Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про припинення права власності на домоволодіння [ADDRESS] , який в ході розгляду справи уточнив, вказавши, що його батьки проживають у приватному будинку по [ADDRESS] . Враховуючи їх вік, він прийняв рішення щодо будівництва у майбутньому домоволодіння поруч із їх будинком, дізнавшись, що між домоволодінням [ADDRESS] та домоволодінням [ADDRESS] , знаходиться занедбана земельна ділянка, на якій немає будь яких будівель, ділянка поросла бур`янами, чагарниками та завалена побутовим сміттям. Зі слів сусідів, на території вказаної ділянки колись було домоволодіння, яке з часом було зруйноване, власники якого давно померли, спадщину ніхто із рідних не прийняв. Маючи у законний спосіб одержати земельну ділянку у користування, він звернувся до відповідача та рішенням Криворізької міської ради № 4840 від 30.06.2020 отримав згоду на розробку детального плану території для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . У липні 2020 року він подав розроблений детальний план території на процедуру громадських слухань, де було встановлено, що ця земельна ділянка відноситься до домоволодіння [ADDRESS] , на яке в електронній базі даних КП ДОР «Криворізьке БТІ» зареєстровано право власності, що відображено у витязі із протоколу від 01.10.2020. В жовтні 2020 року він звернувся до виконкому Довгинцівської районної у місті ради із запитом про інформацію стосовно наявності об`єкту нерухомості на занедбаній земельній ділянці по [ADDRESS] . За результатами обстеження виконкому було встановлено, що домоволодіння по [ADDRESS] , житловий будинок зруйнований, на місті житлового будинку розташований пагорб, який поріс бур`янами, чагарником та завалений сміттям та вказане домоволодіння має поштову адресу: [ADDRESS] . Власником вказаного домоволодіння була [PERSON] , яка придбала домоволодіння у 1991 році, однак там не мешкала, фактично проживала за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] , спадщину після її смерті ніхто не прийняв. У грудні 2020 року він звернувся до виконкому Криворізької міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, однак рішенням від 27.01.2021 йому відмовлено, серед причин зазначено не вирішення питання анулювання правовстановлюючих документів на домоволодіння [ADDRESS] . Тому на підставі пунктів 4, 11 частини 1 статті 364 ЦК України, статей 347, 349 ЦК України, враховуючи знищення майна по [ADDRESS] та смерть власниці вказаного домоволодіння, просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 23 липня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності його та позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Криворізької міської ради звернувся до суду із відзивом на позов, в обґрунтування якого зазначено, що згідно з вимогами статті 349 ЦК України, документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, офіційний документ інших установ або організацій, які відповідно до законодавства, уповноважені засвідчити факт знищення майна. Право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано на праві власності за [PERSON] , доказів, що спадщина після її смерті не була успадкована у встановленому законом порядку, матеріали позову не містять. Матеріали справи містять акти обстеження домоволодіння від 28.12.2020 ФОП [PERSON] та акт комісійного обстеження виконкому Довгинцівської районної у місті ради, відповідно до якого домоволодіння по [ADDRESS] , зруйноване. Тому вважає, що Криворізька міська рада є неналежним відповідачем, оскільки не являється власником спірного нерухомого майна, не проводила обстеження спірного домоволодіння, рішення, дії або бездіяльність міської ради не оскаржуються. Просить у задоволенні вимог відмовити. Представником третьої особи виконкому Довгинцівської районної у місті ради у письмовій заяві зазначені аналогічні відзиву на позов підстави, як заперечення проти позовних вимог, та вказано, що тільки власник має право на звернення із заявою про державну реєстрацію припинення права власності на нерухомість у зв`язку із її знищенням, а домоволодіння по [ADDRESS] належить [PERSON] , про що також зазначено позивачем у тексті позовної заяви, тому вказані вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що при зверненні позивача [PERSON] із заявою до виконкому Криворізької міської ради про затвердження детального плану територій та надання дозволу проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок біля будинку [ADDRESS] , йому відмовлено у тому числі й з тих підстав, що не вирішено питання анулювання правовстановлюючих документів на домоволодіння [ADDRESS] , розташоване на земельній ділянці, на яке в електронній базі даних КП «Криворізьке БТІ» ДОР» зареєстровано право власності (а.с. 9 копія рішення). На виконання ухвали суду Комунальним підприємством «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» повідомлено, що станом на 31.12.20212 право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19.06.1991 Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою (а.с. 30-32 копія відповіді, договору). Представниками виконкому Довгинцівської районної у місті ради 08 жовтня 2020 року було здійснено виїзд з метою обстеження земельної ділянки, розташованого по [ADDRESS] на предмет наявності житлового будинку. За результатами обстеження установлено, що на території домоволодіння житловий будинок зруйнований, на його місці розташований пагорб, який поріс бур`янами, чагарниками, завалений сміттям, територія домоволодіння у занедбаному стані. Домоволодіння розташоване між домоволодінням [ADDRESS] та [ADDRESS] та за даними земельного кадастру має поштову адресу: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо наявності права власності на вказане домоволодіння відсутнє, однак відомості про власника наявні у КП ДОР «Криворізьке БТІ» (а.с. 11-13 копія акту з фото). Статтею 346\~ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі;\~знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. Позивач як на підставу для задоволення вимог, посилається на положення пункту 4 частини 1 статті 346\~ЦК України та статтю 349 ЦК України, відповідно до яких право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення\~за заявою власника змін до державного реєстру. Аналіз зазначених норми дає підстави дійти висновку про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статі 349 ЦК\~Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. Верховний Суд у постанові від 17 січня 2019 року у справі № 708/254/18 (провадження № 61-46123св18) зазначив, що «суд апеляційної інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту знищення спірного об`єкту нерухомості, а також звернення співвласників із заявою щодо припинення права власності через знищення нерухомого майна». Аналогічні підстави зазначені Верховним Судом у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 565/241/16-ц (провадження № 61-8564св19). Таким чином, враховуючи зазначене та вимоги пункту 75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, пункт 4 частини 1 статті 346 та стаття 349 ЦК України підлягає застосуванню у разі наявності у тому числі заяви власника майна про його знищення, що неможливо у даному випадку, враховуючи смерть власника цього майна. Крім того, як на підставу своїх вимог, позивач також посилається на положення пункту 11 вказаної статті смерть власника домоволодіння. Так, Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надано витяг з актового запису про смерть № 8 від. 15 лютого 2000 року, складеного виконавчим комітетом Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області на [PERSON] , відповідно до якого остання померла [INFO] (а.с. 47-48). Відповідно до положень частини першої статті 1269, частини першої статті 1270\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини. Частиною першою статті 1272\~ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Положеннями статті 1277\~ЦК України визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. На виконання ухвали суду Другою криворізькою державною нотаріальною конторою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) листом від 23.10.2021 повідомлено про відсутність згідно Алфавітних книг обліку спадкових справ щодо наявності спадкової справи або видачі свідоцтва про право на спадщину у конторі та зі Спадкового реєстру після [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.29). Аналогічну відповідь було надано і Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) листом від 06.04.2022. Таким чином судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась і свідоцтво про право власності на спадщину не видавалось, органом місцевого самоврядування заяви про визнання спадщиною відумерлою не подавалась. Заперечень саме з цієї підстави припинення права власності на нерухоме майно, ні відповідачем, ні представником виконкому Довгинцівської районної у місті ради (як органом місцевого самоврядування за місцем розташування нерухомого майна) не заявлено. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України). Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки вимоги про відшкодування судових витрат позивачем не заявлялись, вони покладаються на нього.

Outcome: approved