Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просив винести рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] Вказав, що 25 листопада 2006 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який в послідуючому рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 вересня 2014 року, було розірвано. Від даного шлюбу у них з відповідачем є спільна дочка - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу вони стали проживати окремо. Він разом із донькою залишився проживати у квартирі свого батька - [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , де і по даний час проживає. З моменту їхнього проживання окремо, він повністю віддає дитині свою любов і турботу, опікуюється її інтересами та потребами, піклуюється про неї, займається її вихованням, слідкує за станом здоров`ям, велику увагу приділяє її розвитку. Згідно характеристики на [PERSON] ,, виданої КЗ «Вінницький ліцей №35», дитина володіє навчальним матеріалом на високому рівні, бере активну участь у громадському житті класу та ліцею, входить до органів шкільного самоврядування, є організатором та учасником різноманітних шкільних заходів, приймає участь в спортивних змаганнях та має спортивні розряди. Вихованням дитини займається виключно батько, цікавиться її навчанням, відвідує батьківські збори та підтримує зв`язок із класним керівником. Мати навчанням доньки не цікавиться, зв`язку із класним керівником не підтримує. Дитина відвідує відділення плавання МДЮСШ №3, де має високі спортивні досягнення та зарекомендувала себе як вихована, працездатна та дуже відповідальна. Вихованням та опікою доньки займається виключно батько, мати навчанням дитини не цікавиться. Із 2015 року по даний час, він займається підприємницькою діяльністю та має достатній дохід, який забезпечує всі належні умови для життя та розвитку доньки, належної організації дозвілля та відпочинку. Із 2017 року, відповідач взагалі виїхала закордон, де облаштовує своє особисте життя та з тих пір втратився будь-який контакт із дитиною. Матір із дочкою, фактично стали один одному чужими людьми. Разом з тим, матір не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно доньки, про що надається заява матері. Таким чином, відповідач своїх обов`язків по піклуванню за донькою не виконує, допомоги не надає і взагалі з донькою не спілкується. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не спілкується з нею та взагалі не цікавиться її життям, навіть не знає про стан їх здоров`я, не знає в якому шкільному навчальному закладі навчається дитини. Виїхавши закордон на тривалий період, свідомо самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. З цих підстав, з метою захисту інтересів дитини, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи за їхню відсутність, підтримали позов, просили його задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки до суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, поважності неявки не убачається, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до свідоцтва про народження народилася [PERSON] , [INFO] , її батьки записані: [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Вінницького міського суду від 30.09.2014 шлюб між сторонами розірвано. Згідно акту обстеження умов проживання де проживає неповнолітня [PERSON] разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що умови проживання задовільні, будинок забезпечений необхідними меблями та побутовою технікою. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, наданого Вінницькою міською радою гр. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свої неповнолітньої доньки [PERSON] не цікавиться здоров`ям дитини, її духовним розвитком, не допомагає матеріально. З метою соціального захисту неповнолітньої [PERSON] служба у справах дітей Вінницької міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , щодо її доньки [PERSON] . Згідно характеристики Вінницького ліцею № 35 [PERSON] навчається в 9 - Г класі, володіє навчальним матеріалом на високому рівні, бере активну участь у громадському житті класу та ліцею, входить до органів шкільного самоврядування, є організатором та учасником різноманітних шкільних заходів, приймає участь в спортивних змаганнях та має спортивні розряди. Вихованням дитини займається виключно батько, цікавиться її навчанням, відвідує батьківські збори та підтримує зв`язок із класним керівником. Мати навчанням доньки не цікавиться, зв`язку із класним керівником не підтримує. Дитини навчається на відмінно, що підтверджується додатком до свідоцтва про здобуття базової середньої освіти. Згідно заяви від 20.06.2022, яка нотаріально посвідчена, відповідач [PERSON] позов визнає та просить справу розглянути у її відсутність. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, без поважних причин залишила її без материнської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved