яка повністю перебуває на утриманні позивачки. Судом встановлено, що позивачка в справі на момент звернення до суду з позовом перебувала на обліку в центрі зайнятості та отримувала соціальні виплати в мінімальному розмірі, що підтверджується випискою по рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.10-11). З лютого 2023 року працює головним спеціалістом Бобровицького відділу реалізації державної соціальної політики Управління соціального захисту населення Ніжинської РДА та отримує мінімальну заробітну плату, на яку і утримує спільну з відповідачем дитину. В процесі судового розгляду було також встановлено, що [PERSON] є працездатною особою, на даний час є військовослужбовцем та отримує достатній дохід для забезпечення належного рівня розвитку доньки, його матеріальне становище є задовільним та стабільним. З довідки Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 27.01.2023 вбачається, що [PERSON] працює у військовій частині [NUMBER] . Загальна сума його доходу за період з 26.07.2022 по 31.12.2022 складає 171 509,46 грн., із них заробітна плата (грошове забезпечення) для стягнення аліментів - 168 936, 81 грн. (а.с.76). Представник відповідача в судовому засіданні не піддавав сумніву відомості, викладені у вказаній довідці. Отже, доходи відповідача значно перевищують розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб, яку отримує позивачка та на яку утримує неповнолітню дитину. Тому, з урахуванням викладеного, доводи відповідача відносно того, що він неспроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку, а має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) є необґрунтованими. Крім того, суд вважає, що аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частина від заробітку відповідають мінімальному гарантованому розміру аліментів на одну дитину, стягнення аліментів в такому розмірі покращить належні умови для життя дитини. Всупереч вимогам статтей 76-81 ЦПК України, ні відповідач, ні його представник не надали належних і допустимих доказів відносно того, що нинішня дружина [PERSON] має двох дітей від попереднього шлюбу та не отримує аліментів на їх утримання, а також що вона не отримує допомоги у зв`язку з народженням дитини, а тому такі твердження представника відповідача, висловлені в судовому засіданні, судом не приймаються до уваги. Той факт, що відповідач перебуває в шлюбі та має дитину не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про охорону дитинства», всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, враховуючи всі обставини, встановлені судом та досліджені належні та допустимі докази, надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частки з його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). У постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, та Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №565/2071/19 визначено, що у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Отже, відповідач у зв`язку із значним погіршенням матеріального становища, підтвердженого відповідними доказами, не позбавлений права звернення до суду із позовом про зміну розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі судових рішень. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового зборупри подачі позову до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню у відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved