Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

23.01.2023 позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, 18 липня 2009 року сторони уклали шлюб. Прізвище дружина після одруження не змінювала. За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що останнім часом шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Тому позивач прийняв рішення про розірвання шлюбу, що, на його думку буде відповідати особистим інтересам обох сторін. Просить позов задовольнити, шлюб між ними розірвати. 07.02.2023 у даній справі було відкрито спрощене провадження та призначено розгляд справи на 03.03.2023. 03.03.2023 розгляд справи було відкладено на 31.03.2023 у зв`язку з неявкою сторін. 31.03.2023 учасники справи у судове засідання не з`явилися. Позивач у позовній заяві просив про розгляд справи у його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. 26.01.2023 відповідачка також подала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, а також вказала, що позов визнає, просить шлюб розірвати. Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 03 квітня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 31 березня 2023 року, датою ухвалення рішення є саме 03 квітня 2023 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.07.2009, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.07.2009, виданим Поздимирською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис №6 (а.с.4). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.03.2011, виданим Поздимирською сільською радою Радехівського району Львівської області (а. с. 5); та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.04.2014, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області (а. с. 6). З матеріалів справи вбачається, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не пов`язані спільним побутом, спільне життя у них не склалося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка позов визнала, таке визнання не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачеві відомі та зрозумілі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, а також умови проживання сторін та взаємовідносини їх у шлюбі, небажання позивача продовжувати шлюб, визнання позову відповідачкою, суд приходить до висновку, що сім`я сторін поновлена бути не може, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Суд вирішує питання судових витрат на підставі ч. 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України, де зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, враховуючи визнання позову відповідачкою до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно з квитанцією №3484-7106-9154-6737 від 16.01.2023, а решту суми судового збору необхідно стягнути з відповідачки в користь позивача.

Outcome: approved