Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лілякевич Анни Анатоліївни (далі по тексту - відповідач), треті особи: [PERSON] (далі по тексту - третя особа-1), [PERSON] (далі по тексту - третя особа-2) про визнання незаконною та скасування нотаріальної дії. В позовній заяві позивач просила визнати незаконною і скасувати нотаріальну дію приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лілякевич А.А. щодо засвідчення справжності підпису [PERSON] на заяві від 05.09.2022 року про вступ до складу учасників ТОВ «Сентрал Фіш» №244; визнати незаконною і скасувати нотаріальну дію приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лілякевич А.А. щодо засвідчення справжності підпису [PERSON] на заяві від 05.09.2022 року про вступ до складу учасників ТОВ «Сентрал Фіш» № 246. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка з 10.06.1963 по 30.07.2014 перебувала у шлюбі зі [PERSON] , який 26.03.2014 набув право на частку у статутному капіталі ТОВ «Сентрал Фіш». [INFO] у зв`язку зі смертю [PERSON] відкрилась його спадщина. 16.04.2021 приватний нотаріус Дуленко О.О. зареєструвала спадкову справу № 67522771 (№03/2021) за заявами останньої дружини [PERSON] - [PERSON] про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом 17.11.2021 третім особам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у статутному капіталі ТОВ «Сентрал Фіш». 05.09.2022 відповідач вчинила нотаріальну дію у виді засвідчення справжності підпису на заяві третьої особи-1 та третьої особи-2 до ТОВ «Сентрал Фіш» про вступ до складу учасників цього товариства із розміром частки 16,67 % в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Позивачка вважає, що такі дії відповідача порушують права позивача на половину частки [PERSON] у статутному капіталі ТОВ «Сентрал Фіш», оскільки у заявах третіх осіб стверджується, що вони є спадкоємицями частки спадщини [PERSON] . Так, на думку позивача, відповідач не мала права засвідчувати підписи третіх осіб у їх заявах в силу п. 6.1 глави 7 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2022 матеріали позову передані на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою суду від 04.10.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 16.11.2022 року на адресу суду надійшли письмові пояснення від представника третіх осіб, в якому вони просили відмовити у задоволенні позову. У письмових поясненнях зазначено, що нотаріуси засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою. 23.11.2022 року через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила відмовити у позові. Відзив обґрунтовано тим, що нею, як нотаріусом, у відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 34, ч. 3 ст. 43, ч. 1 та ч. 3 ст. 78 Закону України «Про нотаріат»; п. 1 та п. 2 Глави 3 розділу І, п.п. 6.1, 6.2 п. 6 Глави 7 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296,5 було посвідчено справжність підписів [PERSON] та [PERSON] на заявах. При цьому, жодних фактів, що викладені у заявах, не посвідчувалось. Ухвалою суду від 23.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. 10.03.2023 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відзиві просила розглядати справу у її відсутність. Представник третіх осіб у судовому засіданні проти позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності належним чином повідомленого відповідача, на підставі доказів, наявних у матеріалах справі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 10.06.1963 року по 30.07.2014 року перебувала у шлюбі зі [PERSON] , який 26.03.2014 року набув право на частку у статутному капіталі ТОВ «Сентрал Фіш». [INFO] , у зв`язку зі смертю [PERSON] відкрилась спадщина, до якої входить частка статутного капіталу ТОВ «Сентрал Фіш». 16.04.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дуленко О.О. зареєструвала спадкову справу № 67522771 (№03/2021). Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дуленко О.О. від 17.11.2021 відмовлено [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у статутному капіталі ТОВ «Сентрал Фіш». 05.09.2022 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лілякевич А.А. вчинила нотаріальну дію, а саме засвідчення справжності підпису на заявах [PERSON] та [PERSON] про вступ до складу учасників ТОВ «Сентрал Фіш» в порядку спадкування (заяви від 05.09.2022 № 244, від 05.09.2022 № 246). Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Так, відповідно до ст. 3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною ст. 34 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); 2) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 3) видають свідоцтва про право на спадщину; 4) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) на підставі спільної заяви або в разі смерті одного з подружжя; 5) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів); 6) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися; 7) провадять опис майна фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою або місце перебування якої невідоме; 8) видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса; 9) накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості, що підлягають державній реєстрації; 9-1) накладають заборону щодо відчуження грошових сум, що будуть зараховані заявником вимоги, визначеним відповідно до частини четвертої статті 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства", на рахунок умовного зберігання (ескроу), відкритий відповідно до зазначеного закону; 10) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 11) засвідчують справжність підпису на документах; 12) засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу; 13) посвідчують факт, що фізична чи юридична особа є виконавцем заповіту; 14) посвідчують факт, що фізична особа є живою; 15) посвідчують факт перебування фізичної особи в певному місці; 16) посвідчують час пред`явлення документів; 17) передають заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам; 18) приймають у депозит грошові суми та цінні папери; 19) вчиняють виконавчі написи; 20) вчиняють протести векселів; 21) вчиняють морські протести; 22) приймають на зберігання документи. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом. Крім того, ст. 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 78 Закону України «Про нотаріат», нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадовою особою консульської установи України, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, крім тих, які відповідно до закону або за вимогою сторін підлягають нотаріальному посвідченню; нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадова особа консульської установи України, начальник установи виконання покарань, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою. Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 № 296/5 (п.п 6.4 п. 6 глави 7 розділу II) (далі - Порядок) регламентовано: «Нотаріус не може засвідчувати справжність підпису фізичної особи на документі, у якому стверджуються обставини, право посвідчення яких належить лише відповідному державному органові (час народження, шлюбу, смерті, наявність хвороби, інвалідності, права власності на майно тощо). Справжність підпису на зазначеному документі може бути засвідчена у випадку, якщо документ призначений для подання до компетентних органів іншої держави». Згідно з п.п. 6.1, 6.2. п. 6 Глави 7 Розділу ІІ Порядку нотаріус засвідчує справжність підпису на документах, крім тих, які відповідно до закону або за вимогою сторін підлягають нотаріальному посвідченню. Нотаріус, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені у документі, а лише підтверджує, що підпис зроблений певною особою. Як убачається із наявних у матеріалах справи заявах від 05.09.2022 № 244 та від 05.09.2022 № 246, приватний нотарікс Київського міського нотаріального округу Лілякевич А.А. засвідчила саме справжність підпису [PERSON] та [PERSON] , про що прямо вказано в заявах (а.с. 23-24, 26-27). Зазначені обставини мають важливе значення, оскільки при засвіченні підпису ПН КМНО Лілякевич А.А. не наділена повноваженнями перевіряти справжність інформації, яка міститься в заяві, в той час як вона була зобов`язана засвідчити підпис. Так, засвідчуючи підписи третіх осіб нотаріусом підтверджено, що підписи вчиненні саме цими особами, а не іншими. Засвідчення підпису не посвідчує фактів, які викладені у документі на якому такі підписи посвідчені. Як вбачається зі змісту заяв, адресованих ТОВ «Сентрал Фіш», треті особи повідомляють про вступ до складу учасників товариства із розміром часки 16,67%, що становить 668 000,00 грн. в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Зміст вказаних заяв по суті не суперечить законодавству України, з урахуванням тих обставин, що саме подання такої заяви не посвідчує будь - яких фактів, а вказує на намір вступу до складу учасників товариства. Таким чином, засвідчуючи справжність підписів [PERSON] та [PERSON] на вищевказаних заявах, приватним нотаріусом КМНО було лише підтверджено, що підписи на цих заявах зроблено саме вказаними особами, не посвідчуючи при цьому фактів, викладених у заявах, що відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат» та п.п 6.2. п.6 глави 7 розділу II Порядку, згідно якого нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою. Ця правова позиція підтверджується, зокрема, постановами Верховного Суду від 10.07.2019 у справі № 754/13412/16-ц, від 25.07.2018 у справі № 265 1889/16-ц, від 29.08.2019 у справі № 265/3640/16-ц, від 26.05.2022 у справі № 522/13417/19. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Окрім того Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачем під час вчинення нотаріальних було допущено порушення п. 6.1 глави 7 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed