Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, звернулась адвокат Святішенко Олександра Вікторівна. В обґрунтування позову представник зазначила, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу між батьками залишився проживати з матір`ю. Після розірвання шлюбу між сторонами існувала домовленість щодо утримання спільної дитини, однак, відповідач домовленості з приводу надання коштів на утримання дитини не виконує, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Відповідач працевлаштований та має можливість сплачувати аліменти. На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі: 5\~000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам було надіслано копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Святішенко Олександра Вікторівна не з`явились, разом з цим, 24.02.2023 року (вх. № 5126) на адресу суду надійшла заява за підписом позивача щодо можливості розгляду справи за її відсутності, в якій позивач зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.31). Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, шляхом направлення та отримання смс-повідомлення (а.с.30), відповідач про причини не явки суду не повідомив, не надав відзиву на позовну заяву або заперечень щодо визначено позивачем розміру аліментів, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 23 березня 2023 року вирішено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Згідно копії рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02.01.2020 року (справа №523/19031/19) позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 16.09.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1476 розірвано (а.с.12). Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу [PERSON] , [INFO] , залишився проживати з матір`ю та за усною домовленістю між сторонами батько зобов`язався надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але надані обіцянки не виконує, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач зазначає, що вона щомісячно несе витрати на утримання сина, що складаються з: оренди житла, комунальні платежі за квартиру, медикаменти, продукти харчування, промислові товари та іграшки, а відтак просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі: 5\~000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Як передбачено ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про державний бюджет» на 2023 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком до 6 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін у справі встановлено на рівні: 2272 гривні. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі. Відповідач є особою працездатного віку, даних про незадовільний стан здоров`я відповідача суду надано не було. Позивач на обґрунтування витрат на дитину, зазначила, зокрема, що сплачує орендну плату та комунальні платежі, купує медикаменти, однак, судом дані твердження до уваги не приймають, оскільки оплата комунальних послуг та оренда житла не є витратами, які батьки несуть на утримання дитини, доказів щодо купівлі медикаментів, їх призначення тощо надано не було. Крім того, позивачем не доведено майновий стан відповідача. Таким чином, вирішуючи питання щодо розміру стягнення аліментів суд виходить з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, також слід враховувати рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини та враховуючи обов`язок позивача довести позовні вимоги і обставини, на які вона посилається. Суд вважає за доцільне звернути увагу сторін у справі, що відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з її хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 84 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України). Також, відповідно до положення ч. 7 ст. 81 ЦПК України - суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням зазначеного, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що належним розміром аліментів на дитину, є стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3\~500 гривень щомісячно на утримання дитини, починаючи з 27.10.2022 року (дата надходження позову до суду) та до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] , що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини та сторін. При цьому, позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: partial