Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] , в особі свого представника - адвоката Крушинської А.А. звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування вимог позову зазначає, що позивач та відповідач 12 лютого 1991 року зареєстрували шлюб про що видано свідоцтво про укладення шлюбу. Спільних неповнолітніх дітей позивач та відповідач не мають, однак відповідач відмовляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС. З відповідачем спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, втрачено взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. На даний момент спільного господарства не ведеться, шлюб носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим і таким, що суперечитиме інтересам позивача. Примирення вважає неможливим та просить шлюб розірвати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано стороні позивача строк для усунення виявлених недоліків позову. Ухвалою суду від 30 січня 2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Крушинська А.А., яка діє за Договором про надання послуг у сфері права від 13 листопада 2022 року (а.с. 43) та ордеру (а.с. 42) - не з`явились подавши до матеріалів позову заяву в якій просить провести розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем підтримала, просить задовольнити. В разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 8-9). В судове засідання відповідач [PERSON] , не з`явився повторно, будь-яких заяв або клопотань, відзову чи заперечень проти позову до суду не надав. Про розгляд справи судом відповідач повідомлений належним чином в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 55, 61) та відповідно до вказаної ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Частиною 2 статті 274 ЦПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, уразі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи зазначене вище, суд вважає можливим провести розгляд даної справи у відсутності учасників справи, ухваливши по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 12 лютого 1991 року, місце реєстрації: Палац одруження Донецька область, м. Маріуполь, про що складено актовий запис № 303 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с. 19, 50). Наявності між сторонами спільних неповнолітніх дітей, з матеріалів справи не встановлено. Як зазначає сторона позивача, відповідач не бажає розривати шлюб у добровільному порядку через органи РАЦС та вважаючи примирення між позивачем та відповідачем не можливим, звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Спору про поділ майна подружжя заявлено не було. Положеннями частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 СК України\~та ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені у справі обставини, відсутність підстав для збереження шлюбу між сторонами, на розірвання якого наполягає сторона позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Також, згідно ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданого 12 лютого 1991 року, при реєстрації шлюбу з відповідачем, позивач змінила своє дошлюбне прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 19, 50) та про зміну з набутого прізвища на дошлюбне, стороною позивача не заявляється. Таким чином, враховуючи приписи ч. 1 ст. 113 СК України, суд вважає за доцільним, після розірвання шлюбу, залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили, підлягає надісланню до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його ухвалення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Крім того, стороною позивача було надано до матеріалів позову оригінал свідоцтва про укладання шлюбу серія [NUMBER] виданого 12 лютого 1991 року (а.с. 50). Відповідно ч. 1 ст. 96 ЦПК України, оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу. Враховуючи, що судом справа по суті розглянута, положення ч. 1 ст. 96 ЦПК України, суд вважає можливим, до набрання судовим рішенням законної сили, повернути позивачу наданий нею зазначений вище оригінал свідоцтва про укладання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved