Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, укладеного ними 12 вересня 2007 року та стягнення аліментів на утримання їхньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі частки від усіх видів доходів відповідача. Свої позовні вимоги мотивує тим, що їхнє сімейне життя з відповідачем не склалося, у них різні життєві бачення та цінності, спільні інтереси відсутні. На даний час вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно подальше сумісне життя та збереження сім`ї вважає неможливим. Спору щодо місця проживання спільної доньки у них немає, після розірвання шлюбу вона буде проживати з нею. Позивачка також зазначає, що відповідач є військовослужбовцем, має постійних дохід, у нього немає інших утриманців, тому має змогу сплачувати аліменти у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), які вона просить стягнути на свою користь. У судове засідання позивачка не з`явилася, при цьому подала на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, їхній з відповідачем шлюб просить розірвати, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Місце проживання спільної дитини просить визначити з нею, а з відповідача стягнути аліменти на утримання дитину розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому подав на електронну адресу суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі та зазначає, що позовні вимоги позивачки підтримує і заперечень не має. Їхній з позивачкою шлюб просить розірвати, місце проживання спільної дитини визначити з позивачкою. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 24 лютого 2023 року у справі відкрито провадження, ухвалено здійснювати розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, визначено сторонам у справі строки для подання заяв по суті справи. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Як встановлено, позивачка та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новгород-Сіверського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис №75 (а.с.4). У шлюбі в них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). На час розгляду справи відомості про перебування позивачки в стані вагітності відсутні, на утриманні позивачки та відповідача немає дітей віком до одного року. Позивачка та відповідач на даний час спільним побутом не пов`язані, їхні шлюбні стосунки фактично припинилися, примирення між ними неможливе. Частиною третьою статті 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на встановлені обставини життя позивачки та відповідача, враховуючи те, що шлюбні стосунки між ними фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не можливе, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для розірвання їхнього шлюбу та відповідно задоволення позову. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище - « [PERSON] ». З приводу визначення місця проживання спільної дитини позивачки та відповідача разом з позивачкою, про що сторони вказали у своїх заявах, суд враховує, що позовна вимога про визначення місця проживання дитини у даній справі не заявлялася. При цьому згідно частини третьої статті 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Оскільки дитина позивачки та відповідача досягла чотирнадцяти років, саме вона має визначати місце свого проживання, тому підстави для вирішення цього питання в рамках даної справи відсутні. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача аліментів суд враховує наступне. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) за рішенням суду. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. З досліджених у судовому засіданні доказів та позицій сторін у справі, висловлених ними у поданих до суду заявах, вбачається, що спільна дитина позивачки та відповідача проживає на даний час разом з позивачкою, при цьому відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання своєї дитини. Відповідно суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання даної дитини. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини разом з яким проживає дитина. Згідно частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки позивачкою заявлено про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання їхньої дитини у частці від доходів відповідача, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач працевлаштований, при цьому відсутні відомості про наявність на утриманні останнього інших осіб, а також відсутні будь-які відомості про наявність у відповідача захворювань, які потребували б додаткових витрат. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тому позов у цій частині також підлягає задоволенню. На підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів на утримання дитини необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 30 січня 2023 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах сум платежу за один місяць, за період з 30 січня 2023 року по 27 лютого 2023 року. Судові витрати Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, при цьому позивачкою здійснено витрати на сплату судового збору за подання позову з позовною вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 1 073 грн. 60 коп., а за подання позову з позовною вимогою про стягнення аліментів вона від сплати судового збору звільнена, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки в якості відшкодування судових витрати необхідно стягнути 1 073 грн. 60 коп., а також з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір за подання позову про стягнення аліментів у розмірі 1 073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved