Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, зазначивши, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] . [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину вказаної квартири, яку фактично прийняли син померлого [PERSON] та його батьки [PERSON] , [PERSON] по 1/12 частнині (1/3 частина від 1/4 частини) кожний. [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину вказаної квартири, яку фактично прийняли його батьки [PERSON] та [PERSON] по 1/8 частині, оскільки фактично проживали разом з ним. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина. За життя [PERSON] було складено заповіт, згідно з яким усе належне їй майно спадкодавець заповіла [PERSON] , який у встановлений законом строк спадщину прийняв. Позивач вважає, що він як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , має право на 1/8 частину спадкового майна, яка залишилась після смерті [PERSON] , яка була успадкована його мамою [PERSON] , яка фактично спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. У встановлений законом строк він подав заяву про прийняття спадщини. Нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності, та на 1/12 частку яку померла [PERSON] фактично отримала у спадщину після смерті її сини [PERSON] . Однак, нотаріус, грубо порушуючи ЗУ «Про нотаріат» та порядок вчинення нотаріальних дій не видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/8 частину спадкового майна, не дивлячись на те, що в рамках спадкової справи № 18/2018, ним було подано всі необхідні документи, а тому він вимушений звернутись до суду. Просив визнати таку відмову державного нотаріуса незаконною та зобов`язати державного нотаріуса Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Ларису Анатоліївну видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом у спадковій справі № 18/2018. 24.01.2023 року через канцелярію суду, відповідач надала до суду відзив на позовну заяву за змістом якої позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить відмовити, посилаючись на те, що вона не виносила постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та не відмовляла у вчиненні такої нотаріальної дії, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , успадковану нею, на думку [PERSON] , після смерті її сина [PERSON] , померлого [INFO] . Підтвердженням вказаного факту є відсутність в матеріалах цивільної справи , а також в матеріалах спадкової справи №18/2018, постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії. Згідно ЗУ «Про нотаріат» підлягають судовому оскарженню в межах нотаріального процесу нотаріальної дії, відмова у вчиненні нотаріальних дій, нотаріальні акти. Отже, в матеріалах цивільної справи відсутній об`єкт судового оскарження, що є підставою для відмови у задоволені позовних вимог. Крім того зазначає, що тлумачення ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» свідчить, що при задоволенні позову про оспорення бездіяльності нотаріуса щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії, суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусами відповідно до ЗУ «Про нотаріат»\~ і належать до його компетенції (до такого по суті висновку прийшов Верховний Суд України у справі від 17.03.2021 року у справі №761/36415/18, провадження №61/15155св20). У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Товстий К.А., позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач державний нотаріус Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. у судове засідання не з`явилася, надала відзив та копію спадкової справи, просила проводити розгляд справи за її відсутності та відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.03.1994 року, на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] (а.с. 29). [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.08.1993 року, та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.07.2009 року, Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , яку фактично прийняли син померлого [PERSON] та його батьки [PERSON] , [PERSON] по 1/12 частині кожний (1/3 частина від 1/4 частини). Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , на 1/12 частку спадкового майна, що прийняла [PERSON] , не видавалося, оскільки остання не оформлювала своїх спадкових прав. [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді 1/4 частини квартири [ADDRESS] , яку фактично прийняли його батьки [PERSON] та [PERSON] по 1/8 частини, оскільки фактично проживали разом з ним та були зареєстровані з ним на момент смерті. 03.03.2016 року, згідно з заповітом, посвідченим керуючим справами виконкому Курильської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області Кураєвою Тетяною Василівною, за реєстраційним номером 10, [PERSON] заповіла все належне\~їй майно,\~де б\~воно не\~знаходилось,\~та з\~чого б\~воно не\~складалось і\~взагалі все\~те,\~що буде\~належати їй\~на день\~смерті [PERSON] (а.с. 16). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.10.2017 року, виданим Центральним районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. 18.04.2018 року [PERSON] , звернувся до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийнятя обов`язкової частини спадщини, що залишилась після смерті його дружини [PERSON] . 03.07.2018 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Лариси Анатолівни з заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину за заповітом після смерті його бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . У даній заяві [PERSON] зазначає, що на день смерті його бабусі залишилась спадщина: частина квартири [ADDRESS] , з якої 1/4 частина належала [PERSON] , а 1/12 частина належала [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємцем якого була на 1/12 частину його мати [PERSON] , яка прийняла спадщину фактично, але не оформила своїх спадкових прав (а.с. 15 обор.). 03.07.2018 року на ім`я [PERSON] державним нотаріусом Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Ларисою Анатолівною, було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину (1/4 частина + 1/12 частина) квартири [ADDRESS] (а.с. 52 обор.). 01.09.2022 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Лариси Анатолівни із заявою (вх.1024/02-14 від 13.09.2022) про отримання свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом на 1/8 частину, посилаючись на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , Однак згідно з наявними у спадкової справі № 18/2018 документами, встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (син [PERSON] та [PERSON] ), після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частки квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виробничим об`єднанням «Південний машинобудівний завод» 09.03.1994 року розпорядження 2874, зареєстрованого в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації і записаного в реєстрову кригу за № 8п-І38. Спадкоємцем 1/8 частки вищевказаної квартири, після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] була його мати [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Факт прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON] , підтверджується їх сумісною реєстрацією, згідно з довідкою Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур м. Дніпро № 14/5-495 від 24.01.2018 року. Вказує, що спадкоємців передбачених ст. 1241 ЦК України, у спадкодавця не має. В цілях оподаткування просив у свідоцтві про право на спадщину за заповітом вказати його родинний зв`язок зі спадкодавцем - бабцею [PERSON] (а.с. 59). Листом державного нотаріуса Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Лариси Анатолівни № 2006/02-14 від 15.09.2022 року, заяву [PERSON] , повернуто у зв`язку з тим, що 03.07.2018 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] . При цьому в указаному свідоцтві було зазначено родинний зв`язок із померлою бабцею (а.с. 60). Крім того, як вбачається з листа державного нотаріуса Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Лариси Анатоліївни № 307/02/14 від 02.02.2022 року, направленого на адресу [PERSON] , йому було роз`яснено, що у спадковій справі № 18/1218 до майна померлої [INFO] його бабці [PERSON] , в жодній заяві долученій до спадкової справи не міститься його прохання про видачу свідоцтва з урахуванням частки померлого [PERSON] (а.с. 61). Про своє бажання одержати спадщину після смерті [PERSON] , він пише у заяві № 1549 від 16.09.2021, яка долучена до спадкової справи №528/2021. Відповідно до п.п. 4.13 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, державним нотаріусом зупинено вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки 15.11.2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за позовом [PERSON] , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті померлого [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] , де [PERSON] , є відповідач по справі. Отже, вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину зупиняється до вирішення справи судом. Позивач вважає,\~що він\~є спадкоємцем\~1/8\~частини вищевказаної\~квартири [ADDRESS] ,\~після смерті\~свого дядька\~-\~ [PERSON] ,\~яку фактично\~прийняла мати\~померлого -\~ [PERSON] ,\~яка в\~свою чергу\~заповіла все\~своє майно,\~що буде\~належати їй\~на день\~смерті [PERSON] . Проте, державним нотаріусом Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Ларисою Анатолівною в рамках спадкової справи №18/2018 щодо успадкованого [PERSON] в розмірі 1/8 частки після померлого [INFO] сина [PERSON] не видано йому, ні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, щодо успадкованого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Змістом частини другої даної статті визначено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). У пункті 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, видають свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Вимогами ст. 1297 ЦК України, визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно із п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Питання видачі свідоцтва про право на спадщину та винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються ЗУ «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5. Згідно ст. 5 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний, зокрема: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення; виконувати інші обов`язки, передбачені законом. Відповідно до ст. 46 ЗУ «Про нотаріат», нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Пунктами 2, 9 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», визначено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а також в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. За змістом ч. 1 ст. 66, ч.ч. 1, 11 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», п.п. 4.10 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку передбачено, що на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців, нотаріусом за місцем відкриття спадщини, за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо, видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат», п.п. 4.14 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, крім іншого, перевіряє склад спадкового майна. Згідно змісту п. 4 п.п. 4.13 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальної дії, видача свідоцтва про право на спадщину за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, зупиняється до вирішення справи судом. З матеріалів цивільної справи вбачається, що на адресу державного нотаріуса Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Лариси Анатоліївни від 13.06.2022 року, надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, з якого вбачається, що в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (суддя Католікян М.О.) знаходиться цивільна справа № 204/7064/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому, зупиняючи вчинення нотаріальної дії, державний нотаріус відповідно до ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України розглянула заяву позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину, за результатами розгляду якої правомірно зупинила вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] до вирішення спору, оскільки результат розгляду якого може вплинути на визначення кола спадкоємців та розміру (складу) спадкового майна. Крім того\~слід зазначити,\~що станом\~на день\~розгляду справи\~державний нотаріус\~не відмовляв [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті\~ [PERSON] на\~1/8\~частину квартири [ADDRESS] , яку вона фактично прийняла після сменті свого сина [PERSON] , а лише\~зупинив вчинення\~нотаріальної дії до вирішення спору у суді. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, судом встановлено, що на даний час відсутні підстави для видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті\~ [PERSON] на\~1/8\~частину квартири\~ [ADDRESS] ,\~а тому\~відсутні підстави\~для задоволення\~позовних вимог\~в частині\~визнання відмови\~державного нотаріуса Третьої\~Дніпровської державної\~нотаріальної контори Хилько Л.А. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у спадковій справі № 18/2018, оскільки станом на момент розгляду справи права позивача не порушені, а тому і не підлягають захисту. При цьому, суд вважає, що зупинення вчинення нотаріальної\~дії щодо\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину, не порушує спадкових прав позивача, оскільки відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України) та видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена (ч. 11 ст. 67 Закону України «Про нотаріат»), а лише свідчить про законність рішення нотаріуса. Що стосується вимог позивача про зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, суд вважає, що вони також задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Тлумачення\~статті 50 Закону України «Про нотаріат»\~свідчить, що при задоволенні позову про оспорення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до\~Закону України «Про нотаріат»\~і належать до його компетенції. Суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України,\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19 (провадження № 61-20469сво19) зроблено висновок, що суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта…Тобто, суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01.09.2021 року у справі № 185/9807/19. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до вимоги ч. \~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позивачу відмовлено у задоволені позову, то суд не вбачає підстав для відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed