Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

15 лютого 2021 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник позивача [PERSON] - [PERSON] із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, Державного підприємства «Національні інформаційні системи», в якому просить виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження автомобіля Lexus GX 470, д.н.з. [NUMBER] , номер кузову: [NUMBER] , вид обтяження - приватне обтяження, тип обтяження: застава рухомого майна, відомості про обмеження відчуження: заборона відчуження, обтяжував: ТОВ «Росвен Інвест Україна», дата реєстрація обтяження - 13 листопада 2019 року, за №1639066. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 жовтня 2015 року позивач набула права власності на автомобіль Lexus GX 470, номер кузов: [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . На момент придбання автомобіль не перебував під арештом або обтяженням. Бажаючи продати вказаний транспортний засіб, [PERSON] 28 січня 2021 року отримала витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, наданий Державного підприємства «Національні інформаційні системи» на запит Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровської області, з якого дізналась, що 13 листопада 2019 року на Lexus GX 470, номер кузова: [NUMBER] , було накладено обтяження - застава рухомого майна від 13 листопада 2019 року за №27208686, підставою накладення обтяження зазначено договір відступлення №991/К від 16 листопада 2018 року. Обтяження було зареєстровано реєстратором Шандалєсовою О.І. Регіональної філії міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи». Представник позивача наголошує, що на момент придбання позивачем транспортного засобу вказане обтяження було відсутнє, а накладено лише 13 листопада 2019 року, тоді як право власності було зареєстровано за [PERSON] 01 жовтня 2015 року. Вважає, що ТОВ «Росвен Інвест Україна», Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Дніпропетровської області та ДП «Національні інформаційні системи» грубо порушують права позивача на вільне розпорядження своїм майном. 19 лютого 2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська справу постановлено передати за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 березня 2021 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в судове засідання. Учасникам справи було направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачам також копію позовної заяви з додатками відповідно до п.1 ч.7 ст.128 ЦПК України, тобто за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. 05 липня 2021 року від представника відповідача Державного підприємства «Національні інформаційні системи» - Літовченка І.В. надійшов відзив, в якому останній заперечує щодо заявлених позовних вимог та вважає, що пред`явлений позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Представник відповідача наголошує, що відповідно до статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача; держателю та реєстраторам Державного реєстру забороняється вимагати від обтяжувача подання додаткових документів чи інформації, а також перевіряти достовірність і обгрунтованість відомостей, що містяться в заяві; обтяжувач несе відповідальність згідно із законом за достовірність відомостей, що містяться в заяві. Звертає увагу, що заява про реєстрацію обтяження рухомого майна від 13 листопада 2019 року вихідний №10520389 була подана представником обтяжувача ТОВ «Росвен Інвест Україна» до Регіональної філії міста Києва та Київської області ДП «НАІС» в електронній формі з зазначенням усіх необхідних реквізитів та з додержанням вимог законодавства. Відповідно до електронної заяви обтяжувача, було накладено приватне обтяження за №27208686 від 13 листопада 2019 року, а саме: заборона відчужувати транспортний засіб LEXUS GX 470, 2006 року, серійний номер: [NUMBER] , тому спірним записом є саме приватне обтяження, яке виникло на підставі договору відступлення №991/К від 16 листопада 2018 року, видавець документа: ТОВ «Росвен Інвест Україна». Таким чином, представник відповідача вважає, що ДП «НАІС» внесено в Державний реєстр запис за №27208686 від 13 листопада 2019 року з додержанням встановленого законодавством порядку внесення відомостей в Державний реєстр та в межах повноважень, визначених законодавством. Крім того, представником відповідача наголошено, що суб`єктом звернення з заявою про припинення обтяження і виключення запису з ДРОРМ є лише обтяжувач - ТОВ «Росвен Інвест Україна», який зобов`язаний звернутись до реєстратора Державного реєстру у разі припинення такого обтяження добровільно або на виконання рішення суду. Також звертає увагу, що при здійсненні державної реєстрації обтяжень рухомого майна реєстратор Державного реєстру виконує суто механічну функцію по внесенню/виключенню до/з Державного реєстру відомостей про обтяження майна на підставах, передбачених чинним законодавством України. При цьому, реєстратор не уповноважений на прийняття владних управлінських рішень щодо накладення чи припинення обтяжень та на здійснення правової оцінки відомостей, що містяться у заявах. Таким чином, припинення приватного обтяження з об?єкта рухомого майна знаходиться поза межами компетенції ДПІ «НАІС» та його регіональних філій. Представник відповідача вважає, що у даному випадку належним способом захисту порушеного права є зобов`язання обтяжувача подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо здійснення реєстрації відомостей про припинення/змін обтяження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області. Оскільки на день ухвалення рішення відповідач - ТОВ «Росвен Інвест Україна» відзиву на позовну заяву не подало, на підставі ч.8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача та відповідача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення щодо позовних вимог, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке. Судом встановлено, що згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль Lexus GX 470, номерний знак [NUMBER] , номер кузов: [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] 01 жовтня 2015 року на підставі довідки-рахунку ААЕ411944 від 20 вересня 2015 року, вартість придбаного автомобіля склала 450000 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 01 жовтня 2015 року власником транспортного засобу марки Lexus GX 470, номерний знак [NUMBER] , номер кузов: [NUMBER] є [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №70559958 від 28 січня 2021 року на транспортний засіб марки Lexus GX 470, номер кузов: [NUMBER] державним реєстратором Регіональної філії міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи» - Шандалєсовою О.І. 06 квітня 2021 року 15:48:01 зареєстровано приватне обтяження у вигляді застави рухомого майна на підставі договору про відступлення прав вимог, серія та номер 991/К від 16 листопада 2018 року, боржник: [PERSON] , обтяжувач: ТОВ «Росвен Інвест Україна». Представник позивача просить суд захистити права та майнові інтереси його клієнта як добросовісного набувача транспортного засобу та ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в здійсненні права власності шляхом виключення запису про відповідне обтяження з державного реєстру обтяжень рухомого майна. Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд дійшов таких висновків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15 ЦК України). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, у тому числі транспортних засобів визначають Закони України «Про заставу», «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про заставу» договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про заставу» застава рухомого майна має бути зареєстрована відповідно до закону. Право застави виникає з моменту укладення договору застави (ч.1 ст.16 Закону України «Про заставу»). Відповідно до частин ч.ч. 1-2 ст. 17 Закону України «Про заставу» заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Правові наслідки реєстрації обтяження визначено у ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», згідно з якою взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Суд звертає увагу, що відповідачем - ТОВ «Росвен Інвест Україна» не надано жодного доказу на підтвердження того, що транспортний засіб марки Lexus GX 470, 2006 року випуску, номер кузов: [NUMBER] було передано в заставу з метою забезпечення виконання зобов`язань третьою особою. Відповідач, набувши статус нового кредитора за договором, вимоги за яким забезпечені заставою транспортного засобу марки Lexus GX 470, 2006 року випуску, номер кузов: [NUMBER] не надав ані копію договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, ані копію витягу з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються із зазначенням конкретного номеру кредитного договору, ані копію договору про відступлення прав вимог за договорами застави, ані копію витягу з реєстру договорів застави, які відступаються. За таких обставин, суд позбавлений можливості встановити, що обтяження транспортного засобу марки Lexus GX 470, 2006 року випуску, номер кузов: [NUMBER] у вигляді застави, зареєстровано правомірно. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі відчуження предмета обтяження боржником, він зобов`язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п`яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. У разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, відповідно до ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Таким чином, за відсутності в Державному реєстрі відомостей про обтяження рухомого майна або про права інших осіб на обтяжене майно особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не могла знати про існування обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих обтяжень. За таких умов право застави припиняється, відомості про заставу поновленню не підлягають. При вирішенні таких спорів необхідно враховувати обставини, що можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в Державному реєстрі відомостей про обтяження за умови законодавчо встановленої презумпції добросовісності в частині першій статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Зазначену правову позицію викладено Верховним Судом в постанові від 09 лютого 2022 року у справі №408/1490/20. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Такий висновок випливає з того, що застава як забезпечувальне приватне обтяження для захисту прав та інтересів сторін правовідношення «заставодавець - третя особа» підлягає публічній реєстрації, що робить її наявність доступним для всіх третіх осіб. Функцією державної реєстрації застави є (а) оприлюднення (оголошення) належності заставленого майна певній особі та (б) оприлюднення наявності обтяжень рухомого майна. Через це відсутність відомостей про обтяження заставою рухомого майна істотно впливає на динаміку цивільних правовідносин та має враховуватись судом. Відповідно до частини 2 статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню винності у відносинах з третіми особами. Отже, перш ніж набути у власність обтяжену заставою рухому річ, набувач має можливість довідатися про наявність такого обтяження з публічного реєстру. Добросовісна особа, яка придбає рухому річ у власність, вправі покладатися на відомості про обтяження. Такий висновок цілком узгоджується із метою запровадження державної реєстрації обтяжень рухомого майна. У протилежному випадку функціонування державних реєстрів взагалі втрачає жодний сенс. За відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про зареєстровані обтяження особа, яка добросовісно покладалась на ці відомості, тобто не знала і не могла знати про існування таких обтяжень, набуває право на таке рухоме майно вільним від незареєстрованих обтяжень. В ситуаціях, коли йдеться про позбавлення права власності добросовісного набувача через помилку державного органу Європейський суд з прав людини послідовно стверджує, що «легалізація передачі права власності на квартиру шляхом процедури реєстрації, спеціально спрямованої на надання додаткової безпеки власнику титулу, відноситься до виключної компетенції держави. Оскільки численні регуляторні державні органи дозволили перехід права власності, то потреба виправити їх минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються» (рішення від 5 листопада 2002 року у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», заява №36548/97, п. 58; рішення від 13 грудня 2007 року у справі «Гаші проти Хорватії», заява №32457/05, п. 40; рішення від 11 червня 2009 року у справі «Трго проти Хорватії», заява №35298/04, п. 67; заява №63508/11, п.67). Відповідно до ст.42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. Статтею 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначені підстави реєстрації відомостей про обтяження майна та припинення обтяжень. Відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження. Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлений порядок внесення записів до Державного реєстру. Так, записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Таким чином, відповідно до законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням боржником предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Такий правовий висновок у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі №333/6700/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №573/1105/17, від 25 листопада 2019 року у справі №757/17150/17-ц, від 18 грудня 2019 року у справі №619/4033/18 та від 07 квітня 2020 року у справі №761/48585/18. За змістом положень частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час розгляду цієї справи встановлено, що на момент реєстрації транспортного засобу, будь-які зареєстровані обтяження були відсутні, адже автомобіль пройшов реєстрацію та перевірку в органах МВС та був зареєстрований на позивача, видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. З витягу з Державного реєстру, сформованого 28 січня 2021 року, вбачається, що обтяження спірного автомобіля, як об`єкта обтяження, було внесено до реєстру 13 листопада 2019 року о 16:12:15 на підставі договору про відступлення прав вимоги від 16 листопада 2018 року. За таких обставин суд вважає слушними доводи позивача про те, що на момент придбання позивачем транспортного засобу 01 жовтня 2015 року у Державному реєстрі були відсутні відомості про його обтяження, а тому позивач відповідно до статті 391 ЦК України, частини другої статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Щодо позовних вимог до Державне підприємство «Національні інформаційні системи», суд зазначає наступне. Так, згідно з ч.1 ст.43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувала, в якій зазначаються: відомості про обтяжувала, відомості про боржника, посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст, опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації, відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження. Таким чином, Державне підприємство «Національні інформаційні системи» здійснює лише функцію внесення відомостей до Державного реєстру обтяжень рухомого майна і підставою такого внесення є виключно звернення обтяжувача. Тобто, у діях посадових осіб відповідача ДП «НАІС» не вбачаються порушення, невизнання або оспорювання прав позивача [PERSON] . Спір у позивача виник саме з ТОВ «Росвен Інвест Україна» з приводу порушення права позивача внаслідок дій щодо реєстрації обтяження його рухомого майна, а ДП «Національні інформаційні системи» є неналежним відповідачем у справі, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог до ДП «Національні інформаційні системи» слід відмовити. Аналогічного висновку дійшов Верховний суд в постанові від 07 липня 2021 року у справі №206/4551/19. Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме задоволення позовних вимог до відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача - ТОВ «Росвен Інвест Україна» на користь позивача підлягає стягненню 908 грн судового збору.

Outcome: partial