Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Медичний директор Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради Судовська Тетяназвернулась до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , до психіатричного закладу - Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул.Оріхівське шосе, 10а, посилаючись на те, що [PERSON] перебуває під наглядом психіатрів з 2005 року з приводу параноїдної шизофренії. Неодноразово (22 госпіталізації) лікувалась стаціонарно з афективно-маячною симптоматикою, агресивними та аутоагресивними тенденціями. Захворюванню притаманний безперервний перебіг. Сформований дефект особистості, визнана інвалідом 2 групи. В 2020 році застосовувалась примусова госпіталізація. Остання госпіталізація 24.11.2022- 28.12.2022 з діагнозом Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром. Теперішня госпіталізація з 12.03.2023 пов`язана з суттєвим погіршенням психічного стану протягом останнього тижня: не спить, поводиться неадекватно, агресивно, б`є предмети побуту в квартирі, ламає, вмикає газ, наражаючи на небезпеку членів родини та сусідів, проявляє агресію до близьких, завдає собі ушкоджень, намагалась вистрибнути у вікно. У зв`язку з чим, за викликом матері була затримана нарядом поліції, передана спеціалізованій психіатричній бригаді швидкої медичної допомоги, лікар [PERSON] . Доставлена в приймальне відділення у стані психомоторного збудження. У зв`язку з неможливістю отримати згоди на госпіталізацію була госпіталізована в примусовому порядку, як така, що страждає не тяжкий психічний розлад, небезпечна для себе та оточуючих. Через психомоторне збудження у відділенні застосували засоби фізичного обмеження - фіксація. 13.03.2023 о 09:30 оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка на підставі клінічного обстеження дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, афективно-маячний синдром. За психічним станом є небезпечною для себе та оточуючих. Госпіталізація доцільна. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару У судове засідання представник психіатричного закладу надав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву. [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти заяви. Законний представник [PERSON] просила суд вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку її матері [PERSON] без її участі. [PERSON] госпіталізувати на лікування, оскільки остання за психічним станом є небезпечною для себе та оточуючих. Лікар психіатр у судовому засіданні підтвердила викладене у заяві, зазначила, що [PERSON] за психічним станом є небезпечною для себе та оточуючих. Госпіталізація доцільна та обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару Прокурор підтримала лікаря-психіатра, просила суд винести рішення про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, його представника, думкупрокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , госпіталізована 12.03.2023 через з суттєве погіршенням психічного стану. Перебуває під наглядом психіатрів з 2005 року з приводу параноїдної шизофренії. Згідно рапорту поліцейського, вбачається, що отриманий виклик на службу «102» що [PERSON] веде себе агресивно, постійно б?є різні предмети у квартирі, вмикає газ, ображає людей, наражає на небезпеку себе та всіх членів родини, завдає собі пошкодження всього тіла, намагалась вистрибнути у вікно. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів від 13.03.2023 року, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, афективно-маячний синдром. За психічним станом є небезпечною для себе та оточуючих. Госпіталізація доцільна. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару. Згідно ч. 2-4 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Оскільки хворий становить небезпеку для себе та оточуючих, згоду на лікування не дав, йому рекомендовано примусову госпіталізацію згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Отже, зважаючи на досліджені судом обставини справи, а саме те, що компетентною комісією лікарів-психіатрів у [PERSON] виявлено психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, афективно-маячний синдром, а також встановлення фактів про те, що хвора становить небезпеку для себе та оточуючих, пояснень інших учасників, суд доходить остаточного висновку, що наявні обов`язкові з огляду на ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» підстави для ухвалення рішення про надання особі психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди, така госпіталізація є доцільною та відповідає її інтересам, тому заяву слід задовольнити.

Outcome: approved