Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

У лютому 2022 року позивачка [PERSON] через свого представника - адвоката Волошиновича О. П., звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус капітал плюс» (далі - ТОВ «Статус Капітал плюс», приватного нотаріуса КМНО Сліпченко Н. В., [PERSON] , [PERSON] , у якій просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 57343566 від 29 березня 2021 року, прийняте приватним нотаріусом КМНО Сліпченко Н. В., яким право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване за ТОВ «Статус капітал плюс» та визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 квітня 2005 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 28.3/С-023.05.2, в якості забезпечення зобов`язань за яким 15 квітня 2005 року між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки квартири [ADDRESS] . На підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2013 року за позовом [PERSON] до АТ «Родовід Банк» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки приватним нотаріусом КМНО Михайленко С.А. 30 жовтня 2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинено іпотеку на вказану квартиру. Після вилучення запису про іпотеку, 30 жовтня 2013 квартиру подаровано [PERSON] ; 22 січня 2016 року [PERSON] продав квартиру [PERSON] ; 26 січня 2016 року [PERSON] передала квартиру в іпотеку [PERSON] ; 16 лютого 2016 року [PERSON] квартиру продала [PERSON] , та замінено [PERSON] на [PERSON] у договорі іпотеки від 26 січня 2016 року на користь [PERSON] . Таким чином, з 16 лютого 2016 року позивачка набула право власності на квартиру [ADDRESS] , яка була обтяжена іпотекою в інтересах [PERSON] . У березні 2019 року ПАТ «Родовід Банк» (правонаступником якого є ТОВ «Статус капітал плюс») звернулося до суду з позовом, у якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом її продажу на прилюдних торгах. 27 вересня 2019 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва накладено арешт на вказану квартиру. 20 листопада 2020 року рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 55268921 приватним нотаріусом КМНО Сліпченко Н. В. було проведено державну реєстрацію іпотеки за ТОВ «Статус капітал плюс». Таким чином, відповідний запис про наявність обтяження в інтересах ТОВ «Статус капітал плюс» було внесено пізніше за запис в інтересах [PERSON] . Крім того, в рамках кримінального провадження № 32020100000000114 від 21 лютого 2020 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 212 КК України, та кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 КК України, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 року накладено арешт та заборонено відчуження майна [PERSON] , у тому числі і вказаної квартири. Однак, 29 березня 2021 року приватним нотаріусом Сліпченко Н. В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57343566 від 29 березня 2021 року. Відповідно до вказаного рішення за ТОВ «Статус Капітал плюс» було зареєстровано право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивачка указує на те, що на момент набуття нею спірної квартири у власність, будь-які записи у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджували б права ТОВ «Статус капітал плюс», як іпотекодержателя, були відсутні. Таким чином, [PERSON] добросовісно покладалася на відомості державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а відтак на квартиру не може бути звернено стягнення і квартира не може бути витребувана у позивачки, як у добросовісного набувача. Вважає, що спірне рішення приватного нотаріуса Сліпченко Н. В індексний номер: 57343566 від 29 березня 2021 року прийнято всупереч пункту 5 та пункту 5 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, є незаконним і підлягає скасуванню. Також позивачка вважає, що з огляду на незаконність дій щодо реєстрації права власності за ТОВ «Статус капітал плюс» та оспорення відповідачем права власності [PERSON] позовні вимоги щодо визнання за нею права власності на квартиру на підставі статті 392 ЦК України підлягають задоволенню. Ухвалою судді від 17 лютого 2022 року відкрито провадження у справі для розгляду в порядку загального позовного провадження. Разом із позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірну квартиру та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно вказаного майна. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року заяву представника позивачки - адвоката Волошиновича О. П. задоволено частково. Забезпечено позов шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо внесення записів пов`язаних з реєстрацією права власності, відчуження будь-якими особами квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер: 197930780383. У червні 2022 року ТОВ «Статус капітал плюс» подало до суду відзив на позов [PERSON] , у якому просить відмовити в задоволенні вказаного позову, судові витрати покласти на позивача. Зазначає, що скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Відтак, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна, ураховуючи недобросовісну поведінку позичальника та подальших осіб-власників квартири, оскільки з таких дій вбачається намагання зробити неможливим виконання рішення суду та уникнути відповідальності. Разом із тим, вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення права. Такий запис вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову. У липні 2022 року представник третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] - адвокат Мітюрін С. О., подав до суду позов до ТОВ «Статус Капітал плюс» та приватного нотаріуса КМНО Сліпченко Н. В. про скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 55268921 від 20 листопада 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Сліпченко Н. В., яким проведено державну реєстрацію іпотеки квартири за ТОВ «Статус капітал плюс», визнання його іпотекодержателем квартири [ADDRESS] , а також поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису № 13007201 про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна іпотекою квартири [ADDRESS] , в його інтересах. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 квітня 2005 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 28.3/С-023.05.2 Для забезпечення виконання умов кредитного договору цього ж дня було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2013 року за позовом [PERSON] до АТ «Родовід Банк» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки приватним нотаріусом КМНО Михайленко С. А. 30 жовтня 2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинено іпотеку на квартиру. Після вилучення запису про іпотеку, 30 жовтня 2013 квартиру подаровано [PERSON] ; 22 січня 2016 року [PERSON] продав квартиру [PERSON] ; 26 січня 2016 року [PERSON] передала квартиру в іпотеку [PERSON] ; 16 лютого 2016 року [PERSON] квартиру продала [PERSON] , та замінено [PERSON] на [PERSON] у договорі іпотеки від 26 січня 2016 року на користь [PERSON] . Отже, сторона позикодавця і іпотекодавця була замінена із [PERSON] на [PERSON] , позикодавцем та іпотекодержателем є [PERSON] . У рамках кримінального провадження № 32020100000000114 від 21 лютого 2020 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті212 КК України, та кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 КК України, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 року накладено арешт та заборонено відчуження майна [PERSON] , у тому числі і вказаної квартири. 20 листопада 2020 року рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 55268921 приватним нотаріусом Сліпченко Н. В. було проведено державну реєстрацію іпотеки квартири за ТОВ «Статус Капітал плюс». 29 березня 2021 року приватним нотаріусом Сліпченко Н. В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 57343566 від 29 березня 2021 року. Указаним рішенням проведено державну реєстрацію права власності спірної квартири за ТОВ «Статус капітал плюс». Зазначає, що обтяження, накладене на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2019 року виникло раніше державної реєстрації іпотеки за ТОВ «Статус капітал Плюс», прийняття рішення про реєстрацію права власності за цією особою прямо суперечить пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Виключення записів і видалення документів пов`язаних з іпотекою [PERSON] було здійснено приватним нотаріусом на підставі листа-повідомлення представника ТОВ «Статус Капітал плюс» від 29 березня 2021 року № 29/03-1, з посиланням на частину другу статті 17 Закону України «Про іпотеку», а саме того, що іпотека [PERSON] є наступною іпотекою, що прямо суперечить наведеним вище обставинам. Обтяження в інтересах [PERSON] було зареєстровано в грудні 2016 року, а іпотека ТОВ «Статус Капітал плюс» в листопаді 2020 року, що відповідно до норм Закону України «Про іпотеку» визначає саме іпотеку ТОВ «Статус Капітал плюс», як наступну. Отже, права та інтереси позивача порушені як внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права іншої особи про обтяження нерухомого майна, так і виключенням відомостей про позивача з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ухвалою суду від 06 жовтня 2022 року позовну заяву третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] прийнято до спільного розгляду з позовом [PERSON] . У листопаді 2022 року ТОВ «Статус капітал плюс» подало до суду відзив на позов [PERSON] , у якому просить відмовити в задоволенні зазначеного позову. Указує на безпідставність позовних вимог, оскільки зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно іпотека № 13008447, дата державної реєстрації 26 січня 2016 року, в інтересах [PERSON] має нижчий пріоритет, ніж зареєстрована іпотека № 3153988, дата державної реєстрації іпотеки: 15 квітня 2005 року, в інтересах ТОВ «Статус капітал плюс», яка має вищий пріоритет в силу частини сьомої статті 3, статті 13 Закону України «Про іпотеку», та виключає будь-які суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами. У листопаді 2022 року приватний нотаріус КМНО Сліпченко Н. В. звернулась до суду з відзивами на позови [PERSON] та [PERSON] , у яких просить відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог. Зазначає, що з поданих документів та актуальної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку у державного реєстратора (приватного нотаріуса) не було підстав для відмови в державній реєстрації права власності на предмет іпотеки ТОВ «Статус капітал плюс». Ухвалою суду від 14 грудня 2022 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, та просили їх задовольнити. Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору позовні вимоги підтримав, та просили їх задовольнити. Представник відповідача проти позовів заперечував, просив ухвалити рішення про відмову в їх задоволенні. Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини справи та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 15 квітня 2005 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 28.3/С-023.05.2, згідно якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 250 000,00 дол. США терміном до 14 квітня 2006 року включно, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі встановлені кредитним договором. У подальшому сторони кредитного договору неодноразово змінювали ліміт кредитної лінії, строк повернення кредиту, процентну ставку тощо. Для забезпечення виконання позичальником кредитних зобов`язань між банком та позичальником було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] . [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, суму боргу на користь банку не повернув. Також установлено, що у жовтні 2012 року [PERSON] звертався до суду з позовом про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 січня 2013 року у справі № 2-3235/12 залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2013 рок відмовлено у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 24 липня 2013 року скасовано ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2013 року, справу передано на новий розгляд о суду апеляційної інстанції. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2013 року скасоване рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 січня 2013 року у справі № 2-3235/12, позовні вимоги задоволено, визнано недійсним договір іпотеки. На підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2013 року за позовом [PERSON] до АТ «Родовід Банк» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки приватним нотаріусом КМНО Михайленко С. А. 30 жовтня 2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинено іпотеку на квартиру. Після вилучення запису про іпотеку, 30 жовтня 2013 квартиру подаровано [PERSON] ; 22 січня 2016 року [PERSON] продав квартиру [PERSON] ; 26 січня 2016 року [PERSON] передала квартиру в іпотеку [PERSON] ; 16 лютого 2016 року [PERSON] квартиру продала [PERSON] , та замінено [PERSON] на [PERSON] у договорі іпотеки від 26 січня 2016 року на користь [PERSON] . Тобто, іпотечне майно було реалізовано у проміжок часу, коли судове рішення, яке надавало підстави для реалізації іпотечного майна, було чинним. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 02 грудня 2015 року у справі № 6-28492 св15 скасовано рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2013 року, а справу передано на новий розгляд до апеляційного суду. Ухвалою Апеляційного суд м. Києва від 03 листопада 2016 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 січня 2013 року у справі № 2-3235/12 залишено без змін. Таким чином, остаточним судовим рішенням залишено апеляційну скаргу [PERSON] без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 січня 2013 року у справі № 2-3235/12 про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки залишено без змін. У зв`язку із тим, що кредит не був повернутий, сума боргу складала 837 164,83 дол. США, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 вересня 2014 року у справі № 757/13090/14 звернуто стягнення на предмет іпотеки на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку». 20 листопада 2020 року рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 55268921 приватним нотаріусом КМНО Сліпченко Н.В. було проведено державну реєстрацію іпотеки квартири за ТОВ «Статус капітал плюс», який є правонаступником ВАТ «Родовід Банк». 29 березня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Сліпченко Н. В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57343566 від 29 березня 2021 року. Відповідно до вказаного рішення за ТОВ «Статус капітал плюс» було зареєстровано право власності на квартиру. 30 березня 2021 року на підставі листа-повідомлення № 29/03-1 від 29 березня 2021 року ТОВ «Статус капітал плюс» приватним нотаріусом КМНО Сліпченко Н. В. та статті 74 Закону України «Про нотаріат» було вчинено нотаріальну дію - зняття заборони відчуження (номер запису про обтяження 13007201), накладену 26 січня 2016 року приватним нотаріусом КМНО Малим О. С. та припинено іпотеку [PERSON] . Щодо неналежності приватних нотаріусів (державних реєстраторів) як відповідачів у спірних правовідносинах. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У пункті 31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 911/1681/18 (провадження № 12-295гс18) зазначено, що «спір про скасування рішення, запису щодо скасування права власності на об`єкт нерухомого майна має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав ТОВ «Аверс-Сіті» на спірний об`єкт нерухомості. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру». Схожі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 695/500/17 (провадження № 14-60цс19), від 05 червня 2019 року у справі № 911/1580/18 (провадження № 12-53гс19). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 жовтня 2021 року по справі № 357/11231/18 (провадження № 61-4960св20) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано». У справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами обставини справи підтверджують, що спір у ТОВ «Агрофірма «Матюші» щодо скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно є з [PERSON] та ТОВ «Шамраївський цукровий завод». Натомість Державний реєстратор Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» є неналежним відповідачем, тому у задоволенні позовних вимог до нього судам необхідно було відмовити саме із зазначеної підстави.». За викладених обставин суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON] до державних реєстраторів слід відмовити саме з підстав, що державні реєстратори у цій справі є неналежними відповідачами. Щодо позовних вимог [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та визнання права власності на нерухоме майно. Згідно з абзацом третім статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно з частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до статті 12 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна. Таку правову позицію неодноразово висловлював Верховний Суд України (див. постанови від 24 грудня 2014 року (провадження № 6-201цс14), від 05 лютого 2014 року (провадження № 6-131цс13)). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначила, що виключення запису про обтяження (зокрема на підставі судового рішення) саме по собі не припиняє іпотеки, яка залишається чинною. Якщо предмет іпотеки не був реалізований та відсутні інші підстави для припинення іпотеки, встановлені законом, то іпотека є чинною з моменту внесення про неї первинного запису до відповідного реєстру незалежно від того, чи було скасоване рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження. У такому разі запис про іпотеку підлягає відновленню. Запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису («заднім числом»), а підлягає відновленню з моменту вчинення запису про таке відновлення. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Установлено, що іпотека ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ТОВ «Статус капітал плюс» з підстав, передбачених статтею 17 Закону України «Про іпотеку», не припинилася, зобов`язання, на забезпечення якого спірна квартира передана в іпотеку, не виконане. З урахуванням наведеного, а також встановивши, що заборона відчуження була знята на підставі неіснуючого судового рішення Київського апеляційного суду, датованого 07 квітня 2013 року, та у подальшому спірне нерухоме майно було неодноразово відчужене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] , оскільки за виниклих обставин справи на спірні правовідносини поширюється стаття 23 Закону України «Про іпотеку», тобто іпотека є чинною для нового власника. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 756/2298/18, предметом розгляду в якій були вимоги з подібних правовідносин. Доводи [PERSON] про те, що придбаваючи у власністьспірну квартиру були відсутні в реєстрі відомості про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, вона добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, а том набула право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень не заслуговують на увагу з огляду на таке. Установлено, що після вилучення запису про іпотеку, 30 жовтня 2013 року квартиру подаровано [PERSON] (сину позичальника). 22 січня 2016 року [PERSON] продав квартиру [PERSON] , яка є його родичкою. 26 січня 2016 року [PERSON] квартиру передала в іпотеку [PERSON] , який був керівником підприємства Рябік. 16 лютого 2016 року [PERSON] спірну квартиру продала [PERSON] та замінено [PERSON] на [PERSON] у договорі іпотеки від 26 січня 2016 року на користь [PERSON] з метою зробити неможливим виконання рішення суду та зробити неможливим виконання рішення суду, що свідчить про недобросовісну поведінку позичальника та подальших осіб-власників спірної квартири. Крім того, на час придбання спірної квартири у [PERSON] не було перешкод довідатися, що відомості з реєстру про іпотеку були виключені на підставі скасованого судового рішення. У цьому аспекті положення ст. 23 Закону України «Про іпотеку» є цілком виправданим та не порушує балансу інтересів іпотекодавця, іпотекодержателя та набувача майна. Щодо позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON] про визнання іпотекодержателем, скасування та поновлення запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Звертаючись до суду із позовом [PERSON] указував на те, що державний реєстратор безпідставно припинив його іпотеку, оскільки обтяження в інтересах [PERSON] було зареєстровано в грудні 2016 року, а іпотека ТОВ «Статус капітал плюс» в листопаді 2020 року, що відповідно до норм Закону України «Про іпотеку» визначає саме іпотеку ТОВ «Статус Капітал плюс», як наступну. Установлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 вересня 2014 року у справі № 757/13090/14 звернуто стягнення на предмет іпотеки на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку». У Конституції України зазначено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України). Зазначене рішення стало підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя ТОВ «Статус капітал плюс» на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за договором від 15 квітня 2005 року. Відтак, приватний нотаріус правомірно припинив іпотеку [PERSON] на підставі статті 17 Закону України «Про іпотеку», а саме, у зв`язку із тим, що наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] з огляду на викладені обставини. Відповідно до частини дев`ятої статті 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Ураховуючи, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, застосовані ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2020 року заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed