Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

В поданій до суду заяві позивач [PERSON] вказує на те, що їй належить на праві власності будинок [ADDRESS] . Позивач та відповідач по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 18 травня 2017 року. Від даного шлюбу у них є син [PERSON] . Зазначає, що відповідач упродовж тривалого часу систематично порушує правила співжиття з нею та їхньою дитиною, зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, застосовує психологічне і фізичне насилля, а також погрожує нанесенням тілесних ушкоджень, що робить неможливим проживання з ним в одному будинку. Вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів. Відповідач сім разів притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КупАП (Вчинення домашнього насильства). Стверджує, що заходи запобігання і громадського впливу стосовно відповідача, зокрема бесіди, попередження та судові рішення, виявилися цілком безрезультатними та не привели до припинення насильства щодо неї та їхньої дитини. Добровільно звільнити житло відповідач не бажає. Просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належного їй будинку [ADDRESS] шляхом виселення з нього [PERSON] , [INFO] без надання йому іншого житлового приміщення. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просили задовольнити позов. Не заперечували щодо заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача та ухвалення заочного рішення так, як відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що дійсно відповідач по справі зловживає спиртними напоями, постійно влаштовує сварки, іноді застосовує фізичну силу. Проживання з ним в одному будинку є неможливим. Заслухавши пояснення позивача її представника, покази свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення з наступних підстав. Позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 287399281 від 29.11.2021 року. З довідки виданої Мізоцькою селищною радою Рівненського району Рівненської області від 02.01.2023 року № 01/1 вбачається, що в спірнону будинку зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , який є колишнім членом сім`ї, так як шлюб, між позивачкою [PERSON] та відповідачем розірвано 18 травня 2017 року. Згідно частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.3 ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Відповідно до положень ч.1 ст.116 ЖК якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Доводи позивача про те, що відповідач, будучи зареєстрованим у спірному будинку, вчиняє фізичне та психологічне насильство в сім`ї, підтверджуються листом Здолбунівського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області від 13.10.2020 року № 8708/204/25/01.2020 а/з та постановами Здолбунівського районного суду Рівненської області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розтлумачено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Аналізуючи надані позивачем та її представником докази, суд приходить до висновку, що відповідач систематично порушує правила співжиття, які унеможливлюють його спільне проживання в будинку, що належить [PERSON] . На підставі наведеного, суд вважає за необхідне усунути перешкоди у здійсненні власником права володіння, користування та розпорядження приватним майном, пов`язане з проживанням відповідача в спірному будинку. З відповідача також підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved