Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна, у якому просить суд: -визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за позивачем [PERSON] ; -витребувати квартиру [ADDRESS] із чужого незаконного володіння [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що 26 листопада 2007 року між нею та Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» було укладено кредитний договір №2631/1107/45-005, згідно якого позивач отримала від АКБ «ТАС-Комерцбанк» кредит у розмірі 8 000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних за весь строк користування кредитом. Кредитні кошти призначалися для здійснення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальна площа квартири 22,80 кв.м., житлова площа квартири 12,50 кв.м. Вказує, що для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №2631/1107/45-005-2-1 від 26.11.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрований в реєстрі за номером №8961, відповідно до умов якого позивач передала в іпотеку АКБ «ТАС-Комерцбанк» квартиру належну їй на підставі Договору купівлі-продажу від 26.11.2007 року. Посилається, що на початку вересня 2020 року позивачу стало відомо, що 20 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександрович було зареєстровано право власності на квартиру позивача за відповідачем - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 вересня 2020 року №223762383. Відповідно до даної довідки - підставою для державної реєстрації були: договір №1935/К купівлі-продажу прав вимоги, серія та номер: 607, виданий 18.09.2019, видавник: Гембарська С.І., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; вимога (в порядку ст.35 ЗУ "Про іпотеку"), серія та номер: 14/01, виданий 14.01.2020, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНТАЙМ КАПІТАЛ»; поштове повідомлення, серія та номер: 6655-96176, виданий 15.01.2020, видавник: Сервіс кур`єрської доставки. Вказує, що отримавши вищезазначену інформаційну довідку та шляхом пошуку інформації щодо банку який надав кредитні кошти та його правонаступництва, позивачу стало відомо, що правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» став ВАТ «Сведбанк» який надалі змінив свою організаційно-правову форму на ПАТ «Сведбанк». Крім того, 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого останній набув право вимоги, зокрема, за вищезазначеним кредитним договором та договором забезпечення. 18.09.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №1935/К, відповідно до якого останній набув право вимоги, зокрема, за вищезазначеним кредитним договором та договором забезпечення. Таким чином вказує, що новим Іпотекодержателем за договором іпотеки № 2631/1107/45-005-2-1 від 26.11.2007 року став Відповідач-2, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 вересня 2020 року №223762383. Зазначає, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13.08.2021, яке набрало законної сили 14.09.2021 було задоволено позовні вимоги позивача, а саме: -визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 51236220 від 20.02.2020 року на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» (ідентифікаційний код юридичної особи: 40424878); -скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про проведення державної реєстрації права власності № 35581749 від 20.02.2020 року про реєстрацію за ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» (ідентифікаційний код юридичної особи: 40424878) права власності на квартиру [ADDRESS] ; -відновлено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , шляхом внесення відповідних змін до зазначеного реєстру. Стверджує, що виконати рішення в частині відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за позивачем, шляхом внесення відповідних змін до зазначеного реєстру є неможливим, оскільки під час розгляду Солом`янським районним судом м. Києва справи відповідач-1 28.09.2020 продав спірну квартиру відповідачу-2. Посилаючись на вимоги статей 386-388 ЦК України, просила суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.11.2021 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 10.12.2021 позивачем було подано до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.12.2021 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.09.2022 у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Відповідачами відзиву на позовну заяву подано не було. Також не було подано пояснень на позову заяву третьою особою. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала 20.03.2023 до суду заяву про розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки проте не отримав останню та конверт повернувся на адресу суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Суд вважає повідомлення відповідача-1 про час та місце розгляду справи належним. Представник відповідача-2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки яку було отримано останнім 15.02.2023, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає повідомлення відповідача-2 про час та місце розгляду справи належним. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки проте не отримала останню та конверт повернувся на адресу суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд вважає повідомлення третьої особи про час та місце розгляду справи належним. Суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності позивача, оскільки нею подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також відповідачів та третьої особи, оскільки останні належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи та не повідомили суду причини своєї неявки у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.11.2007 між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладеного договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого продавець продав покупцю квартиру [ADDRESS] , загальною площею 22,80 м2. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. (а.с. 11-12) 26.11.2007 між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2631/1107/45-005, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 8 000,00 доларів США на строк по 26.11.2022 року, а позичальник зобов`язувався повернути кошти у встановлений у договорі строк та сплачувати банку за користування кредитом 11,90 відсотків річних (а.с. 15-20). Відповідно до п. 1.4. кредитного договору, кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 22,80 м2. На забезпечення виконання кредитного договору 26.11.2007 між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 2631/1107/45-005-Z-I, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS] , загальною площею 22,80 м2 (а.с. 21-25). При цьому, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13.08.2021 (справа № 760/20229/20, яке набрало законної сили 14.09.2021, було встановлено, що 16.11.2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» змінив назву на ВАТ «Сведбанк», який надалі змінив свою організаційно-правову форму із відкритого акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство. Відповідно до інформаційної довідки № 223762383 від 14.09.2020 року, ПАТ «Сведбанк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги № 1306 від 25.05.2012 року уступив право вимоги за вказаними вище кредитним та іпотечними договорами ПАТ «Дельта Банк». В подальшому на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги №1935/К від 18.09.2019 року ПАТ «Дельта Банк» відступив право вимоги за кредитним та іпотечними договорами ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» (а.с.29-31). Також відповідно до інформаційної довідки № 223762383 від 14.09.2020 року, приватним нотаріусом Золотих О.О. на підставі іпотечного договору № 2631/1107/45-005-Z-1, серія та номер: 8961, виданий 26.11.2007, видавник: Морозова С.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; договору №1935/К купівлі-продажу прав вимоги, серія та номер: 607, виданий 18.09.2019, видавник: Гембарська С.І., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; вимоги (у порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку»), серія та номер: 14/01, виданий 14.01.2020, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ»; поштове повідомлення, серія та номер: 6655-96176, виданий 15.01.2020, видавник: Сервіс кур`єрної доставки, було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 51236220 від 20.02.2020 та зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі застереження, що міститься в договорі іпотеки відповідно до статті 37 Закону № 898-IV. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином суд приходить до висновку, що обставини протиправного набуття 14.09.2020 права власності Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» є встановленими та доказуванню не підлягають. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13.08.2021 (справа № 760/20229/20, яке набрало законної сили 14.09.2021, було задоволено позовні вимоги [PERSON] , а саме: -визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 51236220 від 20.02.2020 року на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» (ідентифікаційний код юридичної особи: 40424878); -скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про проведення державної реєстрації права власності № 35581749 від 20.02.2020 року про реєстрацію за ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» (ідентифікаційний код юридичної особи: 40424878) права власності на квартиру [ADDRESS] ; -відновлено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , шляхом внесення відповідних змін до зазначеного реєстру (а.с. 26-29). Відповідно до Інформаційної довідки № 257107948 від 18.05.2021 право власності на спірну квартиру приватним нотаріусом КМНО Гембарською С.І. було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 799, виданий 28.09.2020, видавник приватний нотаріус КМНО Гембарська С.І. (а.с. 30-32). Таким чином вбачається, що під час розгляду судом справи №760/20229/20 Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» було відчужено на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ. Усталеним в судовій практиці та цивілістичній доктрині є поділ недійсних правочинів на нікчемні та оспорювані. В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного. Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, рецисорний позов). Натомість нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття прав взагалі). Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Аналіз статті 387 ЦК України свідчить, що віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. З урахуванням специфіки речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта стаття 263 ЦК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 червня 2021 року в справі № 676/62/17 (провадження № 61-7083св19) зазначено, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. […] Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду. Цивільне законодавство розрізняє право володіння як складову повноважень власника (частина перша статті 317 ЦК України), як різновид речових прав на чуже майно (пункт 1 частини першої статті 395 ЦК України) та як право, що виникає на договірних засадах, тобто договірне володіння. […] Враховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку. Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тобто, особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього повноваження власника, зокрема набуває і право володіння. Право власності припиняється у разі, зокрема, звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника (пункт 8 частини першої статті 346 ЦК України). У даній справі судом було встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі на підставі договору купівлі-продажу укладеним між [PERSON] та ТОВ «ФК «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ», серія та номер: 799, виданий 28.09.2020, видавник приватний нотаріус КМНО Гембарська С.І. Разом із тим, право власності ТОВ «ФК «ФІНТАЙМ КАПІТАЛ» на квартиру [ADDRESS] було набуте шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі дії Закону № 1304-VII, за рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 51236220 від 20.02.2020, яке в подальшому було скасоване рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13.08.2021 (справа № 760/20229/20). Зі набранням законної сили судовим рішенням, яким скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 51236220 від 20.02.2020 року на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» (ідентифікаційний код юридичної особи: 40424878) яким було звернуто стягнення на предмет іпотеки на підставі дії Закону № 1304-VII, відпала правова підстава припинення права власності позивача на квартиру. За таких обставин, оскільки рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 51236220 від 20.02.2020 року на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» (ідентифікаційний код юридичної особи: 40424878) було скасовано, суд проходить до висновку, що квартира вибула з володіння позивача поза їх волею, у зв`язку з чим підлягає витребуванню від [PERSON] у порядку ст.387 ЦК України. При цьому суд звертає увагу, що у пунктах 142, 146, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) вказано, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20) зазначено, що за загальним правилом якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Судовий захист повинен бути повним, відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки викладено у пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20). З урахуванням викладеного вище, позовні вимоги по визнання за позивачем права власності на спірну квартиру задоволенню не підлягають, оскільки у даному випадку належним способом захисту є пред`явлення віндикаційного позову. Окрім цього суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині позовних вимог до відповідача-2, оскільки у відповідності за зазначених вище правових висновків, власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача, а тому належним відповідачем у даній справі є саме останній набувач, тобто [PERSON] . Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином із відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 401,79 грн. (5 947,79 + 454,00).

Outcome: partial