Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~22.06.2021\~позивач \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про\~стягнення матеріальної\~шкоди,\~заподіяної внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди (далі\~ ДТП),\~де просив стягнути з [PERSON] в його користь матеріальну шкоду в розмірі 17 983,15 грн. та суму сплаченого судового збору 908,00грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову зазначив, що у його користуванні знаходився автомобіль марки ВАЗ-2115, д.н.з [NUMBER] . 25.04.2021 об 11:20 год., керуючи вказаним автомобілем, позивач рухався по проспекту Шевченка у м. Червонограді. У цей же час відповідач, керуючи автомобілем ЗАЗ-110307, д.н.з. [NUMBER] , також рухався по проспекту Шевченка у м. Червонограді та, будучи неуважним при зміні напрямку руху, не впевнившись в безпеці маневру, здійснив зіткнення з автомобілем, який знаходився під керуванням позивача, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 12.05.2021 відповідача визнано винним у скоєнні ДТП та у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП (постанова набрала законної сили 23.05.2021). В результаті ДТП автомобіль позивача отримав ряд механічних пошкоджень. Окрім цього, позивач зазначає, що цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована полісом №АР/4810157 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ АСК «Скарбниця». Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 28\~404, 00 грн., які 26.05.2021 позивач повністю сплатив ФОП [PERSON] (далі-виконавець) готівкою. Позивач зазначає, що внаслідок ДТП у автомобіля були також пошкоджені протитуманні фари та сигнал, куплені позивачем окремо. Відтак, позивач, вказуючи вартість цих запчастин, підсумовує, що вартість відновлювального ремонту його автомобіля загалом склала суму 29\~814,00 грн. Частину вартості цього ремонту було відшкодовано страховою компанією ПрАТ АСК «Скарбниця», якою перераховано на рахунок виконавця ремонтних робіт ФОП [PERSON] страхову суму у розмірі 13\~442, 15 грн. Виконавець повернув позивачу страхову виплату у розмірі 12\~636, 50 грн. (з врахуванням податку 5%, що дорівнює 805, 65 грн.). Позивач зазначає, що ця сума не покриває всіх його витрат на ремонт пошкодженого автомобіля. Таким чином, позивач вважає, що діями відповідача йому була заподіяна матеріальна шкода у розмірі 30 619, 65 грн. Оскільки 12\~636, 50 грн. страхової суми позивачу було повернуто, то позивач просить стягнути різницю між заподіяною та відшкодованою шкодою, яка складає 17 983,15 грн. \~ \~ \~ \~01.07.2021 у даній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~21.07.2021 від відповідача на адресу суду надійшов відзив, у якому останній просив у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне. Відповідач вважає, що не може і не повинен нести відповідальність за ДТП відразу, оскільки його відповідальність перед третіми особами застрахована, а майнове відшкодування, у разі настання страхового випадку, становить 130 000 грн. Посилаючись на ст. 1194 ЦК України зазначає, що у разі, якщо страхової виплати недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Виплата цієї різниці і є конкретизованим зобов`язанням відповідача сплатити вартість ушкоджень автомобіля, лише за умови повної виплати страхової суми страховиком і її недостатності для відшкодування шкоди. Відповідач вважає, що його право на відшкодування шкоди за рахунок наявного договірного зобов`язання з страховою компанією ПРАТ АСК «Скарбниця» порушено. Зазначає, що у нього і ПРАТ «Скарбниці» різні підстави відповідальності: у нього деліктна відповідальність, а у ПРАТ «Скарбниці» - відповідальність, яка виникає з договору страхування цивільно - правової відповідальності. Відповідач вважає, що сума, зазначена у страховому полісі є більш ніж достатньою для покриття страховиком шкоди. Йому не зрозуміло, чому позивач відмовився від отримання суми від страховика і чому ця сума виплачена виконавцю послуг в меншому розмірі. Домовленості страховика з виконавцем послуг та позивачем про неповну страхову виплату не мають правового значення для того, щоб вважати повним виконаним зобов`язання страховика перед третьою особою. Окрім цього, відповідач вважає, що розмір збитків, визначених позивачем, не є належним, оскільки на його думку не підтверджений належним способом доказування. Відповідач посилається на ст. 22, 36, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та підсумовує, що у разі, якщо позивач разом з страховиком погодились на виплату суми збитків виконавцю послуг, то вони повинні обумовити таку виплату страховиком на всю суму в межах 130 000 грн. Окрім цього, оскільки позивач не є власником пошкодженого автомобіля, відповідач вважає його неналежним позивачем. Тому просив у задоволенні позову відмовити. \~ \~ \~ \~26.07.2021\~на адресу\~суду від\~позивача надійшла\~відповідь на\~відзив,\~у якій\~позивач просив\~задовольнити його\~позовні вимоги\~у повному\~обсязі,\~а відзив\~не брати\~до уваги\~з огляду\~на наступне. На замовлення ПРАТ АСК «Скарбниця» оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача здійснено ФОП [PERSON] , що відображено у його звіті, де зафіксовані механічні пошкодження, отримані автомобілем в результаті ДТП, а також визначена вартість відновлювального ремонту на суму 16 130,58 грн. із врахуванням фактичного зносу автомобіля. Однак, фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 28\~404, 00 грн. Зазначає, що з врахуванням вартості окремо придбаних ним протитуманних фар та сигналу, які придбав позивач окремо, вартість відновлювального ремонту його автомобіля склала суму: 29\~814, 00 грн. Страховою компанією перераховано страхову суму на рахунок виконавця ремонтних робіт у розмірі 13\~442,15 грн., що не покрило навіть половину коштів витрачених позивачем на ремонт пошкодженого автомобіля. Оскільки позивач сплатив за ремонт автомобіля усю суму готівкою, то в подальшому виконавець повернув останньому перераховану йому страхову виплату у розмірі 12\~636, 50 грн., оскільки від страхової суми ним було сплачено 5% податку. Таким чином, різниця між заподіяною та відшкодованою шкодою складає 17 983,15 грн., яку і повинен сплатити позивачу відповідач. Позивач також зазначив, що є належним позивачем, оскільки використовує транспортний засіб на законних підставах. Тому просив позов задовольнити. Ухвалою від 13.09.2021 за клопотанням позивача до участі у справі було залучено ПрАТ «АСК «Скарбниця» у якості співвідповідача. 19.10.2021 від представника співвідповідача ПрАТ «АСК «Скарбниця» надійшов відзив, де останній зазначив, що не вбачає у даному позові будь-яких претензій з боку позивача до ПрАТ «АСК «Скарбниця» та просив у задоволенні вимог позивача до ПрАТ «АСК «Скарбниця» (якщо вони виникнуть) відмовити повністю. 19.10.2021 на адресу суду від позивача надійшли уточнення до позовної заяви, які полягали у наступному. Позивач виклавши свої доводи, заявлені ним у позовній заяві заявив також вимогу щодо відшкодування моральної шкоди. Разом з тим, просив стягнути з відповідача ПрАТ «АСК «Скарбниця» 2688,58 грн. недоплаченої йому з незрозумілих причин страхової суми, а з відповідача [PERSON] 15\~294, 57 грн. 29.10.2021 від представника співвідповідача ПрАТ «АСК «Скарбниця» на адресу суду надійшли пояснення, де останній зазначив, що не погоджується з заявою позивача про внесення уточнень до позовної заяви, у частині стягнення з страхової 2688,43 грн., оскільки дослідивши звіт №ФС-30, складений суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] було встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 16 130,58 грн. (з урахуванням ПДВ на матеріали, фарбування та запасні частини), а вартість інших матеріалів, куплених позивачем вказана без ПДВ. Зважаючи на відсутність доказів сплати ПДВ, ПрАТ «АСК «Скарбниця» сплатила позивачу суму відшкодування без ПДВ, тобто на 2688, 43 грн. менше. Відтак, представник просив у задоволенні цієї позовної вимоги відмовити. 18.11.2022 від представника відповідача адвоката Богдана П. М. надійшла заява, у якій останній просив залишити заяву про уточнення позовної заяви без розгляду, оскільки, на думку представника відповідача згідно ст. 49 ЦПК України уточнення позовних вимог не передбачене. Окрім цього, представник зазначив, що за новими позовними вимогами позивач не сплатив судового збору. Разом з тим, представник відповідача вважає не зрозумілою позицію позивача стосовно обрахування сум відшкодування збитків, виходячи з товарного чеку виконавця робіт. Представник вважає, що такий товарний чек не може підтверджувати вартість відновлювальних робіт, відновлювального ремонту автомобіля, змінювати вартість відновлювального ремонту визначеного оцінювачем B. C. Федорченко, оскільки згідно ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» правом підтвердження, визначення, зміни вартості відновлювальних робіт наділені суб`єкти оціночної діяльності, яким ФОП [PERSON] не являється. Виходити за межі визначеного оцінювачем розміром відновлювального ремонту ні ПрАТ «АСК «Скарбниця», ні відповідач згоди не давали. Виконавець сам прийняв кошти ПрАТ «АСК «Скарбниця», погодившись на проведення ремонту автомобіля у межах його оцінки B. C. Федорченком. Та врешті, через наявність поліса, з зазначеною в ньому сумою 50000 грн. ПрАТ «АСК «Скарбниця» повинна виплатити затрати по відновлювальному ремонту, навіть якщо вони становлять 30000 тис. грн., якщо таке визначено оцінювачем або експертом. З огляду на такі доводи просив у задоволенні позову з уточненнями відмовити. Окрім цього, 01.12.2021 від представника відповідача надійшла заява, у якій останній просив у прийнятті до розгляду заяви про уточнення позовних вимог відмовити, оскільки вважає подану позивачем 19.10.2021 заяву порушенням норм процесуального права. Пояснив, що подання такої заяви суперечить ст. 49 ЦПК України. Таке уточнення, на його думку, зводиться до збільшення майнової вимоги відшкодування шкоди, шляхом пред`явлення нової немайнової вимоги про стягнення моральної шкоди. Посилаючись на практику Верховного Суду, представник зазначив, що така заява містить додаткові вимоги та інші підстави позову, що мають бути оформлені письмовою заявою згідно вимог ЦПК України. Вважає, що правові підстави для прийняття такої заяви судом відсутні, відтак, у прийнятті такої слід відмовити. Ухвалою від 01.12.2021 до розгляду була прийнята заява позивача про уточнення позовних вимог від 19.10.2021. 28.12.2021 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву. Відповідач вважає, що позивач неправильно обраховує збитки, виходячи з наряд-замовлення та товарного чеку ФОП [PERSON] , які бере за доказову основу для визначення різниці між збитками та страховою виплатою. Відповідач вважає ці докази неналежними, недопустимими, недостовірними та такими, що не визначають реальний розмір збитків при ДТП, тому не можуть бути покладені в основу рішення про розмір збитків. Зазначає, що звіт про оцінку вартості за змістом має відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092. Відтак, такий звіт не міг бути складений ФОП [PERSON] , який навіть не є суб`єктом оціночної діяльності. Представник натомість вважає наданий позивачем суду звіт з оцінки матеріального збитку після ДТП складений оцінювачем [PERSON] належним та допустимим доказом визначення реальних збитків автомобілю, в противагу документам виданим ФОП [PERSON] . Представник зауважив, що виконані останнім роботи не пов`язані з ДТП і його наслідками та суперечать калькуляції вартості ремонту, складеної оцінювачем. Таким чином, вважає, що реальний розмір збитків даному автомобілю мав визначатися у розмірі фактичних збитків з врахуванням фізичного зношення автомобіля. Окрім цього, відповідач вважає, що заява не може бути задоволена з огляду на те, що позивач не є власником автомобіля, а тому не вправі заявляти вимогу про стягнення моральної шкоди, з врахуванням також того, що ним не зазначено, в чому саме полягає моральна шкода. Посилаючись на ст. 23 ЦК України вважає, що вимагати відшкодування моральної шкоди належить власнику автомобіля [PERSON] . Тому просив прийняти відзив та долучити його до матеріалів справи та дати належну оцінку при винесенні рішення. 08.04.2022 у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У ході судового розгляду позивач повідомив, що страхова компанія не пропонувала позивачу послуги жодного виконавця ремонтних робіт, позивач обирав того, хто виконає такі роботи найшвидше. ФОП [PERSON] (оцінювач) пропонував звіт позивачу, позивач звіт не оспорював. До страхової позивач не звертався для виплати повної суми, вважає, що має право вимагати відшкодування різниці вартості ремонту від відповідача. Здійснити ремонт самостійно чи купити авто відповідач не погодився. У зв`язку з тим, що відповідач відмовився виплачувати йому різницю, це стало підставою для звернення до суду. Окрім цього, позивач пояснив, що йому завдано моральну шкоду тим, що він витрачав свій час, паливо для відновлення авто, тривалістю судових розглядів, тому він переживає душевні хвилювання і несе моральні страждання. Представник відповідача адвокат Богдан П. М. у судовому засіданні заперечив проти вимог позивача в повному обсязі. Надав пояснення, аналогічні викладеним у заявах по суті спору. Окрім цього, зазначив, що у даному випадку він не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди, вважає таку вимогу безпідставною та недоведеною. Окрім цього, 16.05.2022 представник відповідача адвокат Богдан П. М. подав заяву, у якій просив визнати недопустимими наступні докази: наряд - замовлення на загальну суму 28\~404 грн. який визначає розмір понесених витрат (збитків) пов`язаних з ремонтом автомобіля, товарний чек №87 від 26.05.2021 на суму 28 404грн., товарний чек від 20.05.2021 на суму 900грн. Представник зазначає, що неналежність і недостовірність таких доказів полягає в тому, що розмір реального збитку при настанні ДТП повинен визначатися виключно актом про оцінку майна, а не актами виконаних робіт. Посилаючись на норми Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України. Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, позицію Верховного Суду у Постанові № 466/9318/14-ц від 27.06.2018, зазначає, що рахунок та акти виконаних робіт надані СТО не є належним та допустимим доказом у справі. У зазначеній справі судді відкинули як доказ акт виконаних робіт з СТО та надали перевагу оцінці проведеній страхової компанією, на підставі якої було здійснено виплату страхового відшкодування. Підсумовує, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначаються як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відтак , названі в цій заяві докази не містять в собі інформацію щодо предмета доказування - реальних збитків автомобілю ВАЗ 2115. Вважає ці докази одержаними з порушенням порядку, встановленого названими правовими актами, що на основі цих доказів не можна встановити дійсний розмір реальних збитків ( шкоди). У судовому засіданні, яке відбулося 06.06.2022 представник відповідача СК «Скарбниця» просив у задоволенні позовної вимоги відмовити, оскільки вважає, що різницю між страховою виплатою та повною вартістю ремонту має сплатити винуватець ДТП. Окрім цього, представник повідомив, що між СК «Скарбниця» та ФОП [PERSON] укладений договір як з оцінювачем. Звіт оцінювача відображає відновлювальний ремонт з урахуванням зносу, а реальні збитки можуть бути більшими. Зазначив, що шкоду позивачу було відшкодовано на підставі п. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначив також, що ні ФОП [PERSON] на ФОП [PERSON] не є платниками ПДВ. Зазначив, що страхова компанія не пропонує конкретних послуг конкретних майстрів для здійснення відновлювального ремонту. Також зазначив, що позивач не звертався до страхової для виплати повної суми, а надав заяву для виплати згідно акту ФОП [PERSON] . Пояснював, що при перерахуванні страхової виплати вартість зносу вираховує оцінювач, страхова при безпосередньому перерахуванні коштів виконавцю послуг чи страхувальнику вираховує ПДВ. Тому виконавцю робіт була сплачена сума без ПДВ. 07.11.2022 у судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , який повідомив наступне, що отримав від страхової компанії «Скарбниця» запит для проведення експертизи. Оцінка відбувалася на виїзді у с. Поториця, при оцінці були присутні позивач та відповідач. Зазначив, що при оцінюванні керувався Національним стандартом №1, Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Калькуляція становила 21\~673 грн. з врахуванням цін на запчастини. Окрім цього, свідок зазначив, що реальні збитки завжди є більшими, ніж визначені експертизою. Зазначив, що в тому випадку, коли на старий автомобіль встановлюються нові деталі, то ціна підвищується. Для оцінки реальних збитків необхідна інша експертиза. Зазначив, що ціну зі сторонами не узгоджував, робив експертизу згідно методики. На момент оцінки, оцінювач не ставить вимогу, де має бути відремонтований автомобіль. У судовому засіданні, яке відбулося 07.03.2023 було допитано свідка [PERSON] , який являється виконавцем робіт по ремонту автомобіля позивача. Свідок зазначив, що до нього звернувся позивач для проведення ремонту його авто. В автомобілі були пошкоджені бампер, капот, радіатор, фари, тощо. Свідок склав кошторис виконаних робіт, узгодив суму із позивачем, а позивач в свою чергу передав кошторис страховій. Свідок зазначає, що сума кошторису була велика, натомість страхова компанія зменшила її та виплатила лише 30 % цієї суми. Повідомив, що кошти (страхову виплату) перераховуються на його рахунок ФОП, як виконавця ремонту. Зазвичай, при виконанні робіт особа сплачує повну суму ремонту, а пізніше кошти перераховані виконавцю робіт, такий повертає клієнту. Свідок підтвердив, що позивач сплатив йому повну вартість ремонту готівкою, а коли страхова компанія перерахувала страхову суму виконавцеві, останній цю суму повернув позивачу готівкою. Свідок, різницю у оцінці вартості відновлювального ремонту, наданої страховою компанією та фактичної вартості ремонту пояснив різницею у цінах на запчастини: якщо автомобіль має знос, то і страхова компанія рахує вживані запчастини, а виконавець використовує нові (дорожчі) запчастини, тому є різниця у вартості. Повідомив, що він є платником єдиного податку. Окрім цього, повідомив, що він не є суб`єктом оціночної діяльності, а лише здійснює відновлювальний ремонт. Свідок повідомив, що про вартість ремонту він повідомляв страхову компанію. Стосовно порядку здійснення оплати та повернення коштів позивачу свідок зазначив, що зазвичай страхова компанія виплачує йому кошти протягом 3-х місяців, якщо автомобіль було відремонтовано швидше, то вартість оплачує клієнт, а після цього йому повертаються кошти. Свідок зазначив, що позивач оплатив вартість ремонту готівкою, після чого отримав чек. Також зауважив, що позивач придбав захист та фари. Вартість таких запчастин свідок не включав у калькуляцію, оскільки це доставлені запчастини. Наряд-замовлення містив лише 29 пунктів, оскільки, коли складався такий наряд, проводився поверхневий огляд автомобіля, а пізніше були виявлені внутрішні пошкодження. Свідок також повідомив, що відповідач при складенні такого наряду-замовлення не бажав бути присутній, хоча повідомлявся про це. У судовому засіданні, яке відбулося 24.03.2023 позивач та його представник просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Богдан П. М. просив у задоволенні позову відмовити, зазначив, що він та його довіритель не визнають позов у жодній його частині. Представник співвідповідача - «Скарбниця» у судове засідання не з`явився, проте був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином, підтвердження чого міститься у матеріалах справи. Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.04.2021 відносно відповідача працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №099841 за ст. 124 КУпАП (а. с. 6). Відповідно до постанови Червоноградського міського суду Львівської області від 12.05.2021 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки [PERSON] 25.04.2021 об 11:20 год. у м. Червонограді на пр. Шевченка, 27, керуючи автомобілем «ЗАЗ 110307», д. н. з. [NUMBER] , будучи неуважним, не впевнившись у безпеці маневру, здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2115, д.н.з. [NUMBER] (під керуванням позивача), внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п.10.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. (а. с. 8). Транспортний засіб автомобіль ВАЗ 211540-120-20, д. н. з. [NUMBER] , належить [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а. с. 43). В ході розгляду справи встановлено, що даним автомобілем користується позивач. Відповідно до полісу №АР № 4810157 цивільно-правова відповідальність відповідача власника транспортного засобу «ЗАЗ 110307», д. н. з. [NUMBER] , станом на 25.04.2021 була застрахована в ПрАТ «АСК» «Скарбниця» (а. с. 9), а ліміт відповідальності за шкоду життю і здоров`ю становив 260\~000,00 грн., за шкоду майну 130\~000,00 грн. (а. с. 38). Із звіту №ФС-30 від 25.04.2021 про оцінку вартості відновлювального ремонту з врахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу ВАЗ - 2115 [NUMBER] , де замовником оцінки є СК «Скарбниця», а виконавцем оцінки Федорченко В. С., вбачається, що ринкова вартість колісного транспортного засобу (далі-КТЗ) до пошкодження становила 81797, 76 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 21670, 38 грн., значення коефіцієнту фізичного зносу дорівнює 0,7, оскільки термін експлуатації КТЗ більше 12 років, а вартість ремонту з урахуванням зносу КТЗ становить 16\~130, 58 грн. (включаючи ПДВ на матеріали, фарбування та запасні частини) (а. с. 10-12). З калькуляції вартості ремонту №30 від 12.05.2021, складеної ФОП [PERSON] , судом встановлено, що вартість ремонтних робіт, фарбування, деталі, антикорозійної обробки та розхідних матеріалів становить 21670, 38 грн.(а. с. 13). Із копії бюлетеню авто товарознавця №118 від 12.05.2021 вбачається, що станом на квітень 2021 вартість автомобіля ВАЗ 21154120-30 5МТ, 2008 року випуску становила 24\~090 грн. (а. с.14). Відповідно до страхового акта №136/цв/21 від 08.06.2021 (аварійного сертифіката) заява на виплату страхового відшкодування надійшла 26.05.2021, заява про пошкодження ТЗ надійшла 26.04.2021, результати розслідування: 25.04.2021 водій застрахованого ТЗ при зміні руху допустив зіткнення із іншим ТЗ; даний випадок був кваліфікований як страховий. Розмір страхового відшкодування визначено в сумі 13442,15 грн (а. с. 92). У додатку №1 до страхового акту №136/цв/21 міститься розрахунок страхового відшкодування, у якому зокрема вказано, що розмір збитку становить 16130,58 грн, ПДВ 2688,43 грн, страхове відшкодування та сума до перерахування склала 13442,15 грн. (а. с. 93). На підтвердження факту пошкоджень транспортного засобу після ДТП в матеріалах справи міститься акт огляду КТЗ від 07.05.2021, здійсненого ФОП [PERSON] . Даний акт був складений на підставі зовнішнього огляду ТЗ. (а. с. 16). Відповідно до наряду - замовлення №011 від 04.05.2021, складеного ФОП [PERSON] , вартість наданих послуг з ремонту транспортного засобу ВАЗ - 2115 [NUMBER] разом із комплектуючими становила 28404,00 грн. (а. с. 16-17). Окрім того, до матеріалів справи позивач додав товарний чек від 20.05.2021 про купівлю фар на суму 900, 00 грн. у магазині «Авто-запчастини» (а. с. 19) та фіскальний чек про придбання звукового сигналу на суму 510 грн. (а .с.19). Із товарного чека від 26.05.2021 судом встановлено, що за ремонт автомобіля ВАЗ 2115 [NUMBER] , позивачем було сплачено ФОП [PERSON] суму 28\~404,00 грн. готівкою (а. с.19). З платіжного доручення №4414 від 08.06.2021 судом встановлено, що ПрАТ «Скарбниця» здійснила страхову виплату виконавцю робіт [PERSON] у сумі 13\~442, 15 грн. (а. с.18). В ході розгляду справи, зокрема представник відповідача ПрАТ АСК «Скарбниця» пояснив, що така сума була перерахована виконавцю послуг без ПДВ (-2688,58 грн.), оскільки виконавець послуг не був платником ПДВ, тому вартість його робіт, деталей оплачувалася без урахування ПДВ. Також у ході розгляду справи було встановлено та свідок [PERSON] підтвердив, що вищевказану суму було ним повернуто позивачу готівкою. Отже, судом встановлено, що фактична вартість відновлювального ремонту, виконаного ФОП [PERSON] становила 28\~404,00 грн., вартість окремо придбаних деталей (фар та сигналу) становила 900,00 грн. та 510,00 грн., що разом дорівнює 29 814,00 грн. Сума страхового відшкодування, сплаченого страховою компанією на користь ФОП [PERSON] склала 13\~442,15 грн. Позивач стверджує, що ФОП [PERSON] повернув йому 12636,50 грн, оскільки сплатив 5% податку на прибуток, що становить 805 грн. Тому позивач вважає, що йому заподіяна матеріальна шкода в сумі 30619,65 грн (29 814,00+805). Тому із відповідача [PERSON] позивач просить стягнути різницю, що становить 15\~294,57 грн, а із страхової компанії 2688,58 грн. недоплаченої суми страхової виплати. Окрім цього, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] 5000 грн. моральної шкоди. Оскільки відповідач [PERSON] добровільно відшкодувати завдану матеріальну шкоду відмовляється, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до положень ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з\~ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст. 1188 ЦК України). Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. п. 4-7,11,16,17 вказаної постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. № 4 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода,\~завдана особі\~чи майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Відповідно до положень\~ст. 1194 ЦК України\~ особа,\~яка застрахувала\~свою цивільну\~відповідальність,\~у разі\~недостатності страхової\~виплати (страхового\~відшкодування)\~для повного\~відшкодування завданої\~нею шкоди\~зобов`язана\~сплатити потерпілому\~різницю між\~фактичним розміром\~шкоди і\~страховою виплатою\~(страховим\~відшкодуванням). У відповідності до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно ст. 3 ЗУ «Про\~обов`язковестрахування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (№ 1961-IV) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. П. 34.2 ст. 34\~\~«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Як вже\~встановлено судом\~та зазначено\~вище,\~пошкоджений транспортний\~засіб був\~оглянутий оцінювачем\~ФОП [PERSON] ,\~ним був\~складений звіт\~про оцінку вартості відновлювального ремонту з врахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу. Також судом встановлено, що страхова компанія не пропонує клієнтам конкретного виконавця робіт з відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, тому, позивач звернувся за послугами з відновлювального ремонту до ФОП [PERSON] . Сторонами у справі не оспорюється факт ДТП та вина відповідача. Попри незгоду із вартістю відновлювального ремонту, виконаного ФОП [PERSON] ні відповідач, ні його представник не заявляли клопотання про проведення відповідної експертизи. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у\~разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. В даному випадку, законодавчі обмеження встановлені ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, що і було здійснено страховою компанією. Страхова компанія виконала свій обов`язок перед позивачем, сплативши суму страхового відшкодування вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу. Проте, порушені права позивача, після сплати страхового відшкодування, не були повністю відновлені (задоволені), оскільки залишилася частина збитків не відшкодована, а тому він просив решту суми матеріальних збитків стягнути з відповідача, що узгоджується із положеннями ст. ст. 1166, 1188, 1194 ЦК України. Таким чином, з врахуванням положень ст. 1194 ЦК України для повного відшкодування завданої шкоди застрахована особа (відповідач) зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром завданої матеріальної шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Предметом даного спору є відшкодування матеріальної шкоди та недостатність суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна. Відповідно до частин першої, другої\~статті 22 ЦК України\~ особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку, згідно зі\~статтею 1194 ЦК України,\~щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого потерпілому пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, тобто фактична вартість відновлювального ремонту є більшою ніж страхова виплата, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого\~\~\~\~\~2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження 61-12032св19). Відтак, суд вважає, що посилання відповідача [PERSON] та його представника на те, що розмір майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, а тому всі збитки повинні бути відшкодовані страховою компанією не відповідає фактичним обставинам даної справи та є помилковими. Окрім цього, відповідач [PERSON] вважає, що оскільки позивач не являється власником пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу він не вправі звертатися до суду з даним позовом. Такі доводи відповідача не заслуговують на увагу, оскільки в ході розгляду справи судом було встановлено, що позивач на законних підставах користувався вищевказаним автомобілем і саме він поніс витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, за відшкодуванням яких він і звернувся до суду. Щодо клопотання представника відповідача про визнання неналежними та недопустимими доказів, а саме наряду-замовлення на загальну суму 28404 грн., товарного чеку №87 від 26.05.2021 на суму 28404 грн, товарного чека від 20.05.2021 на суму 900 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Представник відповідача заявляючи таке клопотання, зазначив, що вважає, що розмір реального збитку при настанні ДТП повинен визначатися виключно актом про оцінку майна, а не актами виконаних робіт. Окрім цього, посилаючись на постанову ВС у справі № 466/9318/14-ц від 27.06.2018, зазначив, що у зазначеній справі судді відкинули як доказ акт виконаних робіт з СТО та надали перевагу оцінці, проведеній страхової компанією, на підставі якої було здійснено виплату страхового відшкодування. Щодо таких доводів, суд вважає за необхідне зазначити, що норми законодавства про страхування не покладають на потерпілого обов`язок доводити розмір збитків виключно шляхом проведення його оцінки відповідно до\~Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а згідно з частиною другою\~статті 14 ЦК України\~особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Крім цього, частиною другою\~статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні"\~визначено випадки, коли проведення оцінки майна є обов`язковим. Предмет спору у даній справі, до таких випадків не відноситься. Також суд враховує і те, що звіт про оцінку майна є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що визначає розмір збитку. Також представник відповідача у своїх доводах покликається на постанову КЦС ВС у справі №466/9318/14 від 27.06.2018, у якій Верховний Суд зокрема зазначив наступне: «ухвалюючи рішення про відмову у позові, апеляційний суд виходив з того, що страховою компанією у повному обсязі виплачено позивачу страхове відшкодування відповідно до розміру оціненої шкоди, а акт виконаних робіт на суму 29 006,90 грн та квитанція про їх оплату від 30 вересня 2014 року не містять доказів, що вказані роботи проведенні для усунення пошкоджень автомобіля, отриманих саме в даній дорожньо-транспортній пригоді». Тому дані документи і не були взяті судом до уваги. Разом з цим, у даній справі в учасників не виникали сумніви у тому, що відновлювальний ремонт вищевказаного транспортного засобу був проведений для усунення пошкоджень автомобіля, отриманих саме в даній дорожньо-транспортній пригоді. Тому суд не враховує дану постанову Верховного Суду при ухваленні рішення, оскільки у такій йдеться про інші обставини та стосується не зовсім аналогічних правовідносин. Більше того, суд враховує і те, що 25.04.2021 року ФОП [PERSON] був проведений огляд КТЗ, за результатами чого був складений відповідний акт, і такий огляд був проведений в присутності ФОП [PERSON] та потерпілого. Акт огляду був складений на підставі зовнішнього огляду транспортного засобу. Після такого огляду, ФОП [PERSON] склав нарад-замовлення №011 від 04.05.2021 про вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням комплектуючих. В судовому засіданні свідок ФОП [PERSON] повідомив суду, що при первинному огляді в акт були включені лише видимі зовнішні ушкодження, а в подальшому були виявлені внутрішні ушкодження транспортного засобу, що і потягнуло збільшення вартості відновлювальних робіт, відносно визначеної у звіті, складеному ФОП [PERSON] . Тому суд вважає, що на підтвердження розміру шкоди позивач надав належні та допустимі докази, а відповідач, заперечуючи проти цього розміру, не надав доказів на його спростування. З доказів, які містяться у справі судом установлено, що проведені позивачем оплати за ремонт автомобіля, є оплатою саме за автомобіль, який був пошкоджений внаслідок ДТП з транспортним засобом відповідача. Тому суд вважає, що наявні в матеріалах справи наряд-замовлення та товарні чеки, підтверджують вартість та розмір відновлювального ремонту, яку позивач поніс. Також суд вважає, що нарад-замовлення, який був розрахований після акту огляду транспортного засобу, враховуючи пошкодження після ДТП, є законною підставою для стягнення витрат, понесених за відновлювальний ремонт. Таким чином, клопотання представника відповідача про визнання вищевказаних доказів недопустимими не підлягає до задоволення. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] матеріального збитку, що дорівнює різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Разом з цим, суд враховує те, що страховою компанією було перераховано [PERSON] (виконавцю робіт) 13442,15 грн. Позивач стверджує, що виконавець робіт повернув йому готівкою 12636,50 грн, за мінусом 5% податку на прибуток (805,65 грн), який сплатив ФОП [PERSON] . Проте, на підтвердження таких доводів матеріали справи не містять жодних доказів. ФОП [PERSON] , який був допитаний судом у якості свідка, таких відомостей суду не повідомляв. Відтак, суд бере до уваги те, що підтверджується матеріалами справи та вважає, що позивачу страховою компанією (через ФОП [PERSON] ) відшкодовано збитки в сумі 13442,15 грн. Таким чином, із відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути різницю між фактичною вартістю здійсненого ремонту та сумою страхового відшкодування, яку виплатила страхова компанія, що становить 29\~814, 00 грн. 13\~442, 15 грн. = 16\~371, 85 грн. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Тому, оскільки позивачем до стягнення з відповідача [PERSON] заявлена сума 15294, 57 грн., то

Outcome: partial