Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

В грудні 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" про захист прав споживачів, в якій просив суд: стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" 495,38 грн. та 2\~500 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є власником квартири розташованої за адресою [ADDRESS] . До травня 2022 року постачання природного газу до його квартири здійснювало ТОВ "Дніпропетровськгаз збут". Оплата спожитого газу здійснювалась своєчасно, заборгованості не було, що підтверджується інформацією з особистого кабінету постачальника газу за особистим рахунком [NUMBER] . 01 червня 2022 року з карткового рахунку його дружини [PERSON] було перераховано 495,38 грн. ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" в рахунок оплати за спожитий у травні 2022 року газ за особовим рахунком [NUMBER] . Втім 08 червня 2022 року Міністерством енергетики України було видано наказ «Про постачання природного газу побутовим споживачем» № 198, згідно до якого з 01 травня 2022 року побутових споживачів ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" автоматично було переведено на постачання до ГПК «Нафтогаз України». Таким чином правова підстава для отримання ТОВ «Дніпропетровськгаз збут" коштів за травень 2022 року відпала, а вказану суму Позивач змушений був ще раз сплатити ГПК «Нафтогаз України». 01 липня 2022 року та 13 липня 2022 року на електрону адресу відповідача ним було направлено заяву про повернення коштів, однак кошти повернуто не було, тому позивач пославшись на вимоги ст. 1212 ЦК Украйни просив суд стягнути з відповідача на його користь 495,38 грн. та спричинену моральну шкоду яку він оцінив у 2\~500 грн. (а.с.1-6). 06\~лютого 2023\~року на\~адресу суду\~ \~від представника\~відповідача надійшов\~відзив на позовну заяву в яких останній заперечував проти задоволення позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю, оскільки в якості доказу оплати послуг за спожитий природний газ позивачем надано копію квитанцію в якій платником виступає [PERSON] , а не Позивач. Власником особового рахунку [NUMBER] є Позивач, водночас платником переплати в сумі 495,38 гнр. є [PERSON] оскільки платник та власник особового рахунку є різними особами, переплата підлягає поверненню саме особі, яка безпосередньо її сплатила. Окрім того зазначили, що Позивач в заяві на повернення коштів вказав рахунок для повернення коштів відкритий не на особу, якою було сплачено кошти [PERSON] , а на Позивача [PERSON] (а.с.35-37). 06\~лютого 2023\~року позивачем\~надано відповідь\~на відзив якій останній підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позовні заяві (а.с. 40-44). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 01 грудня 2022 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.30). Ухвалою суду від 02 грудня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" про захист прав споживачів (а.с. 31-32). У відповідності до частини тринадцятої\~статті 7 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Фактичні обставини встановленні судом Як зазначив позивач в позовній заяві він є власником кв. [ADDRESS] . 01 червня 2022 року [PERSON] на рахунок ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» за договором про постачання природного газу побутовим споживачем було сплачено 495,38 грн. за спожитий в травні 2022 року газ о/р [NUMBER] [ADDRESS] (а.с. 8). 08 червня 2022 року Міністерством енергетики України було видано наказ «Про постачання природного газу побутовим споживачем» № 198, згідно до якого з 01 травня 2022 року побутових споживачів ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" автоматично було переведено на постачання до ГПК «Нафтогаз України». 01 липня 2022 року та 13 липня 2022 року Позивач звернувся з заявами на адресу ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про повернення помилково сплачених коштів (а.с. 11, 14, 15). Наразі кошти не повернуті, тому позивач пославшись на вимоги ст. 1212 ЦК України просив позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на його користь 495,38 грн. та моральну шкоду в розмір 2\~500 грн. Мотивована оцінка\~кожного аргументу,\~наведеного позивачем,\~щодо наявності\~чи відсутності\~підстав для\~задоволення позову.\~Норми права,\~які застосував\~суд,\~та мотиви\~їх застосування. \~ Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. При цьому, спосіб захисту повинен бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Обрання особою неналежного способу захисту порушеного права в судовому порядку, який не відповідає як змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і характеру його порушення, а також не призводить до поновлення порушеного права цієї особи, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, в межах даної цивільної справи [PERSON] просить стягнути з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» грошові кошти в розмірі 495,38 грн.. які були помилково перераховані його дружиною в рахунок оплати за природний газ за травень 2022 рік, як безпідставно отримані відповідно до\~ст.1212 ЦК України. Згідно з\~ст.1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1)повернення виконаного за недійсним правочином; 2)витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3)повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз вказаних норм права вказує на те, що предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає про безпідставність отримання відповідачем коштів в сумі 495,38 грн.. Так з 01 травня 2022 року побутові споживачі були виключенні з Реєстру споживачів ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та відповідно включені до Реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України», який став новим постачальником для населення, даний факт не заперечується Відповідачем, окрім того відповідач визнав факт сплати 01 червня 2022 року [PERSON] на рахунок ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» за спожитий в травні 2022 року газ о/р [NUMBER] [ADDRESS] в розмірі 495, 28 грн. У зв`язку зі зміною постачальника, який є окремим та непов`язаною юридичною особою, повернення переплат здійснюється безпосередньо ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» за відповідною заявою. Порядок повернення, переплат оприлюднено на офіційному сайті ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Для повернення помилково сплачених коштів / переплати, платнику / власнику необхідно надати заяву, підписану платником або власником особового рахунку та документів за переліком, що й було зроблено Позивачем, однак відповідачем коштів повернуто не було. Так, Позивач звернувся з заявами на адресу Відповідача про повернення безпідставно перерахованих коштів, однак останнім кошти повернуто не було. Враховуючи що на момент отримання коштів, а саме 01 червня 2022 року ТОВ «Дніпропетровськгаз збут" не мало правової підстави на їх отримання, суд вважає, що вказані позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги стягнувши з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на користь Позивача суму помилково сплачених за послуги про постачання природного газу в розмірі 495,38 грн. Стосовно заперечень відповідача про повернення коштів ,3 саме особі яка їх сплатила, а не Позивачу суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. Зазначена норма регулює відносини між кредитором і боржником, а не між кредитором та іншою особою, на яку боржником покладене виконання обов`язку останнього. Виконання обов`язку іншою особою розглядається як виконання обов`язку боржником. Відповідно до частини другої статті 528 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам. Тому як у разі виконання, так і в разі невиконання чи неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою правовідносини між кредитором й іншою особою не виникають, зокрема кредитор не вправі вимагати від іншої особи належного виконання обов`язку боржника. Якщо ж кредитор прийняв від іншої особи виконання обов`язку боржника в разі, коли він не мав права приймати виконання, зокрема якщо відповідно до закону таке виконання не допускається до закінчення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, кредитор є таким, що набув майно за рахунок боржника (а не іншої особи, яка незаконно виконала обов`язок боржника) без достатньої правової підстави. У такому разі відповідно до статті 1212 ЦК України кредитор зобов`язаний повернути це майно (зокрема, грошові кошти) потерпілому, яким є боржник (а не інша особа, яка незаконно виконала обов`язок боржника). Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпції щодо фактів. Тобто, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що позивачем всупереч вищевказаним нормам цивільного процесуального права, належним чином не доведені факт заподіяння відповідачами моральних чи фізичних страждань, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial