Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому з урахуванням уточненої позовної заяви, просить стягнути заборгованість за кредитним договором №DNN0GK00000027 від 02.11.2006 року, за період з 02.11.2016 року по 02.11.2019 року, у розмірі 2 084,55 (Долар США), що за курсом 24,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.11.2019 року складає 51 717,69 грн., яка складається із 3% річних від простроченої суми. В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що 02.11.2006 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 35 200,00 (Долар США) на термін до 02.11.2016 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач не повернув своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконав. 10.04.2013 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідача. 31.03.2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач наполягає на тому, що винесене рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості становить 23\~144,05 (Долар США). Таким чином, оскільки з відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з 02.11.2006 року по 09.04.2013 рік, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача заборгованість з 02.11.2016 року по 02.11.2019 року у розмірі 2 084,55 (Долар США), яка складається з 3% річних від простроченої суми, а також покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року по справі було відкрите провадження, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 25). В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до\~ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно матеріалів справи, 02.11.2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 35 200,00 (Долар США) на термін до 02.11.2016 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 10-11). Також судом встановлено, що 31 березня 2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNN0GK00000027 від 02.11.2006 року в розмірі 68 551,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.04.2013 року за курсом 7,99 грн. за 1 долар США складає 547 729,76 грн., що складається з: заборгованість за кредитом - 28\~030,11 доларів США; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 17\~498,38 доларів США; заборгованість по комісії -2\~880,00 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 20\~143,42 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки будинок загальною площею 112,30 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] (а.с. 4-5). Проте, позивач в позовній заяві наполягає на тому, що винесене рішення суду не свідчить про припинення договірних правовідносин між позивачем та відповідачем, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання,у зв`язку з чим останній просить стягнути з [PERSON] заборгованість з 02.11.2016 року по 02.11.2019 у розмірі 2 084,55 (Долар США), яка складається з 3% річних від простроченої суми. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Внаслідок не виконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~ст. 625 ЦК України. Згідно з ст. 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530ЦК\~України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 610 ЦК України\~визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ст. 611 цього Кодексу\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст. 625ЦК України\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Також суд зазначає, що у ч. 2 ст. 625 ЦК України\~прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц. Позивачем до суду подано розрахунок суми заборгованості за тілом кредиту, який не оспорюється відповідачем, відповідно до якого 3 % річних від простроченої суми за період з 02.11.2016 по 02.11.2019 становить 2 084,55 доларів США. Оскільки правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625\~ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Суд погоджується з розрахунком 3 % річних від простроченої суми наданим позивачем та враховуючи те, що заборгованість за кредитним договором №DNN0GK00000027 від 02.11.2006 року судом стягнута у доларах США, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних від простроченої суми за порушення виконання зобов`язання за період з 02.11.2016 по 02.11.2019 рр. становить 2 084,55 доларів США. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 2 329,85 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved