Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Товарна Біржа «Нерухомість Південь», Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Боненко Т.Л. про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в якому просить визнати договір №1830 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , укладений 23 січня 1998 року між продавцями [PERSON] , яка діяла від власного імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] , [PERSON] та покупцем [PERSON] на Товарній Біржі «Нерухомість Південь», який був зареєстрований Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 03 лютого 1998 року за №18979 дійсним. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 26.12.2022 відкрите провадження у справі. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.03.2023 справу призначено до судового розгляду. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Бараненко Д.В. у судове засідання не з`явились, адвокат Бараненко Д.В. надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, надав згоду на ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не з`явились, відзив на позов або заяву про розгляд справи за їхньої відсутністю не надали, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Треті особи: Товарна Біржа «Нерухомість Південь», Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Боненко Т.Л. про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, їхні представники до суду не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Згідно ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явилися, відзив на позов не подали та представник позивача проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що між продавцями - [PERSON] , яка діяла від власного імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] , [PERSON] та покупцем - [PERSON] на Товарній Біржі «Нерухомість Південь» 23.01.1998 р. укладено договір № 1830 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу був прийнятий Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» в якості правовстановлюючого документу, яким підтверджувалось право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , та який був зареєстрований в КП ММБТІ 03.02.1998 р. за № 18978. Даний факт підтверджується відповіддю Бюро технічної інвентаризації № 2-2933 від 07.12.2022р. Таким чином, [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору № 1830 купівлі-продажу нерухомого майна від 23.01.1998 р., укладеного на Товарній Біржі «Нерухомість Південь». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . На день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із квартири [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 12.08.1988 року, про що 12.08.1988 року зроблено запис №1088, а отже позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] . [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Т.Л. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Однак отримала роз`яснення №180/01-16 від 11.11.2022 р. про неможливість видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки правовстановлюючий документ на нерухоме майно, яке належало померлому, а саме: договір № 1830 купівлі-продажу нерухомого майна від 23.01.1998 р., зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість-Південь» та зареєстрований в КП ММБТІ 03.02.1998 р. за № 18978, не посвідчений нотаріально. Отже, не дивлячись на те, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, належним чином оформити свої спадкові права на квартиру [ADDRESS] позивачка не має можливості. Спадкуванням, згідно ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, за нормами ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР. Відповідно до ст.\~224\~ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.\~227\~цього Кодексу договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Відповідно до ст. 47 УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У пункті 4 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~28\~квітня 1978\~року №\~3\~«Про судову\~практику в\~справах про\~визнання угод\~недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України № 17-12/44 від 10 квітня 1998 року «Щодо діяльності товарних бірж» передбачено, що, беручи до уваги вимоги ст.\~227\~ЦК України (в редакції 1963 року), яка передбачає особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини), якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, недотримання цієї вимоги згідно з ст.\~47\~ЦК України (в редакції 1963 року) тягне недійсність договору, таким чином, зазначений договір набуватиме чинності з моменту його нотаріального посвідчення. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», а 11.08.2022 року одна із сторін договору ( [PERSON] ) померла, що робить неможливим нотаріальне оформлення угоди в даний момент, суд вважає можливим визнати дійсним договір №1830 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , укладений 23 січня 1998 року між продавцями [PERSON] , яка діяла від власного імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] , [PERSON] та покупцем [PERSON] на Товарній Біржі «Нерухомість Південь», який був зареєстрований Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 03 лютого 1998 року за №18979 дійсним. Таким чином, позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved