Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 14 липня 2014 року зі [PERSON] на її користь стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн щомісяця, до досягнення нею повноліття, та на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн щомісяця, до досягнення нею повноліття. Вважає, що на сьогоднішній день змінилися обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме відбулося покращення матеріального стану відповідача, так як останній працевлаштувався, регулярно отримує заробітну плату. Окрім цього, збільшився прожитковий мінімум та відповідно збільшився прожитковий мінімум на дітей, що суттєво перевищує розмір аліментів, які були стягнуті в 2014 році. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить змінити розмір аліментів та стягувати зі [PERSON] на її користь на утримання дітей аліменти щомісячно у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка на своїх вимогах наполягає, просить суд позов задовольнити та розглянути справу без її участі, про що надала суду письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2006 року по 13 квітня 2012 року, що підтверджено рішенням Пирятинського районного суду від 02 квітня 2012 року (а.с. 6). Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 14 липня 2014 року зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн щомісяця, до досягнення [PERSON] повноліття, та стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн щомісяця, до досягнення [PERSON] повноліття (а.с. 10-11). Рішення набрало законної сили 25 липня 2014 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивачка має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: відповідач офіційно працевлаштувався, отримує регулярний дохід, збільшився прожитковий мінімум та відповідно збільшився мінімальний розмір аліментів на дитину, що явно перевищує розмір аліментів, які були стягнуті з відповідача за рішенням Пирятинського районного суду від 14 липня 2014 року. Тому такі вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, передбачені ст. 182 СК України. Також суд враховує матеріальний стан платника аліментів. Так, відповідач доказів неспроможності сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позові, не надав, натомість визнав позовні вимоги, не заперечував проти збільшення розміру аліментів. Отже з урахуванням встановлених вище обставин суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних зі [PERSON] аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей, обов`язок по утриманню яких покладений на відповідача, та захистом прав відповідача. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 грн на користь держави.

Outcome: approved