Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

[PERSON] 27.10.2021 р. звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] , про захист прав споживачів та визнання припиненим виконання зобов`язання, що виникло на підставі кредитного договору. Згідно розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 122 від 05.09.2022 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з перебуванням судді Л. Мелещенко у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у період з 22.08.2022 року по 15.10.2022 року, вказана справа передана у провадження судді Атаманюка Б.М. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.09.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.10.2022 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Позов обґрунтовано тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду у справі № 344/14003/15-ц від 14 липня 2020 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором вирішено задовольнити частково. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором №IFWGA0000000093 від 25.07.2008 р. на загальну суму 560,83 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 14.07.2020 року складає 15 187 гривень 28 копійок та 235 грн. 68 коп. витрат по оплаті судового збору. В решті вимог позову відмовлено. Дане рішення набрало законної сили. На виконання рішення суду [PERSON] перерахував на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» 15 187 гривень 28 копійок боргу та 235 грн. 68 коп. витрат по оплаті судового збору. 23.06.2021 була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження від у ВП 63360083. Таким чином [PERSON] було виконане зобов`язання перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором №IFWGA0000000093 від 25.07.2008 р. Проте, в серпні 2021р. [PERSON] та [PERSON] отримали письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, підписану представником банку [PERSON] 13.08.2021, в якій зазначено, що станом на 15.07.2021 року позичальником не виконані умови кредитного договору стосовно повернення сум кредиту. У зв`язку із вказаними обставинами, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, та просить суд визнати припиненими виконанням зобов`язання [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором №IFWGA0000000093 від 25.07.2008 р. на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 липня 2020 року у справі № 344/14003/15-ц. Представник відповідача скористалася правом подання відзиву на позов в якому позовні вимоги не визнала, щодо їх задоволення заперечила. Зазначає, що аналіз положень ст. ст. 526, 599, 625 ЦК, Постанови №5 від 30.03.2012 року Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказує, що наявність судового рішення за відсутності його реального виконання боржником не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і штрафних санкцій, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту, які були нараховані після дати на яку утворилась заборгованість, що стягнута судовим рішенням. Тому вважає, що сам факт ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості не свідчить про припинення або заміну основного зобов`язання за кредитним договором та не позбавляє права кредитора нараховувати відсотки за користування кредитними коштами, неустойку, комісію, передбачені кредитним договором. Банком під час звернення до суду про стягнення заборгованості вимоги про розірвання або припинення кредитного договору не ставились, судом зазначені питання у рішенні від 14.07.2020 року не вирішувались, а тому дія кредитного договору не припинялась. Зазначене також підтверджується рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.07.2022 р у справі № 344/14003/15-ц, яким стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором станом на 14.07.2020 р.. Зазначеним рішенням суду встановлено факт правомірності нарахування відсотків, неустойки, винагороди банком після ухвалення рішення суду від 14.07.2020 року та відсутність факту виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 18.01.2022 року загальний залишок заборгованості за наданим кредитом ( тілом кредиту): 5434,14 дол. США в т.ч. залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом 3706.79 дол. США; загальний залишок заборгованості за процентами - 3623,48 дол. США, в т.ч. залишок заборгованості за простроченими процентами 3666,01 дол. США; заборгованість по комісії 2852,19 дол. США, в т.ч. заборгованість за простроченою комісією 2852,19 дол. США; загальна сума нарахованої пені 10717,80 дол. США. Всього заборгованість за кредитом становить 22627,61 дол. США. Вважає, що зобов`язання за кредитним договором не припинились ухваленням судового рішення про стягнення заборгованості, банк мав повне траво нараховувати відсотки за користування кредитом, неустойку, комісію після ухвалення такого рішення суду, доказів повного погашення заборгованості за кредитним договором позивачем не надано, факт наявності такої заборгованості підтверджується випискою по рахунку. З наведених підстав, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача в режимі відеозв`язку позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові, просив суд позов задовольнити в повному обсязі та вирішити питання розподілу судових витрат Також зазначив, то орієнтовна сума\~ витрат на професійну правинчу допомогу становить 12 тис. грн.. Представника відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила, з підстав викладених у відзиві. Додатково зазначила, що рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором №IFWGA0000000093 від 25.07.2008 р. не припинило зобов`язання по виконанню вказаного договору, тому банком була нарахована заборгованість. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, а якщо суд прийде до висновку про наявність підстав для задоволення позову, то просила суд застосувати строки позовної давності. На запитання головуючого щодо того, чому банк одразу не заявив всі вимоги до позивача за даним кредитним договором та чому до цього часу не звертається із позовом якщо вважає, що заборгованість існує, відповіла, що це є правом банку а не обов`язком. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - [PERSON] , [PERSON] , у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Від них до суду надійшли заяви в яких щодо задоволення позовних вимог не заперечували, просили розгляд справи проводити без їх участі (а.с.47-48). Вислухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, суд приходить до наступного висновку. Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішення суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №IFWGA0000000093 від 25.07.2008 р. Згідно якого сума кредиту становить 17703.92 дол. США (а.с.4-8). Згідно укладеного договору іпотеки від 25.07.2008 р. між [PERSON] , [PERSON] та ПАТ КБ «Приват Банк», вони являються майновими поручителями [PERSON] . За цим договором предметом іпотеки (трьокімнатна квартира за адресою [ADDRESS] ) забезпечується виконання зобов`язань позивальника [PERSON] за кредитним договором\~ №IFWGA0000000093 від 25.07.2008 р. (а.с.9-11). Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 14.07.2020 р., вирішено стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором №IFWGA0000000093 від 25.07.2008 р. на загальну суму 560,83 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 14.07.2020 року складає 15 187 гривень 28 копійок та 235 грн. 68 коп. витрат по оплаті судового збору. В решті вимог позову відмовлено. Дане рішення набрало законної сили 21.08.2020 р. (а.с.12-13). Відповідно до копії квитанції від 28.10.2020 р., [PERSON] перерахував на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» 15 187 гривень 28 копійок та 235 грн. 68 коп. витрат по оплаті судового збору (а.с.14). Згідно копії постанови державного виконавця\~ Івано-Франківського ВДВС від 23.06.2021 р., закінчено виконавче провадження ВП 63360083 про стягнення заборгованості згідно рішення суду від 14.07.2020 р. (а.с.15). Відповідно до письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором №IFWGA0000000093 від 25.07.2008 р., вказано, що станом на 15.07.2021 року позичальником не виконані умови кредитного договору стосовно повернення сум кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентами у встановлені кредитним договором терміни (а.с.17). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №IFWGA0000000093 від 25.07.2008 р. станом на\~ 18.01.2022 [PERSON] має загальний залишок заборгованості за наданим кредитом ( тілом кредиту) - 5434,14 дол. США в т.ч. залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом 3706.79 дол. США; загальний залишок заборгованості за процентами - 3623,48 дол. США, в т.ч. залишок заборгованості за простроченими процентами 3666,01 дол. США, заборгованість по комісії 2852,19 дол. США в т.ч. заборгованість за простроченою комісією 2852,19 дол. США, загальна сума нарахованої пені 10717,80 дол. США. Всього заборгованість за кредитом становить 22627,61 дол. США (а.с.58-61). Таким чином судом встановлено, що між сторонами був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №IFWGA0000000093 від 25.07.2008 р. Із дослідженого судового рішення встановлено, що ПАТ КБ «Приват Банк» просив стягнути у солідарному порядку із [PERSON] , [PERSON] заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5434,14 дол. США станом на 22.03.2018 р., і рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.07.2020 р. вирішено стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором №IFWGA0000000093 від 25.07.2008 р. на загальну суму 560,83 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 14.07.2020 року складає 15 187 гривень 28 копійок та 235 грн. 68 коп. витрат по оплаті судового збору. В решті вимог позову відмовлено. Дане рішення набрало законної сили 21.08.2020 р.\~ Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 3. ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Стаття 18 ЦПК України (Обов`язковість судових рішень) вказує, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч.1 вказаної норми). Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч.2 ст. 18 ЦПК України). Згідно із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України при розгляді справи № 6-939цс15 припинення зобов`язання можливе за умови його належного виконання, що проведено належним чином. Враховуючи все вище викладене, суд приходить до переконання, що зобов`язання [PERSON] перед ПАТ КБ «Приват Банк» зі сплати заборгованості за кредитним договором №IFWGA0000000093 від 25.07.2008 р. виконано шляхом сплати боргу, який встановлений в рішенні суду. Відтак, нарахування ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором №IFWGA0000000093 від 25.07.2008 р., після вирішення спору між сторонами у судовому порядку, є необґрунтованим. Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 368/923/17 (провадження № 61-15014св18), де серед іншого зазначено : «Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики, ці зобов`язання вважаються припиненими. Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості зобов`язання за кредитним договором припиняється.». Водночас суд, аналізуючи дії сторони відповідача щодо підстав для подальшого нарахування боргу, і, при цьому, зволікання із зверненням до суду для остаточного вирішення спору і припинення правовідносин за кредитним договором, звертає увагу на наявність договору іпотеки від 25.07.2008, за яким виконання кредитного зобов`язання забезпечено можливістю звернення стягнення на трьохкімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] . Одними із основних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч. 1 ст. 6 ЦК України). Частиною 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З оцінки дій сторони відповідача (з урахуванням наявності забезпечення (іпотеки), не заявлення до суду позову про стягнення всієї суми боргу, зволікання із поданням позову) прослідковується, що є висока ймовірність того, що кінцевою метою відповідача є створення певної штучної заборгованості, яка дасть йому змогу нараховувати на таку заборгованість відсотки та штрафні санкції, і, в кінцевій мені, за певної достатності утвореної заборгованості, банк скористається правом звернення стягнення на предмет іпотеки. Тому, в даному випадку, кредитор (банк) не заявивши в поданому позові одночасно всі вимоги до позичальника (боржника) та продовжуючи нараховувати борг недобросовісно сприяє настанню вигідних йому обставин, що порушує такі основні принципи цивільного законодавства як добросовісність, розумність та справедливість. За таких обставин, суд вважає, що позивачем обраний правильний спосіб судового захисту, при цьому не очікуючи позову банку про стягнення боргу, а відтак наявні підстави для визнання припиненим зобов`язання [PERSON] перед ПАТ комерційним банком «Приватбанк», яке виникло на підставі кредитного договору №IFWGA0000000093 від 25.07.2008 р. Водночас, формулюючи зміст позовної вимоги, позивач просив суд визнати припиненими виконання зобов`язання [PERSON] перед ПАТ комерційним банком «Приватбанк», яке виникло на підставі кредитного договору №IFWGA0000000093 від 25.07.2008 р. та рішення суду від 14 липня 2020 р. у справі №344/14003/15-ц. Щодо припинення виконання зобов`язання на підставі рішення суду, то така вимога не підлягає до задоволення, оскільки спори щодо виконання рішення суду вирішуються відповідно до розділ VII ЦПК України (СУДОВИЙ КОНТРОЛЬ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ). Відтак позивачем в цій частині обрано спосіб захисту, який не відповідає вимогам закону. При цьому, судом не встановлено, що між сторонами існує спір щодо виконання рішення суду про стягнення боргу. За таких обставин, позов підлягає до часткового задоволення. Розподіл судових витрат підлягає проведенню в порядку ст. 141 ЦПК України на підставі наявних підтверджуючих документів на момент розгляду справи по суті. Позивач при зверненні з позовом до суду, відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про судовий збір», оскільки кредитний договір згідно до його умов є споживчим кредитом, від сплати судового збору звільняється, а відтак з відповідача слід стягнути на користь держави витрати по оплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Outcome: partial