Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача в якому просять суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4360 від 17.12.2010, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 18.08.2005 між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено договір кредиту №1189, з кінцевим терміном повернення кредиту до 17.08.2025. Також 18.08.2005 між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено іпотечний договір №04/І-241, відповідно до якого іпотекодавець [PERSON] передає в іпотеку банку в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №1189 від 18.08.2005 наступне нерухоме майно, що знаходиться в [ADDRESS] : житловий будинок житловою площею 302, 3 кв.м., загальною площею 508, 2 кв.м., а також споруди Б, Б1 , споруди №№ 1-10 та земельна ділянка, площею 0, 3003 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер не зазначено. У травні 2021 року позивачам стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Бурмагою Є.А. за заявою АТ «Альфа Банк» відкрито виконавче провадження №65371802 від 11.05.2021 з примусового виконання виконавчого напису №4360 від 17.12.2010, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. Ознайомившись з виконавчим написом №4360 від 17.12.2010, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. з`ясовано, що приватним нотаріусом було запропоновано звернути стягнення на житловий будинок, жилою площею 230 кв.м., загальною площею 488, 1 кв.м., а також споруди Б, Б1, №№1-10 та земельну ділянку площею 0, 3003 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , які належать на праві власності [PERSON] . Строк за який провадиться стягнення з 01.11.2008 по 08.12.2010. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, нотаріус Паракуда І.В. пропонує задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 534921,29 грн. Позивачі вказують, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки письмова вимога [PERSON] направлялась за адресою [ADDRESS] , однак в той час, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Така ж адреса зазначена у виконавчому написі та не відповідає дійсній адресі проживання та реєстрації позивача. Крім того, банком не подано нотаріусу опису вкладення про направлення вимоги боржнику за вищезазначеною адресою, а також докази одержання або неодержання цієї вимоги [PERSON] . Строк за який проводиться стягнення - з 01.11.2008 по 08.12.2010. Однак, відповідно до даткової угоди №1 від 11.08.2009 про внесення змін до договору кредиту №1189 від 18.08.2005, з серпня 2009 року по січень 2011 року, банком встановлено [PERSON] кредитні канікули. Позивачі вважають, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі зазначеного позивачі просять про задоволення позову. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.07.2021 цивільну справу передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. 08.09.2021 справа надійшла до Голосіївського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2021 головуючим суддею у справі визначено суддю Голосіївського районного суду м. Києва Машкевич К.В. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2021 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2021 витребувано від приватного нотаріуса КМНО Паракуди І.В. належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис №4360 від 17.12.2010. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2021 задоволено заяву представника позивачів [PERSON] про забезпечення позову; зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №4360 від 17.12.2010. 19.10.2021 від приватного нотаріуса КМНО Ковальської (Паракуди) І.В. надійшла відповідь на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2021 про витребування доказів у якій зазначено, що документи, на підставі яких 17.12.2010 вчинено виконавчий напис за реєстровим №4360, було знищено. 11.11.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач заперечив проти позову, просив відмовити у його задоволенні, пославшись на таке. До заяви АКБ «Укрсоцбанк» на вчинення виконавчого напису було додано всі необхідні документи, зокрема, щодо безспірності заборгованості, посилання позивачів на ненадання певних документів не підтверджені доказами. Факти, які підтверджують відсутність боргу або невідповідність суми боргу у позові відсутні. Позовна заява не містить обґрунтування посилань на відсутність у позивачів заборгованості або на неповноту чи неправильність здійснених кредитором розрахунків заборгованості. Також відповідач у відзиві послався на пропуск позивачами строку звернення до суду з вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 06.12.2021 від представника позивачів надійшли заперечення на відзив АТ «Альфа-Банк» у яких представник позивачів послався на таке. На момент звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, [PERSON] не мав заборгованості за кредитним договором, що підтверджується додатковою угодою №1 від 11.08.2009 про внесення змін до договору кредиту №1189 від 18.08.2005, тому що з серпня 2009 року по січень 2011 року банком встановлено [PERSON] кредитні канікули. За період з 01.11.2008 по 01.08.2009 [PERSON] оплачує щомісячні платежі в розмірі 2778, 00 грн, що в загальному за цей період складає 25 002,00 грн, а з 01.08.2009 по 01.02.2011 оплата платежів не здійснюється. Таким чином, заборгованість [PERSON] в сумі 534 921,29 грн за період з 01.11.2008 по 08.12.2010 не є безспірною. На підтвердження доводів, зазначених у відзиві, відповідачем не надано до суду доказів того, що на момент звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого [PERSON] мав заборгованість за кредитним договором, також не подано письмової вимоги, направленої [PERSON] до моменту вчинення виконавчого напису та опису вкладення про направлення вимоги боржнику, а також докази одержання або неодержання цієї вимоги [PERSON] . На момент звернення банку до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Однак, зазначена у виконавчому написі адреса не відповідає дійсній адресі проживання та реєстрації позивача. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також представник позивачів зазначив, що необґрунтованими та не підтвердженими є посилання відповідача щодо пропуску позивачами строку звернення до суду із цим позовом, оскільки про наявність оспорюваного виконавчого напису [PERSON] дізнався у 2019 році, а [PERSON] у 2021 році. 17.01.2022 від представника приватного виконавця ВО Черкаської області Бурмаги Є.А. надійшла заява про залучення приватного виконавця ВО Черкаської області Бурмагу Є.А. до участі у розгляді справи в якості третьої особи на стороні відповідача. Також в поданій заяві представник приватного виконавця ВО Черкаської області Бурмаги Є.А. просить суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2021. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2022 справу передано за підсудністю до Черкаського районного суду Черкаської області. 09.02.2022 представником позивачів подано апеляційну скаргу на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2022. Постановою Київського апеляційного суду від 07.07.2022 ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2022 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до Голосіївського районного суду м. Києва. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.07.2022 головуючим суддею у справі визначено суддю Голосіївського районного суду м. Києва Машкевич К.В. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.07.2022 залучено до участі у справі в якості третьої особи приватного виконавця ВО Черкаської області Бурмагу Є.А. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.07.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника приватного виконавця ВО Черкаської області Бурмаги Є.А. - адвоката Весеньова Є.В. про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2021. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Треті особи пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, не подали. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17.12.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. було вчинено виконавчий напис №4360, яким звернуто стягнення на житловий будинок, жилою площею 230 кв.м., загальною площею 488, 1 кв.м., а також споруди Б, Б1, №№1-10 та земельну ділянку площею 0, 3003 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , які належать на праві власності [PERSON] . Строк за який провадиться стягнення з 01.11.2008 по 08.12.2010. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, задоволено вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Київської міської філії ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 534921,29 грн. Також виконавчим написом стягнуто суму в розмірі плати за вчинення виконавчого напису, що становить 4814,29 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого органу Черкаської області Бурмагою Є.А. від 11.05.2021 відкрито виконавче провадження №65371802 з примусового виконання виконавчого напису №4360, виданого 17.12.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. Позивачі вважають, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було перевірено безспірність заборгованості за кредитним договором, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості за кредитним договором, зазначений у виконавчому написі, є безспірним, на що слід зазначити наступне. У постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року № 754/9711/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Так, в оспорюваному виконавчому написі зазначено строк за який провадиться стягнення, а саме з 01.11.2008 по 08.12.2010. Судом встановлено, що 11.08.2009 між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору кредиту №1189 від 18.08.2005. Згідно графіку погашення заборгованості, зазначеному в п.1.1.1. додаткової угоди №1 від 11.08.2009, за період з 01.11.2008 по 01.08.2009 [PERSON] оплачує щомісячні платежі в розмірі 2778, 00 грн, що в загальному за цей період складає 25 002,00 грн, а з 01.08.2009 по 01.02.2011 оплата платежів не здійснюється. Таким чином, згідно наявних в матеріалах справи відомостей вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. За таких обставин, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). Положеннями статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо наявності підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №4360 від 17.12.2010, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Ковальською (Паракудою) І.В. Суд відхиляє аргументи відповідача щодо пропуску позивачами строку позовної давності з огляду на таке. Відповідач у відзиві стверджуючи про те, що позивачі пропустили строк позовної давності, посилається на те, що позивачі приховують від суду, що це не перше виконавче провадження, відкрите на виконання оспорюваного виконавчого напису; доказів, що свідчили б про те, що позивачі не були та не могли бути обізнані про наявність виконавчого напису раніше позивачами не надано. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тлумачення зазначеної норми права дає можливість зробити висновки, що право на позов у матеріальному розумінні - це можливість отримати захист порушеного права в судовому порядку, тобто право вимагати від суду винесення рішення про захист порушеного права. Оскільки ця можливість є суб`єктивним правом, що виникає за наявності певних юридичних фактів, то вона може бути припинена правоскасовуючим юридичним фактом - закінченням строку позовної давності. Відповідно до статті 257 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною першою статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як уже зазначалось в позові, що у травні 2021 року позивачам стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Бурмагою Є.А. за заявою АТ «Альфа Банк» відкрито виконавче провадження №65371802 від 11.05.2021 з примусового виконання виконавчого напису №4360 від 17.12.2010, виданого приватним нотаріусом КМНО Паракудою І.В. Окрім вищезазначеного виконавчого провадження, приватним виконавцем Бурмагою Є.А. за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» було відкрито виконавче провадження №60073509 від 16.09.2019 з примусового виконання виконавчого напису №4360 від 17.12.2010, виданого приватним нотаріусом КМНО Паракудою І.В., де боржником був [PERSON] , а 07.05.2021 даний виконавчий лист було повернуто стягувачу, що підтверджується копією постанови, яка міститься в матеріалах справи. Вбачається, що за виконавчим написом №4360 від 17.12.2010 стягувачем є ПАТ «Укрсоцбанк», який до 2019 року не вчиняв дій щодо примусового виконання виконавчого напису та не повідомляв боржника про його наявність. У 2019 році відбулась реорганізація ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до AT «Альфа-Банк», і саме з цього часу почалися активні дії AT «Альфа-Банк» щодо примусового виконання виконавчого напису. Даний факт не спростовується відповідачем. Таким чином, оскільки перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про наявність виконавчого напису, а такий факт підтверджений в 2019 році, то звертаючись у липні 2021 року з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивачами не пропущено строк на звернення до суду із цим позовом. З огляду на наведене позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 908,00 грн судового збору за подання позову до суду та 454,00 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved