Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 2010 року та протягом двох років він та відповідачка [PERSON] проживали разом, шлюб між ними укладено не було, повноцінних сімейних відносин також не було. [INFO] у позивача з відповідачкою народилась спільна донька [PERSON] , про що було зроблено актовий запис № 5120 від 30.11.2010 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Спільне проживання з відповідачкою не склалось, [PERSON] залишила дочку позивачу та через деякий час зійшлась з іншим чоловіком. Наразі відповідачка у шлюбі ні з ким не зареєстрована. Незначний період часу відповідачка провідувала спільну доньку та намагалась з нею спілкуватись, але матеріально не допомагала її утримувати. Останній рік відповідачка не бачила дитину, навіть не намагалась з нею зустрітися, повністю самоусунулась від виховання та піклування. У свою чергу, позивач не заперечував проти спілкування дочки з родичами її матері, намагався підтримати зв`язки з родиною матері дитини та налагодити зв`язок між матір`ю та дочкою, але родина відповідачки повідомила, що [PERSON] останнім часом зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, а члени родини не мають змоги навіть нормального спілкуватись з нею. Відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами у школі, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; зовсім не спілкується з дитиною, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, а навпаки, своєю поведінкою та аморальним способом життя може лише негативно вплинути на подальший гармонійний розвиток дочки; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідачка, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової допомоги, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дочки. Всі питання щодо виховання малолітньої дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку Відповідачки. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Обов`язки щодо виховання, піклування, матеріального забезпечення та гармонійного розвитку дочки позивач взяв на себе. Дитина повністю забезпечена всім необхідним, позивач створює належні умови для розвитку дитини, забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, цікавиться досягненнями дочки у школі, здійснює постійний контакт з класним керівником, відвідує учбовий заклад. Незважаючи на усі зусилля позивача звернути увагу відповідачки [PERSON] , що в неї є донька, якій необхідно приділяти увагу, час, матеріально забезпечувати, вона нічого не робила та повністю ігнорувала потреби своєї доньки. Позивач звертає увагу на те, що відповідачка взагалі не відвідує свою доньку та не цікавиться її життям, не займається вихованням дитини, не забезпечує її матеріально, крім того відповідачка веде аморальний спосіб життя та зловживає алкогольними напоями. Відповідачка не шукає жодних можливостей та способів, щоб поспілкуватись та підтримати стосунки зі своєю дитиною, хоча має всі необхідні контакти. Саме така безвідповідальна та байдужа поведінка відповідачки спонукали позивача звернутись до суду. Вважає, що відповідачка може шкодити інтересам доньки. Ухвалою Ленінського районного суд ум. Харкова від 14 грудня 2022 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, надав до суду акт обстеження умов проживання, складеного членами комісії Служби у справах дітей по Холодногірському району ДССД ХМРта копію пояснень дитини [PERSON] на адресу Департаменту служб у справах дітей. Відповідач до початку розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, також відповідачкою було подано до канцелярії суду нотаріально посвідчену заяву, що вона не заперечує проти позбавлення батьківських прав відносно своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , позовні вимоги визнає та не заперечує проти винесення рішення суду про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] . Представник органу опіки та піклування Департаменту службу справах дітей Харківської міської ради надала до суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у судовому засідання не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частинами 2, 3 статті 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з принципом ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження дитини від 18.11.2022р. серія [NUMBER] відповідачка по справі є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , шлюб між позивачем та відповідачкою зареєстровано не було. Спільне проживання між сторонами не склалось, відповідачка залишила дочку на виховання позивачу та проживає окремо, створивши іншу родини, у шлюбі не зареєстрована. Згідно акту обстеження умов проживання, складеного членами комісії Служби у справах дітей по Холодногірському району ДССД ХМР від 26.01.2023, було обстежено житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що відносини в родині дружні та люблячі, батьком створені всі умови для проживання, виховання та розвитку малолітньої доньки [PERSON] . Згідно довідки, виданої директором Харківської спеціалізованої школи I-III ступенів № 87 Харківської міської ради Харківської області від 21.11.2022р. за № 01-17/186, [PERSON] навчається у закладі в 6-Б класі, батько дитини, [PERSON] постійно підтримує зв`язок зі школою, класним керівником дитини, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться досягненнями в навчанні доньки. У відповідності до довідки, виданої закладом охорони здоров`я КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» Харківської міської ради, дитина [PERSON] перебуває на обліку у МДКЛ № 19, з січня 2021 року дитиною опікується батько та звертається у лікарню батько [PERSON] . Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , мати дитини не виконує своїх батьківських обов`язків. Без поважних причин вихованням не займається, з дитиною не проживає, кошти на утримання дитини не надає, тому вважають доцільним позбавлення батьківських прав. У судовому засіданні, в присутності представника органу опіки Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у якості свідка, була опитана малолітня дитина [PERSON] , яка у судовому засіданні підтвердила факт повного усунення відповідачкою спілкування з дитиною, її виховання, а також утримання. Дитина пояснила, що не бачила відповідачку більше року та свідчила, що постійно проживає з батьком [PERSON] , який нею опікується, займається вихованням та матеріально забезпечує. У судовому засіданні було допитано у якості свідка [PERSON] , яка являється племінницею відповідачки, остання підтвердила факт нехтування відповідачкою [PERSON] своїх батьківських обов`язків. Також досліджені довідки та акти підтверджують факт невиконання відповідачем [PERSON] батьківських обов`язків відносно дитини. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без материнської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідачки відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батьки, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved