Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить визначити місце проживання їхнього сина - [PERSON] з ним; позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , а також припинити стягнення з нього аліментів на утримання сина - [PERSON] по виконавчому листу №2-1084/11, мотивуючи тим, що відповідач по справі є його колишньою дружиною, шлюб з якою було розірвано рішенням Овруцького районного суду від 06.07.2012 у справі №617-7736/12. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 05.09.2011 у справі №2-1984/11 з нього було стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. Відповідачкою було отримано виконавчий лист та подано до державної виконавчої служби. Відповідачка на даний час зловживає спиртними напоями, часто не ночує вдома, син залишався вдома сам. 11.10.2021 до нього зателефонували поліцейські, так як син був вдома сам тривалий час, а відповідачки не було. Дитина була голодна. Він забрав сина до себе і з того часу він постійно проживає з ним. За цей час вона не цікавилася де він і що з ним. Після початку війни з РФ він тимчасово переїхав в с. Скоморохи Житомирського району Житомирської області. Син переїхав разом з ним, а тому йому необхідно офіційно визначити місце проживання дитини з ним. Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилася, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. Представник третьої особи - служби у справах дітей Овруцької міської ради позовні вимоги просить задовольнити, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та с 180 СК України кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально забезпечувати та утримувати її. Згідно із ч.ч.2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав закріплені в ч.1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Тлумачення п. 2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, що передбачені ст.166 СК України. Частинами 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголосив на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такого правового висновку дійшов і Верховний Суд у справі № 753/2025/19 (постанова від 6 травня 2020 року). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). Згідно ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 167 СК України встановлено, що якщо дитина проживала з тим із батьків, хто позбавлений батьківських прав, суд вирішує питання про можливість їхнього подальшого проживання в одному житловому приміщенні. Суд може постановити рішення про виселення того з батьків, хто позбавлений батьківських прав, з житлового приміщення, у якому він проживає з дитиною, якщо буде встановлено, що він має інше житло, у яке може поселитися, або постановити рішення про примусовий поділ житла чи його примусовий обмін. Дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. В ч. 3 ст. 181 СК України законодавець закріпив, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 06.07.2012 було розірвано. Від спільного проживання мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 05.09.2011 по справі №2-1084/11 з позивача було стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання сина - [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до його повноліття. Вказані обставини підтверджуються копіями: рішень Овруцького районного суду Житомирської області від 05.09.2011 у справі №2-1084/11 та від 06.07.2012 у справі №617-7736/12, свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 14.08.2018 (а. с.16, 19-20). З листа мешканців будинку, які проживають за адресою: [ADDRESS] (а. с.12) вбачається, що останні просять вжити належних заходів щодо матері [PERSON] , яка неналежно виконує батьківські обов`зки. Жінка безвідповідально ставиться до здоров`я, виховання, утримання дитини, житлове приміщення, в якому перебуває дитина в антисанітарних умовах. Мати веде нездоровий спосіб життя - зловживає алкоголем. Малолітня дитина постійно неохайна, бездоглядна, не відвідує школу, голодна, у літній період систематично знаходиться до пізнього часу на вулиці. Жінка не піклується ні про фізичний, ні про духовний розвиток дитини та її виховання, що негативно впливає на особистість хлопчика та може призвести до жахливих наслідків: небезпеки для його життя, здоров`я та морального виховання. Характеристика, видана Овруцьким ліцеєм №4 Овруцької міської ради на [PERSON] , [INFO] , від 12.11.2021 свідчить, що [PERSON] за період навчання у закладі освіти має переважно початковий та середній рівень знань. До уроків готується неохоче, потребує постійного контролю. Схильний до пропусків уроків без поважних причин. Станом на 12.10.2021 пропустив 30 днів (156 років). [PERSON] не завжди забезпечений всім необхідним для навчання. Дитина забуває зошити, підручники та приладдя до уроків, про що неодноразово була попереджена мама на індивідувальних бесідах. З боку мами контроль за навчанням дитини відсутній (а. с. 14). Виконавчий комітет Овруцької міської ради надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] №02-09/3335 від 26.10.2021, в якому зазначили, що на засіданні виконавчого комітету Овруцької міської ради 21.10.2021 було розглянуто матеріали про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та було прийнято рішення №340 «Про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] ». Вказане рішення обгрунтовується тим, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно свого малолітнього сина. Неодноразово здійснювалися обстеження умов проживання [PERSON] , проте двері вона не завжди відчиняла. Востаннє 06.10.2021 було здійснено обстеження умов проживання [PERSON] , однак за місцем реєстрації нікого не було. Зі слів брата родина переїхала. В результаті пошуку місця проживання було встановлено, що родина проживає в будинку співмешканця матері. На момент обстеження мати була вдома, відсутність дітей на навчанні пояснила тим, що хворіють. [PERSON] пообіцяла, що найближчим часом діти повернуться до навчання. На засідання комісії мати не з`явилася, хоча була запрошена належним чином. Батько пояснив, що ще з 2018 року мати періодично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Вона залишала своїх дітей без нагляду, схильна до вживання алкогольних напоїв, діти брудні, недоглянуті. Неодноразово на [PERSON] було складено протоколи про адміністративні правопорушення за, що її було притягнуто до адміністративної відповідальності. Тому, зважаючи на ухилення матері від виконання батьківських обов`язків та захищаючи права та інтереси малолітньої дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини ( а. с.11). За положенням ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. Оцінюючи обставини справи та досліджені докази у ній, суд, надаючи правову оцінку висновку органу опіки та піклування, вважає, що цей висновок є обґрунтованим та відповідає інтересам дитини. При цьому суд відмічає, що відповідач в жодне судове засідання так і не з`явилася. 08.11.2021 в м. Овруч комісією у складі працівників служби у справах дітей - головних спеціалістів: Соботюк Р. Ф. та Маковської О. В. було здійснено обстеження умов проживання та виховання дітей в сім`ї [PERSON] , тобто позивача (а. с. 9). Згідно акту обстеження умов проживання сім`ї встановлено, що сім`я складається з 4-х чоловік: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Умови проживання задовільні. Для [PERSON] створено окреме місце для сну, відпочинку, виконання домашніх завдань. Дитина забезпечена всім необхідним для всебічного розвитку. Продукти харчування наявні в достатній кількості. За час проживання дитини з батьком мати жодного разу дитиною не поцікавилася. Характеристика, видана Овруцьким ліцеєм №4 Овруцької міської ради на [PERSON] , [INFO] , від 24.11.2021 свідчать, що останній за період навчання у закладі освіти має переважно початковий та середній рівень знань. До уроків готується неохоче, потребує постійного контролю. Тато [PERSON] постійно цікавиться навчанням дитини, забезпечує всім необхідним для уроків. З боку тата здійснюється контроль за навчанням [PERSON] . До школи дитина приходить вчасно, має охайний зовнішній вигляд, завжди виконує домашнє завдання. З копій довідок від 09.03.2022 №1807-7000665964 та №1807-7000666813 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що фактичним місцем проживання [PERSON] та [PERSON] є [ADDRESS] . За встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, оцінюючи надані докази на підтвердження фактів та спірних правовідносин, норми діючого законодавства, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що [PERSON] самоухилилася від виховання свого малолітнього сина, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, зловживаючи алкогольними напоями; своєю дитиною, яка проживає у сім`ї [PERSON] , не цікавиться, добровільно відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тому розрив з нею сімейних відносин відповідає інтересам дитини і відповідно до ст. 164 СК України [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , визначивши місцем його проживання з батьком - [PERSON] , який бажає, щоб син проживав разом з ним, та відповідно припинити з останнього стягнення аліментів. Таким чином, аналізуючи всі обставини справи та надані на їх підтвердження докази, правові норми, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2977 грн. 20 коп. в дохід держави, який відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на його користь.

Outcome: approved