Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

У червні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі - позивач, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС») звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 0683-4526 від 25.04.2021 року у розмірі 51 900,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 31 900,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») та [PERSON] було укладено договір на відкриття кредитної лінії № 0683-4526, відповідно до умов якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зобов`язалося відкрити відповідачу кредитну лінію шляхом надання грошових коштів у розмірі 20 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язувався повернути кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом. 28.10.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір факторингу № 02/10/2021 (далі - Договір факторингу) про відступлення права вимоги за кредитними договорами. Відповідно до п. 3.1.3. Договору факторингу, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру боржників. 09.11.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було підписано Реєстр боржників № 1, відповідно до якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відступив (передав) на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», своє право вимоги заборгованості за Кредитним договором згідно реєстру, у тому числі, за кредитним договором № 0683-4526 від 25.04.2021 року, укладеним між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме перерахувало грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. на рахунок відповідача. Проте [PERSON] порушив умови Договору повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з чим, у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 09.11.2021 року становить 51 900,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 31 900,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 12 жовтня 2022 року на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача - Духоти І.В. про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками, судом направлялися за місцем реєстрації останнього. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Суд встановив, що 25.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», Кредитодавець) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено договір на відкриття кредитної лінії № 0683-4526, відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язалося відкрити Позичальнику кредитну лінію шляхом надання грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом. Як визначено у п. п. 2.1. - 2.5. Договору, розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір наданого кредиту - 20 000,00 грн. Кредит надається Позичальнику шляхом перерахування грошової суми, вказаної п. 2.1. цього Договору, Позичальнику. Кредит надається Позичальнику протягом 3 днів з моменту укладання цього Договору. Тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована. Розмір процентів за користування кредитом - 2,5% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом. Заявлений строк користування кредитом складає 14 календарних днів з дня отримання кредиту. 28.10.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір факторингу № 02/10/2021 (далі - Договір факторингу) про відступлення права вимоги за кредитними договорами. Відповідно до п. 3.1.3. Договору факторингу, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру боржників. 09.11.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було підписано Реєстр боржників № 1, відповідно до якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відступив (передав) на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», своє право вимоги заборгованості за Кредитним договором згідно реєстру, у тому числі, за кредитним договором № 0683-4526 від 25.04.2021 року, укладеним між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 02/10/2021 від 28.10.2021 року, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 51 900,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 31 900,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Як визначено у ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, на підставі договору факторингу № 02/10/2021 від 28.10.2021 року ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло прав кредитора у зобов`язанні, що виникло з кредитного договору № 0683-4526 від 25.04.2021 року, укладеним між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] . Відповідно до 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як визначено у ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. На виконання зобов`язань за договором на відкриття кредитної лінії № 0683-4526 від 25.04.2021 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» перерахувало [PERSON] грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн., що підтверджується витягом з реєстру банків та копією довідки про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи. Проте, [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість, яка станом на 09.11.2021 року становить 51 900,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 31 900,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28.10.1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61). Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 0683-4526 від 25.04.2021 року у розмірі 51 900,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 31 900,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд з ним погоджується. Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідач не надав. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позову до Печерського районного суду м. Києва сплачено судовий збір у розмірі 2 481,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 14.06.2022 року. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 481,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved