Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в обґрунтування зазначивши наступне. [INFO] помер її чоловік, [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . Вона є єдиним спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає. У встановлений законом термін та порядок вона звернулася до державного нотаріуса Другої уманської державної нотаріальної контори Черкаської області із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що у правовстановлюючому документі на житловий будинок було допущено помилку у написанні прізвища власника, а саме замість правильного « [PERSON] », невірно зазначено « [PERSON] ». У зв`язку із розбіжностями у написанні прізвища спадкодавця, нотаріусом було внесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 06.10.2022 року та рекомендовано встановити в судовому порядку факт належності правовстановлюючого документу покійному, оскільки згідно нотаріальних інструкцій, неможливо виконати нотаріальні дії, коли у правовстановлюючих документах наявні розбіжності у написанні прізвища, ім`я чи по батькові. Станом на сьогодні немає можливості внести виправлення у вищевказаний договір купівлі-продажу, оскільки нотаріус, який посвідчував договір також помер, а тому цей спір може бути вирішений в судовому порядку. Просить встановити факт, що договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , від 21.01.1992 року, посвідчений державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори Кучер О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 261, дійсно належить [PERSON] , який помер [INFO] в м. Київ. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, вимоги заяви підтримує та просить суд заяву задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Паланської сільської ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій зазначає, що прибути в судове засідання можливості не має та просить відкласти розгляд справи для підготовки клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд, врахувавши процесуальну позицію заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В силу вимог п.6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Посухівської сільської ради Уманського району Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис про смерть № 3. Заявник по справі [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, та відміткою у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 11 грудня 1997 року Уманським РВ УМВС України в Черкаській області громадянину України [PERSON] . Згідно витягу зі спадкового реєстру виданого 02.04.2021 року за № 64196364, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , 02.04.2021 року була відкрита спадкова справа № 97/2021. Згідно довідки, виданої Посухівським старостинським округом Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області 14.12.2022 за № 93, жилий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] рахується за покійним [PERSON] . Вказана довідка видана на підставі погосподарської книги № 6, особовий рахунок [NUMBER] , сторінки 87-92. Разом з тим, у договорі купівлі-продажу, укладеному 21 січня 1992 року, посвідченому державним нотаріусом Кучер О.І., зареєстровано в реєстрі за № 261, зазначено, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] купив [PERSON] . Відмітка у вказаному договорі про реєстрацію права власності заповнена російською мовою, а саме вказано, що право власності зареєстровано за « [PERSON] ». Згідно постанови [PERSON] , державного нотаріуса Другої уманської державної нотаріальної контори, від 06 жовтня 2022 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , для встановлення факту належності померлому правовстановлюючого документу на житловий будинок. Згідно витребуваної судом інформації завідувач Другою уманською нотаріальною конторою Л.Діброва, повідомляє, що 02.04.2021 року Другою уманською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 97/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Дружиною спадкодавця, [PERSON] , як спадкоємцем за законом до майна померлого [PERSON] 02.04.2021 року була подана заява про прийняття спадщини. Інші заяви до нотаріальної контори не надходили. 06.10.2022 року Другою уманською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] були видані три свідоцтва про право на спадщину за законом на три види майна: земельну ділянку площею 0,2500 га, земельну ділянку площею 3,4583 га, автомобіль марки «RENAULT KANGOO» (що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру сформованої 14.02.2023 року за № 71467310). Проте, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що у документах, виданих на ім`я спадкодавця, маються розбіжності у написанні його прізвища. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315\~ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.\~ \~ \~ \~ Факт, про вставлення якого просить заявник, має юридичне значення для охорони її прав, свобод та інтересів, оскільки надає правові підстави для реалізації своїх спадкових прав, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка, що стало неможливим нотаріально, оскільки в договорі купівлі продажу житлового будинку невірно було вказано прізвище покупця чоловіка заявника, та в подальшому зареєстровано за ним право власності та його прізвище вказано російською мовою, оскільки оформлялися такі документи у період існування СРСР, що не залежало від спадкодавця. Разом з тим, внести такі виправлення у договір купівлі-продажу, який був укладений у 1992 році, при цьому одна із сторін договору померла, заявник позбавлена можливості. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності спадкодавцю договору купівлі-продажу, як документа, що підтверджує право власності на майно, на яке має право спадкоємець заявник по справі, але через наявну помилку позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Як вбачається з матеріалів справи, підставою звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, слугувало рішення нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом тільки на спадкове майно у виді житлового будинку (оскільки на інше майно належне спадкодавцю заявник свідоцтва отримала), у зв`язку із допущеними описками у написанні прізвища власника житлового будинку спадкодавця [PERSON] , до написання його анкетних даних у інших правовстановлюючих документах. Тобто, заявник не може нести відповідальність за ці недоліки, оскільки договір купівлі продажу укладався, реєструвався та посвідчувався відповідними особами, за дії яких заявник відповідати не може. Аналіз поданих доказів, у сукупністю з тим, що оригінали всіх документів, виданих компетентними органами знаходяться у заявника, наявність яких сама по собі, свідчить на її користь, тому у суду є всі підстави для встановлення юридичного факту, на якому наполягає заявник. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник. Положеннями ст. ст.\~80, 81 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд вважає, що заява є обґрунтованою, факт належності договору купівлі-продажу житлового будинку спадкодавцю [PERSON] підтверджено належними та допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved