Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Близнюківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якій просить: 1) встановити, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] ; 2) зобов`язати Близнюківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , за №3 від 09.06.2006, складеного виконавчим комітетом Новонадеждинської сільської ради Близнюківського району Харківської області відповідно до рішення суду, де у відомості про батьківство вказати батьком дитини [PERSON] , [INFO] , виключивши відомості про [PERSON] ; 3) стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона починаючи з липня 2001 року та протягом майже 6 років (до травня 2007 року) вела сімейне життя без укладання шлюбу з відповідачем по справі - [PERSON] . У них разом були наміри створити сім`ю та народити дитину, від цих стосунків вона завагітніла та відповідачу було відомо про це. [INFO] позивач народила доньку - [PERSON] . Відповідач є її батьком, однак останній відмовився в органах РАЦСу подати заяву про реєстрацію батьківства, відповідно запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст.135 Сімейного кодексу України. З дня народження їхньої спільної дитини позивач та відповідач спільно піклувалися про їхню доньку, разом ростили та виховували. Однак після розірвання між ними відносин відповідач перестав приймав участі у житті дитини та перестав будь-яким чином допомагати їй матеріально. Тому позивач вимушена звернутися до суду з питання встановлення батьківства дитини та стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Просив справу розглянути без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подавши до суду клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] , батьком записаний [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 ст. 135 СК України №00016966285 від 09.08.2016, відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи від 08.07.2020 №09-15/151, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Довідки Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області №20-17/23 від 01.02.2023, [PERSON] з липня 2001 року по травень 2007 року проживала з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Положенням ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги [PERSON] про встановлення батьківства [PERSON] над [PERSON] та внесення змін до актового запису про народження [PERSON] . Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Положенням ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного вище, враховуючи визнання позову відповідачем та те, що аліменти на одну дитину присуджуються у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до її повноліття. Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Клопотання позивача про призначення генотипоскопічної експертизи та виклик свідків суд залишає без задоволення, у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved