Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

У січні 2022 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить визнати незаконним та скасувати наказ Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» № 18/ОС від 29.11.2021 року про звільнення 01.12.2021 року [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити [PERSON] на посаді інженера 1 категорії 5 -го сектору організації виробництва будівельних матеріалів Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 01.12.2021 року; стягнути з Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала на те, що працювала з 04 вересня 1995 року у структурних підрозділах АТ «Укрзалізниця». Посада, яку вона займала перед скороченням, станом на 01 грудня 2020 року - інженер 1 категорії сектору організації виробництва будівельних матеріалів, конструкцій та виробів функціонального структурного підрозділу «Дніпровська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» (далі філії «БМЕС») АТ «Укрзалізниця». Покладені на неї обов`язки, вона здійснювала добросовісно та в повній відповідності до законодавства України. 07 вересня 2021 року наказом № 138 «Про реорганізацію територіальних управлінь» до ФСП «Дніпровська дирекція», де вона працювала, приєднано виробничі структурні підрозділи «Дніпровське територіальне управління», «Запорізьке територіальне управління», «Криворізьке територіальне управління» та перейменувано ФСП «Дніпровська дирекція» у виробничий структурний підрозділ «Дніпровська дирекція» філії «БМЕС», що призвело до зміни штатного розпису та реорганізації структури в цілому. Згідно наказу від 07 вересня 2021 року № 139 «Про деякі питання діяльності ВСП «Дніпровська дирекція» філії БМЕС АТ «Укрзалізниця» місцезнаходження та поштова адреса нової реорганізованої структури ВСП «Дніпровська дирекція» філії БМЕС: 49000, м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого 17 (п. 1.5). 01 жовтня 2021 року позивачці надано попередження №42 від 30.09.2021 року про наступне звільнення на підставі рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 19.07.2021 року (протокол №Ц-56/82) та у зв`язку із новим штатним розписом ВСП «Дніпровська дирекція» від 27.08.2021 року ФСП «Дніпровська дирекція» філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця» реорганізовано шляхом приєднання до ВСП «Дніпровська дирекція» зі скороченням її посади з урахуванням вимог законодавства про працю України та запропоновано список вакантних посад по АТ «Укрзалізниця», роздрукований шрифтом, який не можливо прочитати, без урахування її кваліфікації. Попередження видано за підписом начальника ВСП «Дніпровська дирекція» Пархоменко О.А., штатним працівником якого на час видання попередження вона не являлась. Крім того, на час видання попередження юридичної довіреності на право підпису вищезазначеного документу у [PERSON] не було. Тобто, в порушення вищезазначеного наказу від 07.09.2021 року №138 фактично відбулося приєднання ФСП «Дніпровська дирекція» до Дніпровського територіального управління, керівником якого на момент видання попередження був [PERSON] . Повідомлення, яке було надано позивачці, не мала отримувати взагалі, бо до організації де вона працювала на момент отримання повідомлення приєднувались територіальні управління і її посада не скорочувалась (наказ від 07.09.2020 року №138). На час видання попередження щодо її скорочення на АТ «Укрзалізниця» діє Програма виплат одноразової грошової допомоги працівникам п.5.10 Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України і профспілками, розроблена відповідно до п. 5.10 Галузевої угоди, в рамках заходів щодо пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Позивачка звернулась до відділу кадрів ВСП «Дніпровська дирекція» щодо запропонованої раніше грошової допомоги, їй відповіли, що її навіть не включено до Переліку робітників, який вже був направлений на узгодження до філії БМЕС, про що її навіть не повідомили, а навпаки в телефонній розмові запевняли, що перелік надано на погодження. Таким чином, на час звільнення вона не отримала коштів, які гарантує Програма, як інші працівники компанії, яких було скорочено. Водночас, працівникам ВСП «Дніпровське, Криворізьке та Запорізьке територіальне управління», які увійшли до переліку та звільнено у зв`язку з реорганізацією, грошові виплати, згідно Програми, було надано. На підставі вищевикладеного, позивачка та ще двоє робітників організації відповідача, які також не були включені до переліку на виплату грошової допомоги, склали Колективне звернення на В.о. директора виконавчого філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» Фіненко М.В. з метою роз`яснення ситуації, що склалась і вирішенням питання щодо виплат по Програмі, які поширюються на працівників посади яких скорочуються. Колективне звернення було направлено офіційно, та відповіді станом на теперішній час на адресу позивачки так і не надходило. Однак, 29.11.2021 року, на адресу начальника Дніпровської дирекції філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця», від відповідача надійшла відповідь на вищевказане звернення, у якій зазначено, що «відповідно до затвердженої організаційної структури ВСП Дніпровська дирекція та штатного розпису, кількість штатних одиниць по відділах/секторах дирекції не зменшилась, і скорочення штатних одиниць в дирекції, на яких перебувають працівники не відбувається. Попередження, що були надані працівникам, не відповідають внутрішнім нормативним документам та змінам, які відбулись при реформуванні дирекції. 01 грудня 2021 року трудовий договір з нею було припинено та її було незаконно звільнено у зв`язку зі скороченням штату, п. 1 ст. 40 КЗпП, на підставі наказу № 18/ОС від 29.11.2021 року. На підставі зазначеного, вона вважає, що таку протиправну дію було здійснено, з метою її незаконного звільнення та в подальшому унеможливлювало її майбутню працю. Представником АТ «Укрзалізниця» подано до суду відзив, відповідно до якого вказано, що не погоджується з позовними вимогами позивачки в повному обсязі. В обґрунтування відмови в задоволенні позовних вимог, представником вказано, що АТ «Укрзалізниця» є акціонерним товариством, 100 відсотків акцій якого належить державі, єдиним акціонером Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» створена згідно рішення Правління публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Відповідно до Положення про філію «БМЕС» до складу філії «БМЕС» входять функціональні структурні підрозділи та виробничі структурні підрозділи, що забезпечують її діяльність. 19.07.2021 правлінням АТ «Укрзалізниця» було прийняте рішення здійснити структурні перетворення у складі філії «БМЕС» - реорганізувати не пізніше 01.12.2021 територіальні управління філії «БМЕС» шляхом приєднання до складу дирекцій філії «БМЕС». На виконання п. 5.10. Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками щодо обов`язку роботодавця не пізніше як за три місяці до намічених звільнень надати профспілковим організаціям інформацію з цих питань - головам первинних профспілкових організацій виробничих структурних підрозділів «Дніпровське територіальне управління», «Запорізьке територіальне управління» та «Криворізьке територіальне управління», функціонального структурного підрозділу «Дніпровська дирекція» була надана відповідна інформація 30.08.2021 та 31.08.2021. На виконання рішення правління АТ «Укрзалізниця» філією «БМЕС» були видані накази №138 від 07.09.2021 року та №155 від 17.09.2021 року, яким було змінено наказ №138 та викладено його у новій редакції. Згідно наказу №155 від 17.09.2021 року функціональний структурний підрозділ «Дніпровська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» перейменовано у виробничий структурний підрозділ «Дніпровська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця». Згідно даного наказу розпочався процес приєднання виробничих структурних підрозділів «Дніпровське територіальне управління», «Запорізьке територіальне управління» та «Криворізьке територіальне управління» філії «БМЕС» до виробничого структурного підрозділу «Дніпровська дирекція» філії, Отже, замість чотирьох підрозділів утворився один з новим штатним розписом зі зменшеною чисельністю працівників. Наказом філії «БМЕС» №156 від 17.09.2021 року було викладено в новій редакції Положення про виробничий структурний підрозділ «Дніпровська дирекція» «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та визнано таким, що втратив чинність з філії «БМЕС» №139 від 07.09.2021. Згідно Положення про ВСП «Дніпровська дирекція» філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця» місцезнаходження та поштова адреса ВСП «Дніпровська дирекція» філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця» - 49124, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Магаданська, 43. Представник відповідача вказує, що позивачка у позові, посилається на наказ, що втратив чинність та зазначила, що місцезнаходження та поштова адреса ВСП «Дніпровська дирекція» філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця» є 49000, м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, 17, що не відповідає дійсності. 01.10.2021 року [PERSON] було надано попередження №42 від 30.09.2021 року про наступне вивільнення на підставі рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 19.07.2021 року (протокол № Ц-56/82 Ком.т.) та у зв`язку із новим штатним розписом ВСП «Дніпровська дирекція» від 27.08.2021 року та скороченням посади, яку обіймала позивачка. Позивачці було запропоновано список всіх вакантних посад по АТ «Укрзалізниця». Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору роботодавець є таким, що виконав обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на звільнення. Також, представник відповідача вказує, що позивачка у позові зазначає, що на час звільнення вона не отримала коштів, виплата яких передбачена Програмою виплати одноразової грошової допомоги працівникам, які подали заяви про припинення трудових договорів. Відповідно до Галузевої угоди у разі наміру АТ «Укрзалізниця» здійснити заходи, наслідком яких може стати значне скорочення працівників, сторони спільно затверджують програму виплати одноразової грошової допомоги таким працівникам за рахунок прибутку Товариства. Виплата зазначеної допомоги здійснює працівникам, які надали згоду на припинення трудового договору за угодою сторін до прийняття рішення про скорочення працівників. Дія Програми розповсюджується на працівників, посади яких включені до переліку, та які подали письмові заяви про припинення трудових договорів відповідно пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України із зазначенням в цій особистій заяві про необхідність виплати одноразової винагороди в розмірах, які зазначені в Програмі. Письмових заяв від позивачки не надходило. Позивачкою подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого вказала, що відповідач, у своєму відзиві посилається на те, що згідно Витягу з протоколу від 19.07.2021 року № Ц -56/82 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» про структурні перетворення у складі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» зазначено: п. 2.3 реорганізувати не пізніше 01.12.2021 року територіальні управління філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» шляхом приєднання до складу дирекції філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця»; п. 2.3.4 Дніпровське територіальне управління, Криворізьке територіальне управління, Запорізьке територіальне управління філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» приєднати до Дніпровської дирекції філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця». Листом від ФБМЕСД 02/7690 від 01.09.2021 року за підписом в.о. директора виконавчого філії А.В. Заруби, начальникам функціональних структурних підрозділів доручено забезпечити взаємодію з первинними профспілковими організаціями підпорядкованих територіальних управлінь та їх інформуванні щодо переліку та кількості штатних одиниць керівного та інженерно-технічного складу, які підлягають скороченню, у зв`язку з приєднанням територіальних управлінь до складу дирекції. Позивачка вказує, що було реорганізовано функціональний структурний підрозділ «Дніпровська дирекція» та змінилася його назва - на виробничий структурний підрозділ «Дніпровська дирекція» та юридична адреса: м. Дніпро, вул. Магаданська, 43, який утворився шляхом приєднання до Дніпровської дирекції виробничих структурних підрозділів. З вищевикладеного вбачається, що позивачка працювала у функціональному структурному підрозділі «Дніпровська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд», до якого, відповідно до правлінських рішень відповідача, мали бути приєднані виробничі структурні підрозділи «Дніпровське територіальне управління», «Запорізьке територіальне управління», «Криворізьке територіальне управління» не пізніше 01.12.2021 року. ФСП «Дніпровська дирекція» перейменовано у виробничий структурний підрозділ «Дніпровська дирекція» філії «БМЕС» що призвело до зміни штатного розпису зі зменшеною чисельністю працівників та реорганізації структури в цілому, проте, згідно зі змістом долучених відповідачем документами до матеріалів справи, а також наказів, підтверджується основна ціль даної реорганізації, а саме: приєднання до складу Дніпровської дирекції структурних підрозділів, а не скорочення її штату. У попереджені № 42 від 30.09.2021 року, підставою для звільнення позивачки зазначено саме Наказ №138 від 07.09.2021 року, який не є діючим, а відповідно й попередження про звільнення є недійсним, у зв`язку з чим, на думку позивачки, що відповідач стверджуючи про законність її звільнення, протирічить сам собі та вводять суд в оману, замовчуючи той факт, що вказаний у попереджені Наказ № 138 вже не мав юридичної сили, а відповідно не міг бути підставою для складення та вручення попередження про її звільнення. Крім того, відповідачем в трудовій книжці позивачки, не зроблений запис щодо перейменування підприємства, з наказом № 155 від 17.09.2021 року позивачка офіційно не ознайомлена, з новим штатним розписом не ознайомлена також. Також, позивачка звертає увагу суду на той факт, що Попередження № 42 від 30.09.2021 року підписане призначеним начальником новоствореної структури, проте довіреність на вчинення управлінських функцій видана останньому лише 15.12.2021 року. Позивачка вказує, що відповідач у відзиві стверджує, що позивачці було надано список всіх вакантних посад по АТ «Укрзалізниця». Зазначає, що посади, які було запропоновано не відповідали освітньо-кваліфікаційним вимогам посади позивачки, яку вона займала, прочитати текст запропонованих посад було неможливо. Крім того, позивачка вказує, що до Дніпровської дирекції надійшов лист від в.о. виконавчого директора філії Заруби А.В. - роз`яснення щодо користування Програмою виплат одноразової грошової допомоги, згідно якої, перед подачею заяви формується перелік посад, які підлягають вивільненню. Вказаний Перелік направляється на погодження директору виконавчому філії БМЕС. Після погодження Переліку директором виконавчим філії, керівники структурних підрозділів під особисту відповідальність проводять негайну роботу із залученням відповідних профспілкових органів щодо інформування працівників, посади яких увійшли до погодженого переліку, стосовно можливості застосування дії Програми за відповідною статтею звільнення за угодою сторін та виплатою одноразової грошової допомоги з п.5 Програми. Наступним етапом є - ознайомлення працівників (письмового ознайомлення) з Переліком та лише наступним кроком, протягом 10 днів після ознайомлення з Переліком, позивачка мала право подати заяву, про яку зазначає відповідач у своєму відзиві на позов. Але, з переліком письмово позивачка не була ознайомлена. При звернені до відділу кадрів щодо ознайомлення її з переліком посад, які підлягають вивільненню, отримала відповідь, що її посаду до цього переліку не включено. Таким чином, на час звільнення, позивачку навмисно позбавили права на отримання коштів, які гарантує Програма, яку отримали інші працівники компанії, посади яких було скорочено. Після отримання цієї відповіді, позивачкою та іншими співробітниками, було офіційно направлено колективне звернення до філії БМЕС АТ «Укрзалізниці» з проханням втручання у питання стосовно виплат за вищевказаною Програмою, згідно якої, інші працівники територіальних управлінь вже отримали грошові виплати. Крім того, наприкінці жовтня 2021 року, відповідачем, без будь-яких пояснень та попереджень, було вивезено усі офісні меблі та комп`ютерну техніку, що знаходилась на робочих місцях, у зв`язку з чим, позивачка та інші працівники, більше місяця були позбавлені можливості повноцінно працювати. Позивачка та її колеги виконували свої трудові обов`язки в телефонному режимі з власних мобільних телефонів, сидячи під стінами в кабінеті, або стоячи. Таке, вкрай принизливе відношення до позивачки, яка працювали в дружньому колективі багато років (стаж роботи на залізниці з 1995 р), відповідач та його керівник теж не пояснили. Однак, 29.11.2021 року, на адресу начальника Дніпровської дирекції філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця», який не є автором вищевказаного колективного звернення, від відповідача надійшла відповідь на звернення, у якій зазначено, що «відповідно до затвердженої організаційної структури ВСП Дніпровська дирекція та штатного розпису, кількість штатних одиниць по відділах/секторах дирекції не зменшилась, і скорочення штатних одиниць в дирекції, на яких перебувають працівники не відбувається. Попередження, що були надані працівникам, не відповідають внутрішнім нормативним документам та змінам, які відбулись при реформуванні дирекції. Пропонуємо скасувати дані попередження і надати працівникам попередження про зміни істотних умов праці, в частині встановлення або скасування деяких додаткових елементів у трудовій функції, збільшення або зменшення обсягу роботи, ступеня самостійності і відповідальності працівника та територіального розміщення». Таким чином, на думку позивачки, відповідачем було здійснено протиправну дію, з метою її незаконного (прихованого) звільнення, що в подальшому унеможливило її майбутню працю, у зв`язку з чим, позивачку було позбавлено матеріальних засобів до існування. В судове засідання представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, і просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. Згідно даних трудової книжки [PERSON] працювала на посаді інженер 1 категорії сектору організації виробництва будівельних матеріалів з 29 травня 2020 року (Наказ №11/ОС від 28.05.2020 року), що підтверджується копією трудової книжки серія [NUMBER] (а.с. 20-21). Згідно з наказом філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» №138 від 07 вересня 2021 року, на виконання п.2.3 рішення правління Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 19 липня 2021 року (протокол №Ц-56/82 Ком.т.) «Про структурні перетворення у складі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця»» наказано не пізніше 01 грудня 2021 року реорганізувати територіальні управління філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» шляхом приєднання до складу дирекції філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» та підпорядковані виробничі структурні підрозділи «Дніпровське територіальне управління», «Запорізьке територіальне управління», «Криворізьке територіальне управління» приєднано до ФСП «Дніпровська дирекція» філії «БМЕС» (п.1.1), а ФСП «Дніпровська дирекція» філії «БМЕС» перейменовано у виробничий структурний підрозділ (п.2.1). Наказом філії «БМЕС» №155 від 17 вересня 2021 року «Про внесення змін до наказу від 07 вересня 2021 року №138» внесено наступні зміни: перейменувати функціональний структурний підрозділ «Дніпровська дирекція» філії «БМЕС» у виробничий структурний підрозділ «Дніпровська дирекція» філії «БМЕС» (п. 1.1), та з 07 вересня 2021 року почати процес приєднання виробничих структурних підрозділів до ВСП «Дніпровська дирекція» (п.2.1). Відповідно до попередження №42 від 30.09.2021 про наступне вивільнення, інженера 1 категорії сектору організації виробництва будівельних матеріалів ФСП «Дніпропетровська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця», з яким [PERSON] особисто ознайомлена 01 жовтня 2021 року, у зв`язку із новим штатним розписом ВСП «Дніпровська дирекція» від 27.08.2021 року функціональний структурний підрозділ «Дніпровська дирекція» філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця» реорганізовано шляхом приєднання до ВСП «Дніпровська дирекція» та посада, яку обіймала [PERSON] підлягає скороченню. Крім того, в даному попередженні запропоновано інші вакантні посади. В разі його згоди з наданими вакантними посадами про це необхідно зазначити у відповідній графі попередження. Ненадання письмової згоди на переведення вважатиметься відмовою від запропонованих вакантних посад. Згода [PERSON] у відповідній графі відсутня (а.с. 10). Наказом Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №18/ОС від 29.11.2021 року [PERSON] , інженера 1 категорії сектора організації виробництва будівельних матеріалів, звільнено у зв`язку зі скороченням штату відповідно до п.1. ст. 40 КЗпП України з 01.12.2021 року (а.с. 136). Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» суди повинні неухильно додержуватися при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП України і інших актів законодавства України. Положеннями статті 43 Конституції України задекларовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (частина перша статті 21 КЗпП України). Статтею 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Стаття 21 КЗпП України закріплює рівність трудових прав громадян України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 18 постанови від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Порядок звільнення - це певна процедура, яка передбачає послідовність дій сторін трудового договору, спрямованих на його припинення, а тому залежить від того, хто виступає ініціатором розірвання трудових відносин. Пунктом 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Змінами в організації виробництва і праці слід розуміти раціоналізацію робочих місць, введення нових форм організації праці, впровадження передових методів, технологій, тощо. Зі змісту норми п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України вбачається, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання трудового договору з працівником з ініціативи власника: ліквідація; реорганізація; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників. Скорочення чисельності або штату працівників може бути зумовлене, зокрема, вдосконаленням виробництва, суміщенням професій, зменшенням обсягу виробництва продукції, перепрофілюванням підприємства, установи, організації тощо. Згідно з ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Крім того, суд, розглядаючи справу про поновлення на роботі, має належним чином з`ясувати чи не користувався позивач переважним правом на залишення на роботі (правовий висновок, висловлений Верховним Судом України в постанові від 18 жовтня 2017р. у справі № 6-1723цс17). До аналогічних висновків також дійшов Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-1264цс17. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9, при розгляді спорів про звільнення за п. 1) ч. 1 ст. 40 КЗпП суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Відповідно до положень ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Відповідно до п.10 статті 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі або організації дає згоду або відмовляє у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки, у випадках, передбачених законом. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). В матеріалах справи відсутні докази того, що на час звільнення позивачки з роботи, остання не була членом первинної профспілкової організації відповідача, при цьому відповідач, як роботодавець не звертався в установленому законом порядку до профспілкової організації з подання про погодження звільнення позивачки з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. В судовому засіданні представник відповідача не міг пояснити суду поважні причини не дотримання відповідачем, як роботодавцем положень Закону. Враховуючи усі вищезазначені обставини, суд вважає, що відповідачем при звільненні позивачки із займаної посади у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, не дотримана процедура звільнення працівника, передбачена вимогами ст.ст. 43, 49-2 КЗпП України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що наказ відповідача за № 18/ос від 29 листопада 2021 року є незаконним, оскільки звільнення позивачки на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відбулося з порушенням трудового законодавства, а тому [PERSON] підлягає поновленню на посаді інженера 1 категорії 5-го сектору організації виробництва будівельних матеріалів Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 01.12.2021 року. За приписами ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до довідки про середню заробітну плату (дохід) виробничого структурного підрозділу «Дніпровська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 03 грудня 2021 року [PERSON] за період з червня 2021 року по листопад 2021 року отримала дохід у розмірі 85695,42 грн. Середньоденна заробітна плата становить 476,90 грн. Період вимушеного прогулу позивачки за період часу з 15 січня 2022 року по день ухваленні рішення, тобто з грудня 2021 року, становить 326 робочих дня, відтак, загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає виплаті позивачці становить 155205,34 грн. (326 робочих дня х 476,09 грн.) без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів. Згідно із п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ч. 5 ст. 235 КЗпП України суд допускає до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі позивача та виплати йому заробітної плати за один місяць без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів. Крім того, неправомірним звільненням із займаної посади відповідач завдав [PERSON] моральної шкоди. Суд погоджується з тим, що позивачка зазнала моральних страждань, як зазначено в позові, у зв`язку з переживанням з приводу втрати роботи у неї погіршилося самопочуття, у зв`язку з незаконним звільненням, втратою роботи та джерела доходу для нормального існування як мого та її сім`ї. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до абз.2 ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як зазначено у п.9 постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що позивачці [PERSON] було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в погіршенні самопочуття, переживаннях та схвильованості з приводу втрати роботи та заробітку. Тому, враховуючи характер завданих збитків та ступінь вини відповідача, зважаючи на вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved