Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28.07.2010 року з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішення законної сили до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] , стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини, від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитини повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.10.2007 року. В період шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] . 02.10.2014 року шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] , після розірвання шлюбу між батьками, залишився проживати з матір`ю. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 28.07.2010 року було стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 09.07.2010 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . На підставі виконавчого листа №2-1732/2010, виданого 09.08.2010 року Біляївським районним судом Одеської області, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області було відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. На протязі значного часу, [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки та ухиляється від сплати аліментів в повному обсязі, у зв`язку з чим, у нього виникла значна заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 18.08.2022 року, за період з 01.06.2016 року по 01.08.2022 року розмір заборгованості [PERSON] складає 14371 грн., яка залишається непогашеною. 26.10.2019 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З метою забезпечення належних умов життя дитини, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, позивач вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів. Своїм байдужим ставленням і ігноруванням потреб дитини, відповідач позбавляє його права на достойний рівень життя. Позивач самостійно забезпечити належний рівень життя дитини не спроможна, так як суттєво погіршилося її матеріальне становище внаслідок інфляційних процесів в державі, зростання цін на продукти харчування, одяг та взуття, комунальні послуги, а також у зв`язку з воєнною агресією Російської Федерації проти України. Окрім речей першої необхідності, позивач несе витрати на лікування, оздоровлення та культурний розвиток дитини. В той час, як сума аліментів, яка стягується з відповідача - 500 грн. є мізерною та її не вистачає навіть на найнеобхідніше для щоденних потреб сина. З відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, що призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. З часу присудження аліментів, тобто з липня 2010 року до теперішнього часу значно зріс прожитковий мінімум для неповнолітніх дітей, зріс мінімально допустимий розмір аліментів, а тому підстави для зміни способу стягнення щомісячних аліментних платежів з відповідача на утримання неповнолітнього сина є обґрунтованими та законними. У зв`язку з викладеним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, але надала до суду письмове клопотання, в якому просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав, просив задовольнити. Судом, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Яськівською сільською радою Біляївського району Одеської області. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 28.07.2010 року по справі № 2-1732/2010 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісяця, починаючи з 09.07.2010 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 02.10.2014 року між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. 26.10.2019 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Яськівської сільської ради Яськівської ТГ Одеського району Одеської області № 05-13/585 від 15.08.2022 року. Відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області Горділовського М.М. від 18.08.2022 року, розмір заборгованості [PERSON] по аліментах, за період з 01.06.2016 року по 01.08.2022 року, становить 14371 грн. Згідно довідки КНП «Яськівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області, [PERSON] знаходився на амбулаторному лікуванні з 20.01.2023 року по 24.01.2023 року. [PERSON] працює в ПМП «Дністер» в якості «Рибаля», його заробітна плата за останні 12 місяців склала 3750 грн., що підтверджується відповідною довідкою вказаної установи № 3 від 20.03.2023 року. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, матеріально утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). Враховуючи положення ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позов про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13 та у справі №372/2393/17 від 14.11.2018 року. Тобто, діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. [PERSON] скористалася своїм правом, визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від заробітку (доходу) відповідача. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Як встановлено судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., тобто з відповідача стягуються аліменти на утримання сина у розмірі, значно меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, що призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З врахуванням встановлених обставин, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, його рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення вказаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька, відповідно до положень Закону. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність зміни розміру аліментів, що стягуються з відповідача у розмірі 500 гривень щомісячно та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Згідно абз. 3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Окрім іншого, в матеріалах справи наявна письмова заява [PERSON] про визнання позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

Outcome: approved