Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

Представник позивача адвокат Капля А.С. звернулася до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого вказала, що 17.05.2018 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та відповідачем було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АМ/4224753, забезпечений транспортний засіб «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] . 27.01.2019 року о 01 год. 20 хв. на 21 км. автодороги Київ-Овруч в с. Нові Петрівці по вул. Свято Покровська, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який не вибрав безпечної швидкості та не врахував дорожньої обстановки, здійснив виїзд на узбіччя, де здійснив наїзд на паркан домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок даного ДТП було пошкоджено паркан вказаного домоволодіння з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність, як водія автомобіля «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.», згідно Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме поліс № АМ/4224753. Постановами Вишгородського районного суду Київської області у справі № 363/698/19 від 26.04.2019 року та у справі № 363/667/19 від 28.02.2019 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно з умовами полісу ОСЦПВВНТЗ №АМ/4224753, на підставі страхового акту № 19.59.4224753-3503 від 01.08.2019 року, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений паркан, склав 3 715,32 грн. Відповідно до умов договору страхування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» відшкодувало власнику пошкодженого паркану, витрати на ремонт паркану в розмірі 3 715,32 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1 від 02.10.2019 року. У зв`язку з тим, що відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, то ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] на суму 3 715,32 грн. 01 грудня 2021 року між позивачем та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» було укладено договір № 1/Т про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» до [PERSON] перейшло до позивача. Представник ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору, із претензією про відшкодування збитків, однак відповідач відмовився виконувати вимоги претензії, а тому позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. З боку відповідача не було вчинено жодних дій для повернення страхового відшкодування. На підставі викладеного просила суд стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 3 715, 32 грн., понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 992, 40 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 3 000, 00 грн. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05.01.2023 року по справі відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Представник позивача в підготовче судове засідання не з`явилася, разом із позовною заявою подала до суду клопотання, в якому просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить про їх задоволення, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просить прийняти рішення у підготовчому судовому засіданні та провести судове засідання за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 17.05.2018 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АМ/4224753, забезпечений транспортний засіб «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] . 27.01.2019 року о 01 год. 20 хв. на 21 км. автодороги Київ-Овруч в с. Нові Петрівці по вул. Свято Покровська, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який не вибрав безпечної швидкості та не врахував дорожньої обстановки, здійснив виїзд на узбіччя, де здійснив наїзд на паркан домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із чим автомобіль отримав механічні пошкодження та пошкоджено паркан вказаного домоволодіння. Вказані обставини встановлені постановою Вишгородського районного суду Київської області від 26.04.2019 року, відповідно до якої, [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Крім того, постановою Вишгородського районного суду Київської області від 28.02.2019 року [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з умовами полісу ОСЦПВВНТЗ №АМ/4224753, на підставі страхового акту № 19.59.4224753-3503 від 01.08.2019 року, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений паркан, склав 3 715,32 грн. Відповідно до умов договору страхування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» відшкодувало власнику пошкодженого паркану, витрати на ремонт паркану в розмірі 3 715,32 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1 від 02.10.2019 року. 01 грудня 2021 року між Фізичною особою-підприємцем\~ [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» було укладено договір № 1/Т про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» до [PERSON] перейшло до Фізичної особи-підприємця [PERSON] . У п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. ст. 512, 513 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не бере ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є йото стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, оскільки права вимоги відносяться до майна та є об`єктом права власності кредитора згідно зі ст. 190 ЦК України вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з аналізу ст. 512, 513, 514, 516 та 517 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні, у тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов`язання на боці кредитора. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За положеннями ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. З матеріалів справи вбачається, що Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» відшкодувало власнику пошкодженого паркану, витрати на ремонт паркану в розмірі 3 715,32 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 02.10.2019 року. Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» зверталося до відповідача з претензією про стягнення коштів в порядку регресу, однак борг є непогашеним. Відповідно до положень частини 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положення ст. 1191 ЦК України передбачають, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлений законом. За положенням ст. 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно п. «а» пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, в тому числі, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вказана постанова Вишгородського районного\~суду Київської\~області від\~28.02.2019\~рокусторонами не оскаржувалась та набрала законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.ст. 993, 1191 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмір і виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, до позивача, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Таким чином, враховуючи, що вину відповідача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, встановлено, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Щодо вимог позивача про стягнення на її користь понесених витрат на професійну правничу допомогу, судом зазначається наступне. За змістом ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Дані розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. За відсутності таких доказів, сторона має право подати їх до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови наявності відповідної заяви, яка зроблена стороною до закінчення судових дебатів. Заявлена сума на правову допомогу в розмірі 3 000, 00 гривень підтверджується, наданими суду доказами: засвідченою копією договору про надання правової допомоги № 2 від 01.12.2021 року укладеного між адвокатом Капля Аліною Степанівною та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] , засвідченою копією акта приймання-передачі наданих послуг від 22.11.2022 року до договору про надання правової допомоги № 2 від 01.12.2021 року, квитанцією від 22.11.2022 року про сплату ФОП [PERSON] на користь адвоката Капля А.С. коштів у розмірі 3\~000, 00 грн. за підготовку (написання) та подання позовної заяви до Вишгородського районного суду Київської області, ордером серії АІ № 1309712 від 22.11.2022 року. Отже, судом встановлено, що з боку позивача дійсно були понесені судові витрати на правничу допомогу, розмір яких склав 3 000, 00 гривень. Відтак, з урахуванням критеріїв співмірності та складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості вчинених нею дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що вказані витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 3 000, 00 грн. є належним чином обґрунтованими і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, судом не встановлено, який є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом та обсягом наданих адвокатом послуг. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved