Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернувся до Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою до ПРАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 листопада 2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «CITROEN BERLINGO», державний номер [NUMBER] , належного «ПП АП Благодатненський птахопром», застрахованого відповідачем ПрАТ СК «Євроінс Україна», яким керував [PERSON] , автомобіля «PEUGEOT PARTNER», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , автомобіля «VOLKSWAGEN», державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля «Mazda 6», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 травня 2022 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Внаслідок ДТП, яке відбулося з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована на умовах обов`язкового страхування ПрАТ СК «Євроінс Україна», страховиком на користь позивача не сплачено страхове відшкодування на суму 110361 грн. 37 к. згідно експертного висновку від 25 листопада 2021 року. Посилаючись на викладене, позивач прохав стягнути з відповідача матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 110361 грн. 37 к., витрати на оплату послуг експерта у розмірі 2700 грн., витрати на оплату юридичної допомоги у розмірі 11000 грн., а також моральну шкоду у розмірі 10000 грн. як перенесені позивачем моральні страждання та хвилювання через необхідність збирати документи по справі, звертатись за юридичною допомогою, здійснювати неодноразові поїздки до страхової компанії. Ухвалою Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 вересня 2022 року справу передано на розгляд Арбузинського районного суду Миколаївської області. Ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області Кологривої Т.М. від 24 жовтня 2022 року по справі відкрито загальне позовне провадження. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання двічі не з`явився без повідомлення причин, незважаючи на те, що про дату, час і місце судового засідання повідомлявся за місцем реєстрації, подав до суду відзив, у якому заперечував проти задоволення позовної заяви, зазначив про те, що 05 листопада 2021 року ПрАТ СК «Євроінс Україна» було отримано повідомлення [PERSON] про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком. Позивач, будучи водієм, причетним до ДТП, не повідомив ПрАТ СК «Євроінс Україна» протягом трьох робочих днів з дня ДТП про її настання та не надав відповідного письмового повідомлення. Окрім цього, позивачем не було повідомлено про поважність причин неподання повідомлення про ДТП протягом встановленого Законом строку. 14 червня 2022 року ПрАТ СК «Євроінс Україна» отримало заяву-звернення Позивача. 15 червня 2022 року ПрАТ СК «Євроінс Україна» було направлено листа позивачу про необхідність надання пошкодженого транспортного засобу «PEUGEOT PARTNER» державний номерний знак [NUMBER] для огляду. 05 липня 2022 року ПрАТ СК «Євроінс Україна» отримало повідомлення позивача про ДТП за участю транспортного засобу, власник якого може бути визнаний потерпілою особою(повідомлення про ДТП), а також заяву про страхове відшкодування. Однак, лист ПрАТ СК «Євроінс Україна» про необхідність надання для огляду пошкодженого транспортного засобу позивачем було проігноровано, відповіді на нього відповідачем отримано не було. 06 липня 2022 року повторно було направлено аналогічно листа позивачу. При цьому, заповнивши бланк заяви про страхове відшкодування та підписавши її, позивач надав запевнення ПрАТ СК «Євроінс Україна» про те, що з положеннями п.33.3 статті 33 Закону ознайомлений і зобов`язується надати останньому всі необхідні документи, що стосуються даної ДТП. Відповідач не зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на замовлення експертного дослідження пошкодженого транспортного засобу, поскільки його огляд не відбувся не з вини страховика. Страховика не було повідомлено про дату, час та місце проведення огляду пошкодженого транспортного засобу судовим експертом. Вказує на відсутність підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, зважаючи на те, що у даній справі не заявлено позовних вимог про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача та його представника, суд приходить до наступного. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (статті 1 Закону України «Про страхування»). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 частини 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі по тексту - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону № 1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частиною першою статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «PEUGEOT PARTNER» державний номерний знак [NUMBER] належить на праві власності позивачу [PERSON] . Постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 травня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме: у тому, що 03 листопада 2021 року о 09 годині на автодорозі Н-24 "Благовіщенське-Миколаїв" 95 км водій [PERSON] керував транспортним засобом «CITROEN BERLINGO», державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки (а сааме: зупинення попереду транспортного засобу для повороту ліворуч), не додержався безпечної відстані, в результаті допустив зіткнення з попереду стоячими автомобілями на проїзній частині, які надавали перевагу транспортному засобу, що повертає ліворуч. В результаті чого зіткнувся із задньою частиною транспортного засобу «PEUGEOT РARTNER» державний номерний знак [NUMBER] , який зіткнувся задньою частиною з транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , який в свою чергу від удару зіткнувся з попереду стоячим транспортним засобом «MAZDA 6», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 12.1, 12.3 ПДР. Вказана постанова суду набрала законної сили в установленому порядку. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON] і на підставі частини 6 статті 82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «CITROEN BERLINGO», державний номер [NUMBER] , належить «ПП АП Благодатненський птахопром». За змістом наказу № 80 від 11 березня 2021 року вказаний автомобіль закріплено за юристом. На день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «CITROEN BERLINGO» АП «Благодатненський птахопром» застрахована у страховій компанії ПрАТ СК «Євроінс Україна», про що свідчить поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/1296739 від 23 травня 2019 року, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130000 грн. із визначенням франшизи в розмірі нуль гривен. Дії особи у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) встановлені у статті 33 Закону № 1961-IV. У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу (п. 33.1.4 цієї статті). Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів) (п. 33.3 цієї статті). Судом встановлено, що 05 листопада 2021 року ПрАТ СК «Євроінс Україна» було повідомлено [PERSON] про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком (повідомлення № 162384). 08 червня 2022 року позивач звернувся до ПрАТ СК «Євроінс Україна» з заявою про відшкодування вартості матеріального збитку, спричиненого пошкодженням автомобіля «PEUGEOT PARTNER" у розмірі 110361 грн. 37 к., яку відповідач отримав 14 червня 2022 року. Окрім цього, 30 червня 2022 року позивач направив до ПрАТ СК «Євроінс Україна» повідомлення позивача про ДТП за участю транспортного засобу, власник якого може бути визнаний потерпілою особою (повідомлення про ДТП), а також заяву про страхове відшкодування, які надійшли до ПрАТ СК «Євроінс Україна» 05 липня 2022 року. У повідомленні також зазначено про те, що пошкоджений транспортний засіб знаходиться за адресою: вул. Ракетна, 114 м.Херсон. Щодо твердження відповідача про порушення позивачем обов`язку повідомити страхову компанію не пізніше трьох днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди слід зазначити наступне. Водій автомобіля «CITROEN BERLINGO» [PERSON] виконав такий обов`язок щодо страхової компанії, у якій застрахована цивільна відповідальність автомобіля. Законом на позивача не покладено обов`язок у трьохденний строк з дня настання дорожньо-транспортної пригоди повідомляти про настання страхового випадку страховика іншого учасника ДТП. У даному випадку [PERSON] , як потерпілий у ДТП, набув безспірне право на звернення до страховика із заявою про отримання страхового відшкодування 08 травня 2022 року, тобто з моменту набранням законної сили постанови Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 травня 2022 року, якою встановлено винуватця ДТП, під час якої було пошкоджено автомобіль позивача. Водночас до набрання законної сили вказаної постанови суду існував невирішений судовий спір щодо особи, відповідальної за спричинені позивачу матеріальні збитки. Аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, суд приходить до висновку, що у даному випадку [PERSON] як потерпіла особа, мав право на пред`явлення вимоги до страховика винної у спричиненні шкоди особи - ПрАТ СК «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. Поскільки позивач звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування до закінчення річного строку з дня ДТП, тобто у межах строку позовної давності, то ним не порушено строк звернення до страхової компанії. Дії страховика після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, які можуть бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), визначенні у статті 34 Закону № 1961-IV. Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування (п. 34.1. цієї статті). Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (п. 34.2. цієї статті). Потерпілий має право на отримання страхового відшкодування і не зобов`язаний повідомляти про страховий випадок страхову компанію, яка за законом повинна здійснювати страхове відшкодування (постанова Верховного Суду від 29.07.2019, справа №501/212/17). Обов`язок повідомлення страховика покладений саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (постанови Верховного Суду від 18.12.2019, справа №127/7010/17; від 29.07.2019, справа №501/212/17; від 21.08.2018, справа №227/3573/16-ц). Зважаючи на те, що 05 листопада 2021 року відповідач ПрАТ СК «Євроінс Україна» був повідомлений водієм [PERSON] про настання страхового випадку, то визначений п. 34.2 ст. 34 Закону десятиденний строк повинен обчислюватися з 05 листопада 2021 року, а не з дати повідомлення позивача у червні 2022 року про страховий випадок. Суд звертає увагу на те, що у повідомленні [PERSON] міститься інформація про автомобіль «PEUGEOT PARTNER», його власника [PERSON] , його адреса, номер мобільного телефону. Дії страхової компанії щодо огляду пошкодженого транспортного засобу, а саме: надіслання позивачу листів від 15 червня 2022 року і 06 липня 2022 року з вимогою щодо надання огляду транспортного засобу, не мають жодного правового значення, оскільки такі дії здійснені страховою компанією з порушенням 10 денного терміну для проведення огляду транспортного засобу. Відповідно до п. 34.3 статті 33 Закону № 1961-IV якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Оскільки представник страхової компанії не забезпечив проведення огляду автомобіля протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (з 05 листопада 2021 року), то у позивача з 22 листопада 2021 року виникло право на вільний вибір аварійного комісара або експерта з метою встановлення розміру збитків, що і було реалізовано позивачем шляхом укладення 15 листопада 2021 року договору № 187 з судовим експертом Дадоновим В.В. Згідно висновку експерта № 187, складеного 25 листопада 2021 року судовим експертом Дадоновим В.В. КТЗ відновлювати економічно недоцільно, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «PEUGEOT PARTNER» державний номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП станом на 03 листопада 2021 року дорівнює його ринковій вартості та становить 110361 грн. 37 к. За змістом статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Зазначеним вище висновком експерта різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП не було встановлено. Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності, змагальності та доказовості доводів кожної із сторін. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Враховуючи викладене і те, що у відзиві відповідач не спростував розмір завданого позивачу матеріального збитку, визначеного у висновку експерта, сторони про проведення додаткової чи повторної експертиз клопотань не заявляли, суд позбавлений права від свого імені ініціювати такі питання, суд прийшов до висновку про необхідність визначення розміру матеріального збитку, виходячи із доказів, що наявних в матеріалах справи, а саме: висновку експерта № 187. Приписами частин 1-4 статті 12, частин 1, 6 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, в матеріалах справи відсутні та відповідачем страховою компанією не надані докази, які б доводили те, що представник страхової компанії у встановлений законом десятиденний строк вчиняв всі необхідні дії для проведення такого огляду, а потерпіла сторона, позивач [PERSON] ухилявся від своїх обов`язків надати пошкоджений транспортний засіб для огляду з метою встановлення розміру заподіяної шкоди. У відповідності до п. 36.2 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Однак, у порушення вказаної норми Закону відповідачем протягом 90 днів з дня отримання заяви позивача про страхове відшкодування рішення станом на день винесення судом рішення не прийнято. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що у зв`язку з порушенням страховою компанією вимог Закону з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальний збиток у розмірі 110361 грн. 37 к., а також витрати на оплату послуг експерта у розмірі 2700 грн. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. Позивачем заявлено позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн., посилаючись на те, що його звернення про добровільне відшкодування завданої шкоди залишені відповідачем без задоволення, для захисту своїх порушених прав він залучив адвоката, вимушений звернутися до суду з позовною заявою. В силу ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (ч. 2 ст. 23 ЦК України). Статтею 26 - 1 Закону передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Враховуючи те, що позивач під час дорожньо-транспортної пригоди не зазначав шкоди здоров`ю, то в даному випадку відсутні правові підстави для відшкодування її страховою компанією. Щодо витрат на правничу допомогу, то з матеріалів справи вбачається, що договір між позивачем [PERSON] та адвокатом Калабаня В.П. складено 07 вересня 2022 року. Відповідно до розрахунку витрат від 07 вересня 2022 року консультація з клієнтом та узгодження правової позиції із вивчення матеріалів справи оцінено сторонами у 1 000 грн., складання позовної заяви - 2 000 грн., представництво у суді 10000 грн. У судовому засіданні представник позивача зазначив, що у розрахунку допущені арифметичні помилки при визначені розміру витрат на представництво - замість 10000 грн. розмір витрат має складати 8000 грн., а загальний розмір замість 13000 грн. - 11000 грн. Згідно положень частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (стаття 30 зазначеного Закону). Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Також згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Згідно статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України) 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно частиною 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: partial