Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] , на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 8000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на свою користь в розмірі 5000,00 грн щомісячно з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог, позивач вказала, що 03.07.2009 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у Фрунзенському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. У шлюбі народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Позивач вказує, що відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обов`язку утримувати свою дочку, відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання. Фактично відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Також, позивач зазначає, що відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її права, передбачені ч.2, 4 ст.84 СК України, якими передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивач вказує, що на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дочкою до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується копією наказу № 126-в від 15.11.2021, виданого Харківською ЗОШ І-ІІІ ступенів №103 ХМР Харківської області. На цей час позивачу тяжко самостійно належним чином утримувати дитину. Позивач також зазначила, що відповідач працює не офіційно, та має змогу сплачувати аліменти на дитину та дружину до досягнення дочкою трирічного віку у вказаному у позові розмірі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.12.2022 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по вищевказаній цивільній справі в порядку спрощеного провадження. Позивачем через канцелярію суду надана заява про розгляд справи за її відсутністю, просила позов задовольнити в повному обсязі. Будучи обізнаним та належним чином повідомленим, відповідач в судове засідання, призначене на 14.03.2023 не з`явився, причини неявки не повідомив. Однак, в судовому засіданні 17.01.2023 відповідач позовні вимоги не визнав, пояснивши, що офіційно не працює та не має змоги сплачувати аліменти. Відзиву на позов не надавав. Суд дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.07.2009 між позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідачем [PERSON] , було укладено шлюб, який був зареєстрований у Фрунзенському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 222 (свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ). Шлюб між сторонами не розірвано. У шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 10.08.2021), батьками дитини зазначені сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] . Згідно наказу № 126-в від 15.11.2021 директора Харківської ЗОШ І-ІІІ ступенів №103 ХМР Харківської області, [PERSON] , вчителю початкових класів надана відпустка для догляду за дитиною з 23.11.2021 по 24.07.2024. Крім того в судом встановлено та не заперечується відповідачем, що дитина проживає з матір`ю, позивач на час розгляду справи не працює, не може матеріально себе забезпечувати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Відповідач є особою працездатного віку, аліментів іншим особам не сплачує. За змістом частини першої статті 160СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Позивач зазначає, що проживає з дитиною окремо від відповідача і постійно потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання, хоча має до того матеріальну можливість, так як є працездатною особою. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано. Стосовно вимог позивачча про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В ч.1 статті 183 СК зазначено, що частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Частиною 1 ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст. 12, 81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскільки відповідач, як батько дитини, не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, задовольняє позов у розмірі 5000,00 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також матеріальне становище позивача та відповідача. Стосовно вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, суд зазначає наступне. Відповідно ч.ч. 2,4,6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно наказу № 126-в від 15.11.2021 директора Харківської ЗОШ І-ІІІ ступенів №103 ХМР Харківської області - Стерлігова Альона Євгенівна перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 23.11.2021 по 24.07.2024. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Так, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Згідно положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Верховний Суд в постанові у справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. А подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано. Позивач у свою чергу здійснює догляд за дитиною, доходів, окрім державної допомоги, не отримує. Зважаючи на викладене вище, а саме, що: дитина сторін проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні; шлюб між сторонами не розірвано; позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та фактично не має можливості працювати, однак має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років; відповідач є працездатною особою, існування та можливість нести покладені на нього обов`язки, зокрема, і по утриманню дружини; будь-яких доказів, які б вказували на поганий стан здоров`я, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, значні видатки відповідача, які вказували б на необхідність звільнення його від сплати аліментів на дружину, відповідачем не надано; у матеріалах справи відсутні докази про неможливість надання відповідачем утримання дружині до досягнення дитиною трьох років, суд вважає, що щомісячний розмір аліментів на утримання позивачки до досягнення дочкою сторін - [PERSON] , [INFO] , трьох років, у розмірі 3000,00 грн. щомісяця, не буде надмірним для останнього. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів -у межах стягнення суми платежу за один місяць. Судовий збір у справі визначається судом виходячи із Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року із змінами, а саме, з відповідача підлягає стягненню в доход держави 1% від розміру задоволених вимог по позові, але не менш 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»), Задовольняючи позовні вимоги, суд одночасно стягує з відповідача судовий збір в сумі 992,40 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати цих сум.

Outcome: partial