Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він проживав з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, і [INFO] у них народилася дитина - [PERSON] . Посилаючись на викладене, ст.ст.150,155,164 СК України, оскільки відповідач з 2012 року не бере участі у вихованні дитини та не спілкується з нею, не проявляє інтересу до дитини, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала, силу ч.7 ст.128, ч.4 ст.130 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином про час і місце судового засідання (а.с.30,33,34). Враховуючи зазначене, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, заслухавши представника позивача, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.8,9). Відповідно до характеристики КЗ СОР «Путивльський мистецький ліцей» №01-43/276 від 2 листопада 2021 року [PERSON] за місцем навчання характеризується позитивно (а.с.10). Відповідно до висновку Виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області №02-20/1930 від 19 грудня 2023 року вважається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.38-39). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що сторони спільно проживали і у 2008 році у них народилась дитина - [PERSON] . У 2012 році [PERSON] поїхала, ймовірно, до м.Києва. Вона і до відносин з позивачем проживала у м.Києві, зловживала алкоголем та вела аморальний спосіб життя. У 2020 році [PERSON] приїздила до м.Путивль в особистих справах, побула у [PERSON] хвилин 40, дитина в цей час перебувала у школі, [PERSON] поїхала так і не побачившись з дитиною. Весь період з 2012 року по теперішній час вихованням та утриманням дитини займався батько - [PERSON] . Свідок [PERSON] дала суду аналогічні покази. Підстави ставити під сумнів такі показанням свідків у суду відсутні. Опитаний в судовому засіданні [PERSON] повідомив суду, що він згоден з тим, щоб [PERSON] позбавили батьківських прав відносно нього. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.п.15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що дійсно [PERSON] , яка є матір`ю неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини з 2012 року, матеріальної допомоги не надає, не забезпечує необхідних умов життя, навчання, виховання та лікування своєї неповнолітньої дитини, ухиляється від участі у її вихованні, долею дитини не цікавиться, свідомо нехтує своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 992 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору при подачі позову.

Outcome: approved