Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

У серпні 2021 року до Деснянського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Державної казначейської служби України, Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, Деснянської окружної прокуратури міста Києва про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 07.09.2021 вказану позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Від позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 13.10.2021 продовжено позивачу строк для усунення недоліків. Позивачем подано заяву про усунення недоліків, визначених ухвалою суду від 13.10.2021, до якої додано нову редакцію позовної заяви, в якій позивачем визначено коло учасників, а саме відповідач-1 - Державна казначейська служба України, відповідач-2 - Головне управління Національної поліції у місті Києві, відповідач-3 - Київська міська прокуратура. У новій редакції позовної заяви позивач просить суд: - стягнути на користь [PERSON] з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового i розслідування, прокуратури і суду, в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 1 700 000,00 грн. - стягнути на користь [PERSON] відшкодування вартості втраченого майна (ноутбук «НР» та системний блок до ПК «Grand 602B Black 0602030018»), що знаходилось у розпорядженні Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, в сумі 21 600,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що Деснянським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42014100030000099 від 22.09.2014, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України. 19.09.2015 за результатами досудового розслідування Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві позивачу було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України. 21.09.2015 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва відносно позивача обирався запобіжний захід - домашній арешт. Згодом вироком Деснянського районного суду міста Києва від 23 травня 2016 року [PERSON] було виправдано та визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України за відсутністю в діях складу кримінального правопорушення. Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.12.2020 вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року залишений без змін. Постановою Верховного Суду від 12.05.2021 ухвалу Київського апеляційного суду від 23.12.2020 також залишено без змін. Отже, загалом, позивача було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності, починаючи з 19.09.2015 по 23.12.2020. Позивач вказує, що через незаконне засудження у нього погіршились відносини з оточуючими людьми, з ним перестали спілкуватися його друзі, він зазнавав знущань з боку його родичів та їх знайомих, які вважали його злочинцем, мав постійно виправдовуватись перед ними та давати пояснення. Внаслідок проведення обшуку за місцем проживання позивач був вимушений виправдовуватися перед сусідами, відчуваючи почуття сорому. У зв`язку з обранням щодо позивача запобіжного заходу у виді домашнього арешту, позивач зазнав обмежень свободи пересування, вільного вибору місця проживання, права вільно залишати територію України, був тимчасово ізольований. Більше того, протягом всіх років незаконного засудження, а саме 5 років 3 місяців та 4 днів (всього 63 місяці), позивач був змушений постійно докладати додаткових зусиль для підтвердження та доведеності своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину та, разом з цим, зазнавав сильних переживань і негативних емоцій при необхідності з`являтися до органу досудового розслідування. Враховуючи вищевказане, приймаючи до уваги тривалість часу незаконного засудження, що значно порушило звичний уклад життя позивача, позбавило його можливості реалізації своїх звичок і бажань, вимагало від нього додаткових зусиль для організації ж та погіршило відносини з оточуючими людьми і відношення останніх до його особистості, позивач вважає, що йому було нанесено моральну шкоду в розмірі 1 700 000,00 грн. за весь час перебування під слідством та судом. Крім того, позивач вказує, що під час здійснення кримінального провадження, 19.09.2015 у ході обшуку, проведеного за місцем проживання, у позивача було вилучено ноутбук «НР» та системний блок до ПК «Grand 602B Black 0602030018» слідчим СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві Труновим Ю.А. Постановою прокурора прокуратури Деснянського району м. Києва Байжанова О.А. від 19.10.2015 зазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 42014100030000099 iз встановленням їх місця зберігання - камери схову речових доказів Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Згідно з резолютивною частиною вироку Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року, судом ухвалено рішення про повернення позивачу речових доказів у кримінальному провадженні - ноутбуку «НР» та системного блоку до ПК «Grand 602B - Black 0602030018». Проте, ані працівниками поліції, ані працівниками прокуратури вказані речові докази повернуто не було. Тому, на поштову адресу Деснянської окружної прокуратури міста Києва позивачем було надіслано звернення щодо повернення речових доказів, а саме ноутбуку «НР» та системного блоку до ПК «Grand 602B Black 0602030018». У відповідь на його звернення, яке скеровано до Деснянського УП ГУ НП у м. Києві за належністю, позивачу повідомили, що дані речові докази не приймались та не були зареєстровані. Таким чином, позивач вважає, що ноутбук «НР» та системний блок до ПК «Grand 602B Black 0602030018», які підлягали поверненню, є втраченими під час знаходження у розпорядженні органу дізнання. У такому випадку, в силу положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», позивач має право на відшкодування вартості майна, яке було втрачене, всього вартість втраченого майна він оцінює в сумі 21600,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження. 22.02.2022 від Головного управління Національної поліції у місті Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вказуючи на те, що Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди органами досудового розслідування в разі визнання незаконними дій або бездіяльності слідчого під час кримінального провадження. Позивач просить відшкодувати шкоду розмірі, в який є необґрунтованим, оскільки відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством і судом проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за кожний місяць перебування під слідством і судом. Розмір відшкодування не може бути таким, який спрямований на збагачення, оскільки відшкодування шкоди за незаконне притягнення до відповідальності носить компенсаторний характер. За твердженням представника, розмір моральної шкоди є необґрунтований, оскільки позивач перебував під слідством та судом фактично з 19.09.2015 - оголошення підозри і до 23 грудня 2020 року - набуття виправдувальним вироком законної сили. Відтак, відшкодуванню підлягають перебування позивача під слідством та судом 63 місяці з 19.09.2015 по 23.12.2020 і розмір відшкодування моральної шкоди на користь позивача не може бути більший, ніж 297 549 грн. (63 місяці* 4723 грн. (мінімальний розмір заробітної плати станом на 01.01.2020)). 09.03.2022 від Київської міської прокуратури надійшов відзив, в якому представник заперечує щодо задоволення позовних вимог. Представник зазначає, що наявність шкоди позивач повинен довести належними, допустимими та достатніми доказами. Після зупинення дії запобіжного заходу, у вказаному кримінальному провадженні запобіжні заходи та заходи забезпечення кримінального провадження до [PERSON] з боку органів досудового розслідування та прокуратури не застосовувались, та з 23.05.2016 [PERSON] вже не був обмежений у вільному виборі місця знаходження та поведінки. При цьому доказів, як фізичного чи психічного впливу, що, за твердженнями позивача, призвело до негативних наслідків морального характеру, так і доказів на підтвердження самих фактів неможливості реалізації будь-яких звичок i бажань, порушень соціальних зв`язків [PERSON] до суду не надано. Позивач не зазначає, як конкретно змінився спосіб його життя в період перебування під слідством і судом та яким чином він приклав додаткові зусилля для організації свого життя. Представник зазначає, що позивачем до Деснянського районного суду м. Києва не надано жодних доказів, на підставі яких суд міг би встановити сам факт (наявність або відсутність) заподіяння [PERSON] моральних страждань внаслідок незаконних дій відповідачів, а також доказів, які б підтверджували ступінь таких моральних страждань, наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконними діями та завданою шкодою. Також представник вказує, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування та з урахуванням вимог розумності і справедливості. Окрім того, позивач зазначив, що у даній справі підлягає відшкодуванню завдана йому шкода у виді грошової компенсації вартості неповернутих речових доказів, зокрема вартості ноутбуку «НР» та системного блоку до ПК «Grand 602B Black 0602030018». Разом з тим, жодних доказів на підтвердження достовірності зазначених у позовній заяві даних щодо вартості вищевказаних речових доказів позивач не надав. 22.07.2022 представником позивача подано відповіді на відзиви відповідачів. У відповіді на відзив, зокрема йдеться про те, що саме, через незаконне притягнення позивача до кримінальної відповідальності було порушено нормальні життєві зв`язки позивача через обмеження в праві на працю, свободи пересування, праві на повагу до честі та гідності, праві доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування, праві бути обраним до органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Ураховуючи тривалість досудового розслідування та судового розгляду, це призвело до сильних моральних переживань протягом значного часу, позбавлення можливостей реалізації своїх бажань та необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема пошуку способів заробітку. Разом з цим, сильних душевних страждань завдавало йому порушення стосунків з оточуючими людьми, позивача звинувачували знайомі йому люди, колеги з минулої роботи, з ним перестали спілкуватися його друзі, він зазнавав знущань з боку родичів та мав постійно виправдовуватись, у тому числі, і перед сусідами. У той же час, ураховуючи тривалість та тяжкість вимушених змін у життєвих і суспільних стосунках [PERSON] , ступінь зниження його репутації, позивач вважає, що сума відшкодування має бути збільшеною. 16.08.2022 представником Головного управління Національної поліції у місті Києві подано заперечення, в яких представник вказує на те, що позивачем вірно визначений період, який береться за основу для проведення судом розрахунку моральної шкоди - з 19.09.2015 по 23.12.2020 і, який складає 63 місяці. Спеціальним законодавством визначений термін, протягом якого уповноважений орган (у цьому випадку суд) вирішує питання відшкодування шкоди позивачу, на яке він має право. Право на таке звернення у позивача виникло з 23.12.2020, позивачем подано заяву до суду 19.10.2021, відповідно розрахунок суми проводиться з урахуванням Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік». Вимогу про стягнення матеріальної шкоди за неповернення речових доказів, яку позивач оцінює у суму 21600 грн., представник вважає не обґрунтованою, оскільки позивач вибірково зазначає вимоги спеціального законодавства, посилаючись на окремі абзаци пункту Положення. Деснянським управлінням поліції Національної поліції у м. Києві надано інформацію про те, що зазначені ним речові докази до кімнати зберігання речових доказів слідчого відділу Деснянського управління поліції Національної поліції у м. Києві не приймались, рекомендовано звертатись до Київської місцевої прокуратури № 3. Відповідно до листа Деснянської окружної прокуратури міста Києва від 19.03.2021 позивачу надано інформацію, матеріали наглядового та кримінального провадження № 42014100030000 знаходяться на вивченні в Київській міській прокуратурі. Доказів втрати чи знищення речових доказів позивачем до суду не надано. Крім того, вимогами КПК України встановлено диспозитивне право сторони кримінального провадження для вирішення питання при втраті чи знищення речових доказів: повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати вартість. 07.10.2022 представником позивача подано додаткові пояснення, в яких він зазначає, що відповідно до п. 11 Положення для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1 3, 4 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», громадянин протягом шести місяців після i направлення йому повідомлення може звернутися: 1) при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України відповідно до цих органів; 2) при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку до суду, який розглядав справу по першій інстанції: 3) при скасуванні постанови районного (міського) суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт і закритті справи районний (міський) суд (до судді), який розглядав справу про адміністративне правопорушення. Однак, позивачу вказане повідомлення направлено не було, тому строк в шість місяців для звернення до суду першої інстанції, який розглядав справу, не застосовується та немає значення при вирішенні даної справи. Представник позивача вказує, що висновки позивача про втрату речових доказів, які за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року мають бути повернені, ґрунтуються на фактичних даних, які свідчать про вилучення та визнання речовими доказами ноутбуку «НР» та системного блоку до ПК «Grand 602B Black 0602030018» (постанова прокурора про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання від 19 жовтня 2015 року), прийняття їх на зберігання та в подальшому відсутність вказаного майна позивача на зберіганні у Деснянському УП ГУНП у м. Києві (відповідно до відповіді Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 18.02.2021 № 1032/125/49-2021 на звернення позивача). Позивач вважає, що відповідачем має бути відшкодована вартість майна (системний блок до ПК «Grand 602B Black 0602030018») незалежно від того, буде воно повернуто власнику чи ні. Починаючи з 19.09.2015, тобто з моменту вилучення ноутбука «НР» та системного блоку до ПК «Grand 602B Black 0602030018» (більше 6 років), майно позивача перебувало не у його власності та зазнавало протягом тривалого часу фізичного та морального зносу і тому, на цей час, не дозволяє ефективно використовувати його за призначенням, як це було у 2015 році. Майно, яке пропонується повернути позивачу, не може за своїми технічними та економічними характеристиками порівнюватись з майном, яке було вилучене органами досудового розслідування в 2015 році, унаслідок його фізичного та морального зносу, застарілості та необхідності проведення додаткових витрат для відновлення попереднього стану речі. Враховуючи даний факт, а також те, що до подачі позовної заяви Деснянське УП ГУНП у м. Києві не мало намір повертати позивачу його майно, вимогу про відшкодування вартості, як ноутбука «НР», так і системного блоку до ПК «Grand 602B Black 0602030018», позивач вважає обґрунтованою та спрямованою на відновлення майнових прав позивача. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у справі № 754/13301/21 за позовною заявою [PERSON] до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у місті Києві та Київської міської прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 22 березня 2023 року позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Представники Головного управління Національної поліції у місті Києві та Київської міської прокуратури просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач-1 - Державна казначейська служба України повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду даної справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправляння, яке міститься в матеріалах справи. Клопотань про відкладення від неї не надходило. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд встановив таке. Деснянським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42014100030000099, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2014, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України. 19.09.2015 за результатами досудового розслідування Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України. Також 19.09.2015 у ході обшуку, проведеного за місцем фактичного проживання позивача, у нього було вилучено ноутбук «НР» та системний блок до ПК «Grand 602B Black 0602030018». Постановою прокурора прокуратури Деснянського району м. Києва Байжанова О.А. від 19.10.2015 зазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 42014100030000099 iз встановленням їх місця зберігання у камері схову речових доказів Деснянського РУ ГУМВС України в м. Києві. У позовній заяві зазначено, що 21.09.2015 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва відносно [PERSON] був обраний запобіжний захід - домашній арешт. Строк дії запобіжного заходу (домашнього арешту) щодо [PERSON] сплив 20.11.2015 та не продовжувався. Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року у справі № 754/17293/15-к [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Запобіжний захід [PERSON] у виді застави до набрання вироком законної сили скасовано. Постановлено речові докази: ноутбук «НР» та системний блок до ПК «Grаnd 602В Вlасk 0602030018», диплом ДВС 1145681 - повернути [PERSON] . Вказаний вирок залишено без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 23.12.2020. Постановою Верховного Суду від 12.05.2021 ухвалу Київського апеляційного суду від 23.12.2020 також залишено без змін. Таким чином, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року у справі №754/17293/15-к набрав законної сили 23.12.2020. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади відшкодовується державою незалежно від вини цього органу. Згідно з пунктом 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України). Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдувального вироку суду, як це визначено п. 1 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону. У випадку незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода (стаття 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»). Відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету, як це передбачено ст. 4 вищевказаного Закону. Вказана стаття також визначає, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ч. 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»). Згідно зі статтею 13 вказаного Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, у разі постановлення виправдувального вироку суду, особа, права якої було порушено внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та незаконного застосування запобіжного заходу, незалежно від вини посадових осіб органів, якими була завдана шкода, має право на одноразове відшкодування моральної шкоди. Як встановлено судом під час розгляду справи [PERSON] 19.09.2015 за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42014100030000099 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України. Виправдувальний вирок ухвалено судом першої інстанції 23 травня 2016 року, однак він набрав законної сили 23 грудня 2020 року, після постановлення ухвали Київським апеляційним судом, якою залишено виправдувальний вирок без змін. Таким чином, право на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду у позивача виникло в кримінальному провадженні №42014100030000099 за період з 19.09.2015 по 23.12.2020, що складає 63 місяці. Позивач вказав, що через незаконне засудження у нього погіршились відносини з оточуючими людьми, з ним перестали спілкуватися його друзі, він зазнавав знущань з боку родичів та їх знайомих, які вважали його злочинцем, мав постійно виправдовуватись перед ними та давати пояснення. Внаслідок проведення обшуку за місцем проживання позивач був вимушений виправдовуватися перед сусідами, відчуваючи почуття сорому. У зв`язку з обранням щодо позивача запобіжного заходу у виді домашнього арешту, позивач зазнав обмежень свободи пересування, вільного вибору місця проживання, права вільно залишати територію України, був тимчасово ізольований. Більше того, протягом всіх років незаконного засудження, а саме 5 років 3 місяців та 4 днів (всього 63 місяці), позивач був змушений постійно докладати додаткових зусиль для підтвердження та доведеності своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину та, разом з цим, зазнавав сильних переживань і негативних емоцій при необхідності з`являтися до органу досудового розслідування. Згідно з пунктом 17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого Наказами Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Мінфіну України від 04.03.1996 № 6/5/3/41, передбачене частиною п`ятою статті 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди відповідно до частини першої статті 4 Закону провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Викладене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. При цьому визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може визначити й більший розмір відшкодування. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц, провадження № 14-538цс19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц, провадження № 14-298цс18, зроблено висновок, що законодавець визначив мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто, суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин завдання, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17, провадження № 14-4цс19, Верховного Суду у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 468/901/17, провадження № 61-2934св18, від 18 грудня 2019 року у справі № 199/8734/17, від 21 жовтня 2020 року у справі № 754/8730/19, провадження № 61-9673св20, від 03 березня 2021 року у справі № 638/509/19, провадження № 61-7643св20, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/6203/21-ц, провадження № 61-20656св21. Позивач у позовній заяві вказує, що йому завдано моральної шкоди в розмірі 1 700 000,00 грн. Однак позивач не навів обґрунтування розміру відшкодування завданої моральної шкоди саме в такому розмірі. Проаналізувавши надані суду докази у їх сукупності, враховуючи обставини, викладені у виправдувальному вироку суду, суд приходить до висновку про доведеність факту понесення позивачем моральних страждань та переживань з приводу перебування позивача під слідством і судом протягом 63 місяців, що призвели до зміни звичного укладу життя та порушення нормальних життєвих зв`язків. Позивачу були спричинені моральні страждання, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм, тому, враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що відшкодування необхідно визначити у гарантованому державою мінімальному розмірі відшкодування моральної шкоди - установленому законодавством розмірі заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом, тобто станом на день ухвалення цього рішення. У Законі України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлений розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, який із 01 січня 2023 року становить 6 700 гривень. У постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 759/17012/16-ц зазначено, що кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів. Викладене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16. Отже, з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 422 100,00 грн. (63 місяці * 6700 грн.). Щодо вимоги про відшкодування майнової шкоди Позивач просить відшкодувати вартість вилученого у нього ноутбуку «НР» та системного блоку до ПК «Grand 602B Black 0602030018» у розмірі 21 600,00 грн. При цьому, позивач вважає, що має бути відшкодована вартість майна (системний блок до ПК «Grand 602B Black 0602030018») незалежного від того, буде воно повернуто власнику чи ні. Відповідно до листа Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 18.02.2021 № 1032/125/49-2021 позивачу було повідомлено, що згідно з журналами обліку речових доказів Ноутбук «HP» та системний блок ПК «Grand 602B Black 0602030018» не приймались та не були зареєстровані. Для встановлення місця знаходження речових доказів позивачу запропоновано звернутись до архіву Київської місцевої прокуратури № 3 Деснянського району, де зберігаються матеріали кримінальних проваджень та отримати копію квитанції, відповідно до якої, речові докази у вказаному кримінальному провадженні зберігаються в камері зберігання Деснянського УП ГУНП у м. Києва. Водночас, у листі Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 18.08.2022 № 6215/125/49-22 зазначено, що згідно з електронною базою документообігу сектору документального забезпечення Деснянського УП ГУНП у м. Києві вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23.05.2016 у справі № 754/17293/15-к з 01.01.2018 по теперішній час до Деснянського УП - не надходив. Окрім цього, гр. [PERSON] засобами поштового зв`язку було направлено листа, про те що системний блок ПК «Grand 602B Black 0602030018» знайдено та можна прибути до територіального відділу поліції № 2 Деснянського УП ГУНП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Милославська, 23-Д, каб. № 3 та отримати майно. Однак лист повернуто у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в дохід держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт. Як встановлено вище, системний блок ПК «Grand 602B Black 0602030018» знаходиться в територіальному відділі поліції № 2 Деснянського УП ГУНП у м. Києві і позивач може отримати майно. Також позивачу рекомендовано було звернутися до архіву Київської місцевої прокуратури № 3 Деснянського району для встановлення місця знаходження речових доказів, однак доказів такого звернення позивача матеріали справи не містять. Позивач не надав жодних доказів на підтвердження реальної вартості вилученого у нього майна, а також доказів про повну втрату товарної вартості майна та неможливості його подальшої експлуатації, у зв`язку з чим вимога позивача про відшкодування вартості втраченого майна у сумі 21600,00 грн. задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у місті Києві та Київської міської прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial