Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить встановити факт того, що він - [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , самостійно виховує і утримує неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з [PERSON] , який розірваний 14 квітня 2015 р., має неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який знаходиться у нього на вихованні та утриманні. У зв`язку з цим виникла необхідність у встановленні факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини, що має суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки з одним з батьків, вирішення питань щодо переміщення дитини без документального оформлення згоди від матері, яка не проживає разом із дитиною, що і стало підставою для звернення до суду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Надав заяву, відповідно до змісту якої просив слухати справу за його відсутності та відсутності його представника, уточнив, що на задоволенні заяви наполягає. Представник Служби у справах дітей Богодухівської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явилася, надала заяву за змістом якої просила справу слухати без її участі, проти задоволення заяви не заперечувала. Представник Управління соціального захисту населення Богодухівської РДА Харківської області в судове засідання не з`явився, надав клопотання з проханням розгляд справи проводити без його участі. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надала заяву, відповідно до змісту якої не заперечує проти задоволення заяви. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Беручи до уваги викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника, його представника та заінтересованих осіб. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. За визначенням ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту : 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За приписами ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, в обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що встановлення даного факту необхідно заявнику для подальшого оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків, вирішення питань щодо переміщення дитини без документального оформлення згоди від матері, яка не проживає разом із дитиною. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту серії [NUMBER] , виданого Богодухівським РС ГУ ДМС України в Харківській області 30 жовтня 2000, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У вказаному паспорті наявний штамп про реєстрацію шлюбу з [PERSON] .. Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 14.04.2015 року по справі №613/1932/14-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 6 серпня 2005 року Відділом РАЦС Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №93. Відповідно до змісту заяви [PERSON] від 21.02.2023, посвідченої уповноваженою особою, [PERSON] з 2021 року знаходиться в Польщі та не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] . Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1481 від 7 жовтня 2022 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи №07-13/2630 від 13.10.2021 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до змісту Довідки квартальної від 9 вересня 2022 року, [PERSON] проживає у [ADDRESS] із малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Після розлучення син залишився на вихованні і забезпеченні батька. Мати забезпеченням і вихованням сина не займається. Таким чином, неповнолітня дитина [PERSON] зареєстрований та фактично проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , перебуває на його вихованні та утриманні. Відповідно до Довідки КЗ «Богодухівський ліцей №2» №02-38/137 від 23.09.2022р., [PERSON] , 2007 р.н., навчається в 10-А класі КЗ «Богодухівський ліцей №2» Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно зі ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2, 4 ст.10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Згідно вимог ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно змісту статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, та не заперечувалось заінтересованими особами те, що дитина на даний час проживає з батьком, він здійснює піклування над дитиною, займається її утриманням, навчанням та вихованням. Факт виховання і утримання неповнолітньої дитини заявником також визнається матір"ю дитини, що вбачається із змісту її заяви від 21.02.2023 року. З урахуванням зазначеного, на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.

Outcome: approved