Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Позивач 27.01.2023 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 22 травня 1983 року у Виконавчому комітеті Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, зареєстрував шлюб з відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис за № 11. В шлюбі народились син [PERSON] , 1985 року народження та донька [PERSON] , 1986 року народження, які на момент звернення до суду є повнолітніми. Позовні вимоги обґрунтував тим, що із відповідачем разом не проживають із 2009 року, між сторонами фактично припинені сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За наведених обставин просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, однак представник позивача адвокат Широких Юлія Валеріївна подала заяву, у якій просила розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника, щодо заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про час і дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 11 січня 2023 року (а.с.5) сторони зареєстрували шлюб 22 травня 1983 року у Виконавчому комітеті Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис №11. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 гривень за позовну вимогу про розірвання шлюбу (а.с.3). На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved