Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

02.08.2022 року адвокат Корнієнко А. А., який представляє інтереси позивачів звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом у якому просить визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право на користування житловою квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 02.08.2022 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Коваль О. А. 26.08.2022 р. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Миколаєць І.Ю. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.08.2022 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, [PERSON] подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзиву не надав. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] виконавчим комітетом Подільської райради народних депутатів м. Києва на сім`ю з трьох осіб: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був виданий ордер на право зайняття квартири [ADDRESS] . На даний час, за повідомленням позивача, квартира не приватизована. [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві 29.07.2022 року (актовий запис №1678). На підставі акту про не проживання особи від 25.07.2022 р. [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , але фактично не проживає у ній протягом дев`яти років, що підтверджено мешканцями вищезгаданого будинку та засвідчено начальником ЖЕД №1. Статтею 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71,72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі N 490/12384/16-ц висловлений висновок щодо застосування статей 71,72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вказано, що саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. При вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Верховний Суд виходить з того, що початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі N 490/12384/16-ц, провадження N 61-37646св18, від 22 листопада 2018 року у справі N 760/13113/14-ц, провадження N 61-30912св18, від 26 лютого 2020 року у справі N 333/6160/17, провадження N 61-7317св19, від 18 березня 2020 року у справі N 182/6536/13-ц, провадження N 61-23089св19. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Таким чином, [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] , оскільки вона не проживає в спірній квартирі понад шість місяців, комунальних послуг не сплачує. На підставі викладеного, суд доходить висновку, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: [ADDRESS] із зняттям її з реєстраційного обліку за вказаною адресою, оскільки вона не проживає в спірній квартирі, при цьому не уклавши угоду про плату за користування жилим приміщенням та не знімаючись з обліку з цього приміщення. Судовий збір у справі сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду складає 992,40 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved