Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Новоселівська сільська рада Полтавського району Полтавської області, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [PERSON] , народилась [INFO] в с. Яновщина Полтавського району Полтавської області. Після реєстрації шлюбу з [PERSON] позивачка прийняла його прізвище - [PERSON] . Шлюб між ними був розірваний 6 вересня 1990 року, шлюбне прізвище позивачка не змінювала. У позивачки є сестра [PERSON] , [INFO] , яка також після реєстрації шлюбу прийняла прізвище чоловіка. Їхніми батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження. Батьки проживали за адресою [ADDRESS] у будинку, право особистої власності на який згідно зі свідоцтвом від 11 серпня 1989 року належало батькові позивачки - [PERSON] . Мати [PERSON] померла у 1992 році. Батько [PERSON] помер [INFO] . На користь позивачки та її сестри [PERSON] 10 жовтня 1992 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений секретарем Черкасівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Згідно з волею спадкодавця все його майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, позивачка та її сестра мають успадкувати в рівних частках. Ні позивачка, ні її сестра не подавали заяв про прийняття спадщини, спадкова справа не відкривалась, про що нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори видана довідка № 11/02-14 від 11 січня 2023 року. Нотаріусом в усній формі позивачці було відмовлено у відкритті спадкової справи в зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту прийняття нею спадщини. За вказаних обставин позивачка вимушена звертатись до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не з`явилася, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та прохала задовольнити. Від відповідачки до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Новоселівська сільська рада Полтавського району Полтавської області до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] , народилась [INFO] в с. Яновщина Полтавського району Полтавської області. Після реєстрації шлюбу з [PERSON] позивачка прийняла його прізвище - [PERSON] . Шлюб між ними був розірваний 6 вересня 1990 року, шлюбне прізвище позивачка не змінювала. У позивачки є сестра [PERSON] , [INFO] , яка також після реєстрації шлюбу прийняла прізвище чоловіка. Їхніми батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження. Батьки проживали за адресою [ADDRESS] у будинку, право особистої власності на який згідно зі свідоцтвом від 11 серпня 1989 року належало батькові позивачки - [PERSON] . Мати [PERSON] померла у 1992 році. Батько [PERSON] помер [INFO] . На користь позивачки та її сестри [PERSON] 10 жовтня 1992 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений секретарем Черкасівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Згідно з волею спадкодавця все його майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, позивачка та її сестра мають успадкувати в рівних частках. Ні позивачка, ні її сестра не подавали заяв про прийняття спадщини, спадкова справа не відкривалась, про що нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори видана довідка № 11/02-14 від 11 січня 2023 року. Пленум Верховного Суду України в п.1 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що «відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини. В даному випадку на час смерті [PERSON] , який помер [INFO] та протягом встановленого законом строку на прийняття спадщини діяли норми ЦК УРСР. Тому дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року, статтею 524 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Згідно правового висновку викладеного у постанові ВС від 25.03.2020 року у справі № 305/235/17, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). А як зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз`яснив, що «судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). У відповідності до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивачка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, як це передбачено ст. 549 ч. 1 ЦК УРСР, а з 1996 року постійно проживає та зареєстрована у будинку , що є спадковим майном. Вказані обставини підтверджуються довідками № 09.1-15/4/1 від 03.01.2023, № 09.1-15/4/3 від 04.01.2023, № 09.1-15/4/4 від 04.01.2023, виданими виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, в яких зазначається, що житловий будинок з надвірними побудовами по [ADDRESS] дійсно належав померлому [PERSON] , земельна ділянка не приватизована, заборгованості по сплаті податку немає. Позивачка, донька померлого, фактично приступила до управління спадковим майном шляхом проведення поточного ремонту та догляду за спадковим будинком, а з 1996 року постійно проживає та зареєстрована у ньому. [PERSON] не прийняла спадщину у встановленому законом порядку, позивачка є єдиним спадкоємцем [PERSON] . Таким чином, позивачка прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном. Згідно ст. 315 ч. 3 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вирішуючи позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на житловий будинок, суд виходив з наступних мотивів та положень закону. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Судом встановлено, що житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 11.08.1989 р. виданого Черкасівською сільською Радою народних депутатів відповідно до діючого на той час законодавства. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема і на вказаний житловий будинок, а сама позивачка вважається такою, яка вступила у володіння та управління майном і не заявила відмови від спадщини, а тому позовну вимогу про визнання права власності на такий слід задовольнити. Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне віднести судові витрати за рахунок позивачки. На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved