Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що спільне сімейне життя між ними не склалося, оскільки вони люди з несумісними характерами та різницею у віці, внаслідок чого в сім`ї часто виникали непорозуміння, сварки, що призвели до неприязних відносин між ними. З грудня 2022 року сторони проживають окремо, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть Крім того, позивач просить визначити місцє проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з ним по [ADDRESS] . Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 03.03.2023 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін по справі. Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав наведених у позові, оскільки відповідач визнає позовні вимоги, тому просить ухвалити рішення у підготовчому судовому звсіданні. Від відповідачки на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, просить шлюб розірвати та не заперечує щоб після розірвання їх шлюбу, дитини залишилися проживати з батьком позивачем у справі, та також просить ухвалити рішення у підготовчому судовому звсіданні. Оскільки, особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає можливим проведення розгляду справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підставна і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 вересня 2012 року у відділі ДРАЦС Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №92. Від цього шлюбу в подружжя народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає із батьком [PERSON] , по [ADDRESS] . Відносини між подружжям свідчать про те, що сім`я розпалася, сторони на протязі тривалого часу подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо і миритися не бажають. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 та 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до\~вимог ч.4\~ст.263\~ЦПК України\~при виборі\~і застосуванні\~норми права\~до спірних\~правовідносин суд\~враховує висновки\~щодо застосування\~відповідних норм\~права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Так, у постанові від 15.01.2020 року, справа №200/952/18 (провадження №61-14859св19), Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~не підлягають\~доказуванню,\~якщо суд\~не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо достовірності\~цих обставин\~або добровільності\~їх визнання.\~Обставини,\~які визнаються\~учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Проаналізувавши докази по даній справі, суд вважає, що сторони на протязі тривалого часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та відновлювати їх не бажають, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, що суперечить правам та інтересам позивача, і має істотне значення, а тому є законні підстави для розірвання даного шлюбу. Враховуючи те, що батьки дійшли спільної згоди, щоб після розірвання шлюбу їх малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , залишилися проживати з батьком, та на даний час між ними саме так склалися обставини щодо місця проживання дитини, діючи в інтересах дитини, суд вважає за необхідне у даному конкретному випадку після розірвання шлюбу між подружжям, залишити проживати дитину [PERSON] разом із батьком [PERSON] .. На підставі наведеного, ст.ст.24, 104, 105, 110, 112-115, 160, Сімейного кодексу України та

Outcome: approved