Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в інтересах онуки [PERSON] , [INFO] із позовом до [PERSON] в якому просить суд: 1) Позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої дитини (дочки) [PERSON] , [INFO] ; 2) Встановити опіку над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] ; 3) Призначити [PERSON] , [INFO] опікуном малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; 4) Стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмір 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини зазначені згідно ч. 1 ст. 135 СК України, зі слів матері. На даний момент позивачка [PERSON] на підставі рішення Виконавчого комітету Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 164 від 07.06.2021 тимчасово виконує обов`язки опікуна щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Вказане рішення видане на підставі висновку ЛКК КНП "Обласний протитуберкульозний диспансер № 3" Харківської міської ради, тобто опіку встановлено тимчасово, а саме, на період хвороби матері дитини. Відповідачка [PERSON] є хворою, не може контактувати з малолітньою донькою. При цьому, у висновку зазначено, що остаточний висновок може взагалі перешкоджати хворій виконувати батьківські обов`язки. У період хвороби, так і до неї відповідачка [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків та ухиляється від них. Протягом тривалого проміжку часу малолітня дитина [PERSON] проживає разом із позивачкою, тобто разом зі своєю рідною бабою і перебуває на її повному матеріальному забезпеченні та утриманні. Саме позивачка здійснює виховання онуки, піклується про її стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, мати дитини взагалі ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дочки, не виховує її та не піклується про неї, а також не бере участі в її утриманні. [PERSON] взагалі відсутня в житті дитини, не проживає разом із нею, не цікавиться її життям. Фактично мати свідомо та в добровільному порядку усвідомлюючи факт своєї бездіяльності усунулася від виконання своїх батьківський обов`язків без поважних причин. Вказане свідчить про не виконання матір`ю батьківських обов`язків стосовно малолітньої дитини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 27.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку загального позовного провадження. 18.01.2023 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Позивачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання онуки. Відповідачка [PERSON] надала заяву в якій визнала позов та просила розгляд справи проводити без її участі. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області надала заяву про проведення судового розгляду без участі представника служби та ухвалити рішення в інтересах дитини. Заяв про відкладення судового розгляду, пояснень з приводу позову від представника Виконавчого комітету Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області до суду не надходило. Суд вважає можливим провести судовий розгляд без участі сторін, які не з`явилися в судове засідання. У зв`язку із неявкою учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав, суд зазначає наступне. Згідно даних копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Дані щодо батька дитини записані зі слів матері в порядку ст. 135 СК України (а. с. 6-звор., 21). [INFO] народилась відповідачка [PERSON] , що підтверджується копіює свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 06.05.1981 р.н. Згідно вказаного свідоцтва про народження, [PERSON] (позивачка) є матір`ю останньої. Рішенням № 164 від 07.06.2021 виконавчого комітету Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, малолітній [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Призначено [PERSON] , [INFO] опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] (а. с. 8). З копії висновку ЛКК ОПТД № 3 № 129 від 23.08.2022 відповідачка [PERSON] , [INFO] має діагноз: Наявна хвороба, яка перешкоджає виконувати батьківські обов`язки. Хворій рекомендовано спостереження фтизіатра. [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 11.08.2022 по 23.08.2022. На термін динамічного спостереження та вирішення питання щодо діагнозу, хвора не може контактувати з малолітньою дочкою. Остаточний висновок ЛКК ОПТД № 3 про хворобу, яка може перешкоджати хворій виконувати батьківські обов`язки, буде надано в листопаді 2022 року (а. с. 10). Згідно висновку органу опіки та піклування Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області від 22.02.2023 № 45, затвердженого рішенням виконавчого комітету Зміївської міської ради визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно малолітньої дитини (дочки) [PERSON] , [INFO] . Відповідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. На підставі п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктами 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Отже, на момент розгляду справи в її матеріалах наявні переконливі докази винної поведінки відповідачів щодо ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Враховуючи зазначені обставини, а також зважаючи на те, що відповідач неналежно виконує батьківські обов`язки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є доведеними та підлягають задоволенню. Щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 72 ЦК України визначено управління майном особи, над якою встановлено опіку. Відповідно до ч. 3 вказаної статті, одним із способів опікуна здійснювати витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного є аліменти призначені на підопічну дитину відповідно до законів України. Із вказаної норми вбачається, що в разі, якщо батьківських прав позбавляється один з батьків, а дитина знаходиться у іншого з батьків або у опікуна, то аліменти, що стягаються на дитину, виплачуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина або опікуну. Відтак, опікун, який здійснює опіку над дитиною, зобов`язаний діяти в її інтересах і має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів. Виходячи з того, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати дитині сприятливі умови для проживання та розвитку, суд дійшов до висновку, що стягнення з відповідачки [PERSON] аліментів на користь позивачки [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі в розмір 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є достатнім розміром необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення аліментів та наявність підстав для задоволення позову в цій частині. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved