Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до відповідачки, третя особа: [PERSON] - головний державний виконавець Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просить зменшити розмір аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] з 1/3 частини всіх видів заробітку до 1500 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що не взмозі сплачувати аліменти в тому розмірі, який був присуджений вищезазначеним рішенням, так як з 10.06.2017 року перебуває в зареєстрованому шлюбу та має на утриманні ще одну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , тобто на утриманні позивача на сьогоднішній день знаходяться дві малолітні дитини. Також змінився його матеріальний стан. 31.03.2022 року призупинено трудовий Договір з ТОВ «Боніта» де він обіймав посаду торгового агента. Так як матеріальний стан та сімейний стан змінився, то він змушений звернутися в суд з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу його стягнення. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25.07.2022 р. відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 19.01.2023 року ухвалою Київського районного суду м. Полтави закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. \~ \~ \~ \~Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені, подали суду клопотання про розгляд справи без участі, просили суд вимоги задовольнити в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечували. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явилася належним чином була повідомлена, клопотання та відзив на позовну заяву не подавала. \~ \~ \~ \~Третя особа - [PERSON] - головний державний виконавець Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений, клопотання та заяву не подавав. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 06.08.2012 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини доходів щомісячно, але не менше 30% неоподаткованого податком мінімуму доходів, починаючи з 15.06.2012 року і до повноліття [PERSON] . Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх заміняють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що: «розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом». Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів. Отже, прерогатива обрання того чи того способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), якщо останні вже визначені початково судовим рішенням, належить одержувачу аліментів. До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд, виклавши правову позицію в постанові від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18. Вказана справа подібна до справи, яка наразі розглядається судом. Незважаючи на це, позивач, який є платником аліментів, подав позовну заяву про зменшення розміру аліментів, установлених рішенням суду, шляхом зміни способу їхнього стягнення, не враховуючи чинну на сьогодні редакцію ч. 3 ст. 181 СК України, натомість

Outcome: dismissed