Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю. Свої вимоги мотивує тим, що вона з [PERSON] почала сумісне проживання однією сім`єю починаючи з січня 2002 року у квартирі [ADDRESS] . З жовтня 2006 року по квітень 2007 року вони з [PERSON] проживали у квартирі [ADDRESS] . З травня 2007 року по 03 червня 2011 року вони разом проживали у квартирі [ADDRESS] . У період спільного проживання вони вели господарство, спільний бюджет, купували майно, спільно проводили свята, їздили на відпочинок. За час перебування у фактичних шлюбно-сімейних відносинах вони разом з [PERSON] за спільні кошти придбали майно, яке зареєстровано за [PERSON] , а саме: - квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 21 травня 2003 року; - квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 30 травня 2007 року; - автомобіль марки «Mitsubishi Pajero 3.2 DID» державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 19 березня 2011 року. 03 червня 2011 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] [PERSON] помер. 19 червня 2017 року приватним нотаріусом КМНО Теутою Є.П. була відкрита спадкова справа. Вона звернулась з відповідною заявою до приватного нотаріуса про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя після смерті [PERSON] , проте їй було роз`яснено про неможливість встановлення майна як спільного майна, придбаного спадкодавцем до реєстрації шлюбу. Відповідно до матеріалів спадкової справи ще одним спадкоємцем крім неї є донька спадкодавця - [PERSON] . Просила суд ухвалити рішення, яким: - встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2002 року по [INFO] ; - визнати спільною сумісною власністю наступне майно: квартиру [ADDRESS] , квартиру [ADDRESS] та автомобіль марки «Mitsubishi Pajero 3.2 DID» державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі. У грудні 2017 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву (т. 1, а.с. 52-56), в якій просила суд ухвалити рішення, яким: - встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2002 року по [INFO] ; - визнати спільною сумісною власністю наступне майно: квартиру [ADDRESS] , квартиру [ADDRESS] , автомобіль марки «Mitsubishi Pajero 3.2 DID» державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску та земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2018 року залучено до участі у справі співвідповідача - [PERSON] . У травні 2018 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву (т. 1, а.с. 167-174), в якій просила суд ухвалити рішення, яким: - встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 03 червня 2011 року; - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступне майно: квартиру [ADDRESS] , квартиру [ADDRESS] , автомобіль марки «Mitsubishi Pajero 3.2 DID» державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску та земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Mitsubishi Pajero 3.2 DID» державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 січня 2021 року закрито провадження у справі в частині вимог до [PERSON] у зв`язку з відмовою від позову. Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги з урахування заяви про уточнення позовних вимог та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. У матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву представника відповідача, в якому вона просить відмовити в задоволені позову (т. 1, а.с. 138-142). Зазначено, що посилання позивача щодо спільного проживання з [PERSON] в різні періоди за різними адресами спростовується заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2007 року та ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 січня 2007 року, якими встановлено, що [PERSON] самовільно після розірвання шлюбу з [PERSON] 08 жовтня 2002 року проживав в квартирі [ADDRESS] , чим порушував її права та інтереси. Позивачем не надано доказів на підтвердження придбання квартир за спільні кошти з [PERSON] . Крім того, квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] були придбані [PERSON] частково за кошти міського бюджету. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 03 червня 2011 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб (т. 1, а.с. 27). [INFO] [PERSON] помер (т. 1, а.с. 28). 19 червня 2017 року приватним нотаріусом КМНО Теутою Є.П. була відкрита спадкова справа. Позивач звернулась з відповідною заявою до приватного нотаріуса про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя після смерті [PERSON] , проте їй було роз`яснено про неможливість встановлення майна як спільного майна, придбаного спадкодавцем до реєстрації шлюбу (т. 1, а.с. 33). Позивач зазначає, що вона з [PERSON] почала сумісне проживання однією сім`єю починаючи з січня 2002 року у квартирі [ADDRESS] . З жовтня 2006 року по квітень 2007 року вони з [PERSON] проживали у квартирі [ADDRESS] . З травня 2007 року по 03 червня 2011 року вони разом проживали у квартирі [ADDRESS] . З урахуванням уточнення позовних вимог просить суд встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по [INFO] . Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. На підтвердження факту проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 03 червня 2011 року (день реєстрації шлюбу між [PERSON] , та [PERSON] ) посилається на покази свідків та письмові докази. Свідок [PERSON] у суді показав, що знає позивача з 2002 року як дружину [PERSON] , з яким він знайомий з 1990 року. З [PERSON] вони товаришували. В гостях він бував приблизно раз на місяць та по святах. [PERSON] сказав йому, що позивач є його дружиною. З їх поведінки було зрозуміло, що вони є подружжям. Коли він був у них в гостях, вона перебувала в квартирі, готувала їжу. У квартирі [ADDRESS] також бував у гостях. Крім того, вони разом їздили на пікнік приблизно у 2003-2004 році. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що знає позивача з 2007 року, оскільки є сусідом по площадці в будинку [ADDRESS] . З [PERSON] познайомився у 2006 році, коли вони робили ремонт у сусідніх квартирах. Йому не відомо про те, чи перебували [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Інколи вони залишали йому ключі, щоб він приглядав за квартирою на час їх від`їзду, що відбувалось 1-2 рази на рік. Вони постійно проживали в квартирі та складали враження по поведінці, що вони є подружжям. Вони разом їздили на відпочинок. Він інколи допомагав [PERSON] по господарству. Періодично зранку та ввечері зустрічав [PERSON] , оскільки співпадали їх графіки роботи. Свідок [PERSON] у суді показав, що знайомий з позивачем десь з 2002 року, їх познайомив [PERSON] , представивши її в якості його дружини. [PERSON] знав близько 30 років, вони спочатку разом працювали, а потім почали дружити. Він був у них в гостях, одного разу вони разом зустрічали Новий рік. Вони разом їздили на дачу [PERSON] та з [PERSON] допомагав по господарству, оскільки останній мав травму спини та він не міг виконувати тяжкі фізичні роботи. Коли вони разом зустрічались, завжди було зрозуміло, що це подружжя. Під час якоїсь зустрічі [PERSON] сказав, що вони вже зареєстрували шлюб. Коли [PERSON] перебував у госпіталі, з ним була лише [PERSON] . В гостях у них він бував майже кожного тижня. [PERSON] зазначав, що придбав квартиру за кошти від роботи дипломатом, а [PERSON] допомагала йому з ремонтом. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що знає позивача з 2003 року, познайомився на автопробігу. Їх познайомив [PERSON] , якого він знав з середини 90-х років. [PERSON] сказав, що позивач є його дружиною. Вони зустрічались приблизно декілька разів на рік, їздили один до одного сім`ями в гості. Автопробіг відбувався кожний рік та [PERSON] там завжди був з позивачем як з дружиною. Свідок [PERSON] у суді показала, що знайома з позивачем з 2007 року, їх познайомив [PERSON] як зі своєю дружиною. З [PERSON] вона познайомилась у лютому 2006 року. Вона працювала в МВС до 2016 року. Раніше [PERSON] показував спільні фото та відео з позивачем як з дружиною. Стосунки були робочі та в певній мірі приятельські. Вона приходила в гості в квартиру [ADDRESS] та з розмов їй було відомо, що квартира придбана за спільні кошти. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що знайома з позивачем з 2001 року, їх на спільному дні народженні познайомив [PERSON] . Останній представив позивача як дружину. З [PERSON] вона познайомилась день у 2000 році. Зустрічались разом приблизно раз на місяць. У квартирі [ADDRESS] були декілька разів, потім зустрічались у квартирі [ADDRESS] . Спілкувались приблизно до 2007 року постійно, потім періодично з [PERSON] . Відповідач на спростування доводів позивача щодо спільного проживання з [PERSON] посилається на покази свідків. Свідок [PERSON] у суді показала, що позивача не знає взагалі. З відповідачем жила з 90-х років на одній площадці будинку [ADDRESS] приблизно до 2005-2006 років. Спочатку [PERSON] жив з дружиною [PERSON] десь до 2004 року, потім жив сам приблизно до 2005-2006 років. Відносини з [PERSON] були сусідськими, але в гості вона до нього не ходила, лише коли він жив з дружиною [PERSON] бувала у них приблизно раз на рік. До 2004 року бачила [PERSON] з дружиною на сходовій клітині, у дворі будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що позивача вона не знає. Вона була дружиною [PERSON] . У жовтні 2000 року шлюб з ним розірвано, проте вони разом проживали як чоловік та дружина у квартирі [ADDRESS] до 2003 року. [PERSON] жив у цій квартирі до жовтня 2006 року. У період з 2003 року по 2006 рік вона кожного дня бувала у квартирі, але не завжди там ночувала, оскільки в цьому ж будинку жила її мати. Вона ночувала в квартирі у мами або у квартирі [ADDRESS] за бажанням її доньки. Позивач не могла жити в квартирі [ADDRESS] , жодних її речей там не було. Коли [PERSON] виїжджав, вона збирала всі його речі, проте жодної жіночої речі там не було. У зазначеній квартирі знаходились також її речі та речі дитини. З приводу стосунків з іншими жінками їй відомо зі слів колишнього чоловіка. Суди між ними закінчились у 2006 році. Свідок [PERSON] у суді показала, що вона була першою дружиною [PERSON] позивача знає, бачила її двічі, а саме у 2007 році та похоронах [PERSON] про обставини спільного проживання з позивачем їй нічого не відомо. Вона з онучкою [PERSON] приїжджала у 2003 році, тоді [PERSON] жив один. Вони на декілька днів зупинялись у [PERSON] , потім поїхали в санаторій, а на зворотному шляху знов на декілька днів зупинились у нього. Потім у 2007 році вони ще раз приїздили та жили влітку на дачі у знайомого [PERSON] . Останній до них приїжджав на вихідних, проте завжди він був сам. Також приїжджав його син, який загинув у 2003 році. У 2007 році вони приїжджали вже не у квартиру на [ADDRESS] , а в іншу квартиру (двокімнатну). Свідок [PERSON] у суді показала, що вона бачила позивача два рази, зокрема, у 2003 році вони їздили на відпочинок на три дні та позивача представили як знайому, а потім разом вони їздили у 2004 році. Бачила [PERSON] з різними жінками, але про жодну з них не говорили як про його дружину. Коли вона декілька разів приїжджала у квартиру по [ADDRESS] , [PERSON] був сам та ще інколи там була його перша дружина. У квартирі [ADDRESS] позивача вона ніколи не бачила. У 2010 році [PERSON] приїжджав до Москви, жив у колишньої дружини та у [PERSON] . Зазначена інформація їй відома зі слів [PERSON] . Свідок [PERSON] у суді показав, що позивача знає з поїздки з [PERSON] , з яким познайомився у 2000 році. У нього була баня, куди вони ходили по середам та суботам. [PERSON] був там постійно з різними жінками. Фактично позивач з [PERSON] ніколи не проживали разом, навіть після укладення шлюбу. Він їздив з [PERSON] постійно до Москви для лікування. У 2007 році [PERSON] з іншою жінкою Мілою зустрічав Новий рік десять днів. У 2007 та 2008 роках [PERSON] провів літо у нього на дачі, там також була перша дружина [PERSON] . Він спілкувався з [PERSON] постійно, телефонували один одному по декілька разів на день. Суд, оцінюючи покази свідків, вважає, що свідки позивача були більш близькі з нею та [PERSON] , оскільки частіше зустрічались, бували у них в різних квартирах у гостях та бачили їх разом в якості чоловіка та дружини. Свідки відповідача жодного відношення до [PERSON] не мають, не товаришують з нею зараз та раніше, а тому їх покази не можуть розцінюватись судом як об`єктивні. За таких обставин, суд надає перевагу показам свідків позивача. Крім того, позивачем на підтвердження спільного проживання з [PERSON] надані суду письмові докази. У матеріалах справи містяться спільні фотографії позивача з [PERSON] датовані різними роками, починаючи з 2002 року (т. 1, а.с. 105-113). Крім того, позивачем надані суду копії товарних чеків, які підтверджують придбання меблів та техніки для спільного з [PERSON] проживання, датовані починаючи з 2004 року (т. 1, а.с. 114-125). В якості заперечення доводів позивача відповідач надала суду фотографії та відео за період з 2006 року по 2009 рік (т. 2, а.с. 165-168), на яких відсутня позивач. Разом з тим, надані стороною відповідача фотографії та відео, на яких відсутня позивач, не спростовують доводи [PERSON] щодо спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю та ведення спільного господарства. Факт того, що на фото, наданих позивачем, зображені саме вона та [PERSON] стороною відповідача не оспорювався. Оцінивши надані докази, покази свідків, суд приходить до висновку, що позивач довела факт проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 02 червня 2011 року (до укладення шлюбу з [PERSON] 03 червня 2011 року). Позивач також просить суд: - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступне майно: квартиру [ADDRESS] , квартиру [ADDRESS] , автомобіль марки «Mitsubishi Pajero 3.2 DID» державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску та земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Mitsubishi Pajero 3.2 DID» державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску. Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що для визнання майна спільною власністю на підставі ст. 74 СК України, потрібно підтвердити факт проживання осіб однією сім`єю без шлюбу - у той період, коли було придбане спірне майно. Для цього важливе підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Квартира [ADDRESS] придбана [PERSON] на підставі інвестиційного договору від 25 березня 2002 року (т. 1, а.с. 179-180). Свідоцтво про право власності на зазначену квартиру [PERSON] отримав 21 травня 2003 року (т. 1, а.с. 29). Вбачається, що зазначена квартира придбана до 01 січня 2004 року, а тому, враховуючи період, з якого встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] без реєстрації шлюбу (з 01 січня 2004 року по 02 червня 2011 року), квартира [ADDRESS] не є спільною сумісною власністю позивача та [PERSON] . За таких обставин, вимога позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] задоволенню не підлягає. Квартира [ADDRESS] придбана [PERSON] на підставі договору № 4-32-НО пайової участі у будівництві житлового будинку від 26 жовтня 2004 року (т. 1, а.с. 184-188). Свідоцтво про право власності на зазначену квартиру [PERSON] отримав 30 травня 2007 року (т. 1, а.с. 30). Вбачається, що зазначена квартира набута під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю. За таких обставин, вимога позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] підлягає задоволенню. З державного акту на право власності на земельну ділянку від 21 вересня 2007 року (т. 1, а.с. 57) земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , набута [PERSON] на підставі рішення Фасовської сільської ради. Земельна ділянка приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». За таких обставин, земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] не є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Автомобіль марки «Mitsubishi Pajero 3.2 DID» державний реєстраційний номер [NUMBER] був придбаний [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 58 від 15 березня 2011 року (т. 1, а.с. 175-177). Зареєстровано цей автомобіль за [PERSON] 19 березня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (т. 1, а.с. 31-32). Вбачається, що зазначений автомобіль набутий під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому цей автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власністі. За таких обставин, вимога позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину автомобіля марки «Mitsubishi Pajero 3.2 DID» державний реєстраційний номер [NUMBER] підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 8640 гривень.

Outcome: partial