Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] про поділ в натурі житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , який знаходиться у спільній частковій власності сторін. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначила, що їй та відповідачу на праві спільної часткової власності належить вищевказаний спірний будинок, частки яких є рівними, по 1/2 частині за кожним. Позивач має намір виділити в натурі належну їй частину вказаного житлового будинку, однак вирішити дане питання з відповідачем в добровільному (позасудовому) порядку не має можливості. На підставі викладеного позивач просила розділити в натурі вищевказаний житловий будинок. Ухвалою судді від 04.07.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 11.09.2019 року провадження у справі зупинено. Ухвалою від 29.10.2020 року провадження у справі відновлено. Ухвалою від 02.03.2021 року по справі призначено будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 29.07.2021 року до суду надійшов висновок експерта. Ухвалою від 29.07.2021 року провадження у справі відновлено. Ухвалою від 16.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась. Від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та підтримання позову в повному обсязі. Просила виділити в натурі належну їй частку в житловому будинку за варіантом запропонованим експертом. В судове засідання відповідач та його представник не з`явились. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Виходячи із запропонованого експертом одного варіанту поділу будинку, представник відповідача просила виділити відповідачу у власність частину будинку, що визначена висновком експерта для 2-го співвласника. Водночас просила обов`язок щодо виконання ремонтно-будівельних робіт на загальну суму 11200 грн. покласти на відповідача, в зв`язку з чим зменшити розмір компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Дослідивши матеріали справи (копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.02.2019 року по справі №468/935/18-ц; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №171709856, сформованого 26.06.2019 року; копію технічних паспортів на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , виданих 27.06.2018 року; звіт №406-18 про визначення оціночної вартості від 02.07.2018 року; копію постанови Верхового Суду від 16.09.2020 року по справі №468/935/18-ц; висноков експерта №125-024 від 24.06.2021 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторонам по справі на праві спільної часткової власності належить житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , частки яких є рівними та становлять по 1/2 частині за кожним. В порядку розгляду вказаної справи проведено судову будівельно - технічну експертизу та до суду надійшов Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної та земельно-технічної експертизи від 24.06.2021 року № 125-024 та зазначено, що: 1. Провести поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] на самостійні ізольовані, відповідно до ідеальних часток співвласників та відповідно до вимог нормативно правових актів у галузі будівництва - технічно можливо. На розгляд суду пропонується один варіант поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами співвласників з визначенням реальної частки, з урахуванням побажання співвласників, відповідно до часток співвласників та вимог нормативно - правових актів, які надано в таблиці дослідницької частини та зображено схематично в Додатку № 1, № 2 до даного Висновку, а також визначена грошова компенсація власнику, частка якого в натурі після поділу змінилась. Крім того, експертом пропонується один варіант поділу земельної дідянки. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна № 55 від 18.06.2007 року, затвердженою в Мінюсті України від 06.07.2007 року. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Згідно п.п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). У спорах про поділ в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідно до ч. 1ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Заст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У справі № 6-12цс13, а саме в постанові від 03 квітня 2013 року, Верховний Суд України дійшов наступних висновків щодо виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.183,358,364,379,380,382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). Відповідно достатті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. У частинах першій, третій статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до частини четвертоїстатті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що "у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників". У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що "виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно". У постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13 зазначено, що "частиною першоюстатті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні". Статтею 41 Конституції Українипередбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. ст.317,319,321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Позивачем доведено той факт, що вищевказаний спірний житловий будинок являє собою окремий об`єкт нерухомості, але спільна часткова власність перешкоджає останній у повній мірі реалізувати своє право власності. Враховуючи вищевикладенне, думку сторін, суд вважає за можливе провести реальний розподіл вищевказаного житлового будинку, виділивши в натурі позивачу частку у спірному об`єкті нерухомого майна, визначену експертом як 1-му співвласнику, а відповідачу - частку у спірному об`єкті нерухомого майна, визначену експертом як 2-му співвласнику Згідно висновку експерта, реальна частка позивача становитиме 41/100, а відповідача - 59/100, що на 9/100 часток більше від частки позивача. Сума грошової компенсації, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 22019 грн. При цьому, суд вважає необхідним покладення обов`язку щодо виконання ремонтно-будівельних робіт на загальну суму 11200 грн. саме на відповідача, тим самим зменшивши розмір грошової компенсації, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 10819 грн. (22019 грн. - 11200 грн.). За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підягають витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. та вирати на проведення експертизи в розмірі 8000 грн., а всього 8768 грн. 40 коп. На підставі ст.ст. 364, 367 ЦК України та

Outcome: approved