Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до [PERSON] (відповідачка), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, територіальна громада села Вербиця в особі Ходорівської міської ради, в якій просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 1,61 умовних кадастрових гектари згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 013746 від 20.05.1997. В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] померла бабуся позивача по материній лінії [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради загальною площею 1,61 га, належне померлій згідно з сертифікатом на право приватної власності на землю серії ЛВ №013746 від 20.05.1997. [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала до дня смерті, що наступила [INFO] , в [ADDRESS] , одна. У ВК Вербицької сільської ради 01.02.1993 посвідчувався заповіт за №3. Відповідно до заповіту від 01.02.1993 року, [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON] . [PERSON] прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після смерті бабусі. На момент смерті [PERSON] , окрім позивача, не було інших спадкоємців за заповітом, чи осіб, які б претендували на обов`язкову частку у спадщині. Оскільки позивач не заявляв про відмову від спадщини, то на підставі ст.549 ЦК УРСР 1963 року він вважається таким, що прийняв спадщину, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Юридично спадкові права позивач не оформляв. 16.02.2023 позивач звернувся до приватного нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї бабусі [PERSON] , проте нотаріус відмовив у його видачі через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки для ведення товарного-сільськогосподарського виробництва на території Вибранівської сільської ради, належних спадкодавцю. Відповідачка правом на подання відзиву не скористалася. Позивач та його представник у підготовче засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідачка [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позову та розуміння наслідків такого визнання. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутність заперечень щодо позовних вимог. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника і підтримання заявлених вимог у повному обсязі (а.с.30). Відповідачкою подано заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позовних вимог та розуміння наслідків визнання позову (а.с.26). Представником третьої особи подано заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.24-25). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 28.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.17-18). Ухвалою підготовчого засідання від 28.03.2023 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу (а.с.31). Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 17.09.1977 (а.с.7). За змістом заповіту, складеного у с. Вербиця Жидачівського району Львівської області 01.02.1993 та зареєстрованого у реєстрі за №3, [PERSON] заповіла все належне їй на день смерті майно [PERSON] (а.с.16). Згідно з свідоцтвом про смерть від 24.01.2003, виданим повторно, [PERSON] померла [INFO] в с. Вербиця Жидачівського району Львівської області, (а.с.8). Витяг зі Спадкового реєстру №71267540 від 25.01.2023 встановлює, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.11). Згідно з довідкою Ходорівської міської ради №58 від 30.01.2023 [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала до дня смерті, що наступила [INFO] , в [ADDRESS] , одна. У виконавчому комітеті Вербицької сільської ради 01.02.1993 секретарем виконавчого комітету посвідчувався заповіт за №3. [PERSON] прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після смерті бабусі (а.с.9). Згідно з довідкою відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 01.02.2023, у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Жидачівською районною державною адміністрацією по Вербицькій сільській раді, на підставі розпорядження голови Жидачіваської районної державної адміністрації від 14.06.1996 №383 за [PERSON] зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 1,61 умовних кадастрових гектари на території Вербицької сільської ради. Сертифікат серії ЛВ №013746, зареєстрований 20.05.1997 за №698 (а.с.12). Постановою приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області від 12.01.2023 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) (а.с.14). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на майно у порядку спадкування за заповітом та перешкоди у належному юридичному оформленні цього права у позасудовому порядку через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, згідно з положеннями частин 1, 2 статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до приписів статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою частини 1 статті 534 ЦК УРСР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (стаття 5 ЦК України). Приписами статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на час відкриття спадщини (день її смерті) належало право на земельну частку (пай), розміром 1,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Вербицької сільської ради, про що на її ім`я зареєстрований сертифікат серії ЛВ №013746 від 20.05.1997. За життя [PERSON] 01.02.1993 зробила особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все належне їй на день смерті майно заповіла [PERSON] . З огляду на час смерті [PERSON] спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК УРСР. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, та таким, що придбав спадщину після смерті [PERSON] , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Таким чином, [PERSON] має обґрунтоване право на земельну частку (пай), яке набув у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , однак позбавлений можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 524, 525, 533, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved