Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

В жовтні 2022 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вимоги позову мотивовано тим, що 14 квітня 2007 року АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали Генеральний договір про здійснення кредитування № 050/27-125 та Додаткову угоду № 050/27-126 до Генерального договору про здійснення кредитування № 050/27-125 (далі кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язався надати відповідачеві кредит у сумі 40\~000 дол. США, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит. В свою чергу, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору в результаті чого станом на 04 серпня 2022 року має заборгованість в розмірі 7\~560 дол. США. З підстав наведених вище, позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 12 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25 січня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та зазначив також про те, що АТ «Альфа-Банк» змінило своє найменування на АТ «Сенс Банк», юридична адреса та ідентифікаційний код юридичної особи залишилися попередніми, адже не відбувалося припинення та будь-якої іншої реорганізації юридичної особи банку. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 17 квітня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Генеральний договір про здійснення кредитування № 050/27-125 та Додаткову угоду № 050/27-126 до Генерального договору про здійснення кредитування № 050/27-125 від цього ж числа, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 40\~000 дол. США, з повним погашенням кредитних коштів не пізніше 05 квітня 2012 року на умовах, визначених генеральним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором (а.с. 4-10). З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за Кредитним договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» і [PERSON] було укладено іпотечний договір № 050/1-325, відповідно до якого останній передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру за [ADDRESS] . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лавреновим І.А. (а.с. 11-14). Рішенням Вінницької міської ради «Про перейменування площ, вулиць, провулків, проїздів, тупиків в місті Вінниця» від 25 грудня 2015 року [ADDRESS] . Згідно з п. 4.1. іпотечного договору у разі не виконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 4.5. іпотечного договору іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, в тому числі, на підставі рішення суду. З матеріалів справи також встановлено, що внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року, що підтверджується статутом АТ «Альфа-Банк» (а.с. 25-44). Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна здійсненого судом 26 січня 2023 року, іпотекодержателем за вказаним вище договором іпотеки являється АТ «Альфа-Банк» (а.с.74-78). [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим порушує істотні умови Кредитного договору, внаслідок чого станом на 04 серпня 2022 року у нього утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 7\~560 дол. США (а.с. 18). Ринкова вартість квартири [ADDRESS] , згідно з Висновком про вартість майна, складеного ТОВ «Незалежна експертна компанія» від 05 серпня 2022 року, складає 1\~025\~700 грн. без ПДВ (а.с. 19). 05 серпня 2022 року АТ «Альфа Банк» направлено на адресу [PERSON] вимогу про усунення порушень, а саме у 30 денний строк сплатити заборгованість по кредиту, відсотках за користування кредитом та нараховану неустойку. Станом на 03 серпня 2022 року заборгованість становить 7\~560 дол. США. Також зазначено, що у разі невиконання цієї вимоги, банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку» (а.с. 15-17). АТ «Альфа Банк» змінив свою назву на АТ «Сенс Банк», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягом з Державного реєстру Банків від 02 грудня 2022 року (а.с. 70 зворотній бік та а.с. 71). Враховуючи наявність зазначеної вище заборгованості позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення цієї заборгованості. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку» (ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»). Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий (захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса)) або самозахист (договір про задоволення вимог іпотекодержателя). Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц вказала, що способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України «Про іпотеку») є: реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону України «Про іпотеку»); продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку), (застосована редакція закону, який діяв станом на час виникнення спірних правовідносин). Положеннями частини першої статті 41 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на час ухвалення цього рішення передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Отже, застосування такого способу захисту права, як звернення стягнення на предмет іпотеки, пов`язане виключно з невиконанням основного зобов`язання у встановлений строк (термін). Для застосування такого способу захисту своїх прав як звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно не тільки встановити факт невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, але й розмір заборгованості, в рахунок погашення якої буде звернуто стягнення. Позивач обґрунтовував своє звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки тим, що відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором належним чином, оскільки допустив утворення заборгованості. Судом встановлено отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором та розрахунок заборгованості відповідачем у справі не оспорюється. Таким чином, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні було продовжено. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону". Беручи до уваги, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. При цьому судом враховується постанова Верховного суду від 22 червня 2022 року (справа №296/7213/15), відповідно до висновків якої згадані норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону, а спеціальним законом лише запроваджено зупинення виконання цих правил на певний період. Передбачається, що у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 4\~146 грн. 88 коп., тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved