Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] [PERSON] 04.08.2020 року подала до Полтавської районної державної нотаріальної контори заяву про відкриття спадщини, на підставі чого нотаріусом було заведено спадкову справу №308/2020. 18 січня 2001 року спадкодавець [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно на випадок смерті розподілив між дружиною, сестрами та іншими родичами. Згідно заповіту позивачка разом із [PERSON] та [PERSON] на випадок смерті [PERSON] в рівних долях мають отримати житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] та [PERSON] відводиться по 0,04 га земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із загальної земельної ділянки площею 0,64 га, що належала спадкодавцю за державним актом на землю від 28.10.1994 р. серія ПЛ № 19-00666. А позивачці за заповітом відведено інші 0,56 га земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства згідно того ж державного акту на право приватної власності на землю від 28.10.1994 р. серії ПЛ №19-00666. Також позивачці заповітом передбачена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд прощею 0,20 га в с. Абазівка Полтавського району Полтавської області згідно державного акту на право приватної власності на землю від 18.01.2001 р. серія IV-ПЛ №034983. На даний час із вище вказаних спадкоємців після [PERSON] , зокрема, на житловий будинок в [ADDRESS] залишилася лише [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] . Але після померлих залишилися діти, які після них претендують на спадщину за правом представлення в порядку ст. 1266 ЦК України. Так, після [PERSON] спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON] , а після [PERSON] [PERSON] . Сам заповіт станом на день смерті [PERSON] не змінювався, не доповнювався і не переписувався, про що зазначено секретарем Абазівської сільської ради на самому заповіті. [PERSON] та [PERSON] , є спадкоємцями за правом представлення, зокрема: [PERSON] після [PERSON] , а [PERSON] після [PERSON] . Як зазначено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що до неї додається, обидва спадкодавці [PERSON] та [PERSON] були спадкоємцями за заповітом після [PERSON] . Крім [PERSON] спадкоємцем після смерті [PERSON] є також [PERSON] (брат [PERSON] ), але від прийняття спадщини після смерті матері на частку майна, визначеної заповітом [PERSON] від 18.01.2001 р. відмовився на користь сестри [PERSON] . За таких умов [PERSON] та [PERSON] мають власні вимоги, що обмежуються спадковим майном [PERSON] у частині, визначеній заповітом від 18.01.2001 р., складеним особисто [PERSON] та посвідченим в Абазівській сільській раді Полтавського району Полтавської області. Так як прямі спадкоємці за заповітом після [PERSON] померли ( [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] згідно постанови нотаріуса від 21.09.2021 р.), то позивачі за зустрічним позовом як спадкоємці за правом представлення мають намір прийняти у спадщину та зареєструвати те майно, яке мали б прийняти але не прийняли їхні матері за заповітом. Згідно ч. 3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Оскільки заповіт спадкодавцем не змінювався, про що свідчить на ньому напис секретаря Абазівської сільської ради, то позивачка та відповідачі за основним позовом мають право на спадщину. Так, до складу спадкового майна, на яке [PERSON] та [PERSON] претендують як спадкоємці входить 2/3 частини житлового будинку в [ADDRESS] (по 1/3 частині кожному) та 8/25 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] (по 4/25 частки кожному). Саме такий обсяг спадкового майна було зазначено в заповіті, а саме: по 1/3 частині житлового будинку та по 0,04 га земельної ділянки для обслуговування цього будинку, що в дробовому еквіваленті складає по 4/25 частки від загального розміру земельної ділянки. 21 вересня 2021 року до нотаріальної контори звернулася [PERSON] із заявою про оформлення та видачу свідоцтва про право на спадщину згідно заповіту посвідченого 18.01.2001 р. Того ж дня нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для прийняття такого рішення стала неможливість розподілу в нотаріальному порядку спадкового майна між спадкоємцями за заповітом, що залишилися та відсутність державного акту на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0,20 га. в с. Абазівка Полтавського району Полтавської області. Документом, що підтверджує право власності за спадкодавцем на житловий будинок в [ADDRESS] є рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 22.03.2018 р. по справі № 545/418/18 та витяг з ДРРП № 123098795 від 07.05.2018. Право власності за спадкодавцем на земельні ділянки загальною площею 0,64 га підтверджується державним актом серії ПЛ-№19-00666. Крім того, спадкодавцем із вище вказаної загальної площі земельних ділянок дві ділянки було внесено до державного земельного кадастру. Згідно державного акту спадкодавцю належні дві ділянки: одна ділянка площею 0,33 га (фактично після обмірів уточнена площа 0,3344 га), а інша 0,31 га., уточнена площа 0,3344 га вказана в збірному плані земельної ділянки. На земельній ділянці площею 0,3344 га знаходиться житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] . Після того як дану земельну ділянку було поділено на ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, та ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0844 га, спадкодавцю стало належати на праві власності три земельні ділянки: одна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га з кадастровим номером 5324080101:01:003:0280 та дві ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0844 га з кадастровим номером 53240801:01:003:0281 та 0,31 га. Остання не сформована в Державному земельному кадастрі, а тому не має кадастрового номеру. Іншого державного акту на землю, що зазначений у заповіті не існує, та й жодних прав на інші земельні ділянки державний акт не може підтвердити бо інших земельних ділянок у спадкодавця не було. Згідно заповіту позивачці належить земельна ділянка загальною площею 0,56 га. Оскільки із загальної площі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами 0,2500 га, за заповітом 0,04 га належить [PERSON] (її спадкоємцю [PERSON] ) та 0,04 га належить [PERSON] (її спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] ), то позивачці залишається 0,1700 га земельної відповідної ділянки. Якщо відповідні розміри перевести у частки власності у вигляді звичайних дробів, то [PERSON] повинно належати 4/25 частини, [PERSON] - 4/25 частини, а позивачці - 17/25 частини земельної ділянки в [ADDRESS] . Згідно ч. 3 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. В даному випадку в заповіті визначено інший розмір часток земельної ділянки під будинком, який не відповідає розміру часток на житловий будинок. Але така воля спадкодавця, що викладена в заповіті, не є порушенням, а передбачена вище вказаною нормою ЦК України. Згідно с. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Згідно технічного паспорту, що виготовлений ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», спадкове нерухоме майно в [ADDRESS] складається з житлового будинку А-1,а загальною площею 35,4 м. кв., погребу з шийкою Ж, літньої кухні Б, гаражу В, вбиральні Г, сараю Д, сараю е, сараю Е, воріт з хвірткою №1, огорожі № 2, колодязю питного №3, огорожі №4. За таких обставин позивачі звернулися до суду із даним позовом, в якому просить визнати право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. У судове засідання позивачі не з`явилися, надавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та прохали задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його часті, проти задоволення позову не заперечував. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Савчук О.В. у судове засідання не з`явилися, від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх часті, проти задоволення позову не заперечував. Від представника третьої особи Полтавської районної державної нотаріальної контори до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, при вирішенні спору поклалась на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, судом встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] [PERSON] 04.08.2020 року подала до Полтавської районної державної нотаріальної контори заяву про відкриття спадщини, на підставі чого нотаріусом було заведено спадкову справу №308/2020. 18 січня 2001 року спадкодавець [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно на випадок смерті розподілив між дружиною, сестрами та іншими родичами. Згідно заповіту позивачка разом із [PERSON] та [PERSON] на випадок смерті [PERSON] в рівних долях мають отримати житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] та [PERSON] відводиться по 0,04 га земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із загальної земельної ділянки площею 0,64 га, що належала спадкодавцю за державним актом на землю від 28.10.1994 р. серія ПЛ № 19-00666. А позивачці за заповітом відведено інші 0,56 га земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства згідно того ж державного акту на право приватної власності на землю від 28.10.1994 р. серії ПЛ №19-00666. Також позивачці заповітом передбачена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд прощею 0,20 га в с. Абазівка Полтавського району Полтавської області згідно державного акту на право приватної власності на землю від 18.01.2001 р. серія IV-ПЛ №034983. На даний час із вище вказаних спадкоємців після [PERSON] , зокрема, на житловий будинок в [ADDRESS] залишилася лише [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] . Але після померлих залишилися діти, які після них претендують на спадщину за правом представлення в порядку ст. 1266 ЦК України. Так, після [PERSON] спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON] , а після [PERSON] [PERSON] . Сам заповіт станом на день смерті [PERSON] не змінювався, не доповнювався і не переписувався, про що зазначено секретарем Абазівської сільської ради на самому заповіті. [PERSON] та [PERSON] , є спадкоємцями за правом представлення, зокрема: [PERSON] після [PERSON] , а [PERSON] після [PERSON] . Як зазначено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що до неї додається, обидва спадкодавці [PERSON] та [PERSON] були спадкоємцями за заповітом після [PERSON] . Крім [PERSON] спадкоємцем після смерті [PERSON] є також [PERSON] (брат [PERSON] ), але від прийняття спадщини після смерті матері на частку майна, визначеної заповітом [PERSON] від 18.01.2001 р. відмовився на користь сестри [PERSON] . За таких умов [PERSON] та [PERSON] мають власні вимоги, що обмежуються спадковим майном [PERSON] у частині, визначеній заповітом від 18.01.2001 р., складеним особисто [PERSON] та посвідченим в Абазівській сільській раді Полтавського району Полтавської області. Так як прямі спадкоємці за заповітом після [PERSON] померли ( [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] згідно постанови нотаріуса від 21.09.2021 р.), то позивачі за зустрічним позовом як спадкоємці за правом представлення мають намір прийняти у спадщину та зареєструвати те майно, яке мали б прийняти але не прийняли їхні матері за заповітом. Згідно ч. 3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Оскільки заповіт спадкодавцем не змінювався, про що свідчить на ньому напис секретаря Абазівської сільської ради, то позивачка та відповідачі за основним позовом мають право на спадщину. Так, до складу спадкового майна, на яке [PERSON] та [PERSON] претендують як спадкоємці входить 2/3 частини житлового будинку в [ADDRESS] (по 1/3 частині кожному) та 8/25 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] (по 4/25 частки кожному). Саме такий обсяг спадкового майна було зазначено в заповіті, а саме: по 1/3 частині житлового будинку та по 0,04 га земельної ділянки для обслуговування цього будинку, що в дробовому еквіваленті складає по 4/25 частки від загального розміру земельної ділянки. 21 вересня 2021 року до нотаріальної контори звернулася [PERSON] із заявою про оформлення та видачу свідоцтва про право на спадщину згідно заповіту посвідченого 18.01.2001 р. Того ж дня нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для прийняття такого рішення стала неможливість розподілу в нотаріальному порядку спадкового майна між спадкоємцями за заповітом, що залишилися та відсутність державного акту на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0,20 га. в с. Абазівка Полтавського району Полтавської області. Документом, що підтверджує право власності за спадкодавцем на житловий будинок в [ADDRESS] є рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 22.03.2018 р. по справі № 545/418/18 та витяг з ДРРП № 123098795 від 07.05.2018. Право власності за спадкодавцем на земельні ділянки загальною площею 0,64 га підтверджується державним актом серії ПЛ-№19-00666. Крім того, спадкодавцем із вище вказаної загальної площі земельних ділянок дві ділянки було внесено до державного земельного кадастру. Згідно державного акту спадкодавцю належні дві ділянки: одна ділянка площею 0,33 га (фактично після обмірів уточнена площа 0,3344 га), а інша 0,31 га., уточнена площа 0,3344 га вказана в збірному плані земельної ділянки. На земельній ділянці площею 0,3344 га знаходиться житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] . Після того як дану земельну ділянку було поділено на ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, та ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0844 га, спадкодавцю стало належати на праві власності три земельні ділянки: одна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га з кадастровим номером 5324080101:01:003:0280 та дві ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0844 га з кадастровим номером 53240801:01:003:0281 та 0,31 га. Остання не сформована в Державному земельному кадастрі, а тому не має кадастрового номеру. Іншого державного акту на землю, що зазначений у заповіті не існує, та й жодних прав на інші земельні ділянки державний акт не може підтвердити бо інших земельних ділянок у спадкодавця не було. Згідно заповіту позивачці належить земельна ділянка загальною площею 0,56 га. Оскільки із загальної площі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами 0,2500 га, за заповітом 0,04 га належить [PERSON] (її спадкоємцю [PERSON] ) та 0,04 га належить [PERSON] (її спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] ), то позивачці залишається 0,1700 га земельної відповідної ділянки. Якщо відповідні розміри перевести у частки власності у вигляді звичайних дробів, то [PERSON] повинно належати 4/25 частини, [PERSON] - 4/25 частини, а позивачці - 17/25 частини земельної ділянки в [ADDRESS] . Згідно ч. 3 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. В даному випадку в заповіті визначено інший розмір часток земельної ділянки під будинком, який не відповідає розміру часток на житловий будинок. Але така воля спадкодавця, що викладена в заповіті, не є порушенням, а передбачена вище вказаною нормою ЦК України. Згідно с. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Згідно технічного паспорту, що виготовлений ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», спадкове нерухоме майно в [ADDRESS] складається з житлового будинку А-1,а загальною площею 35,4 м. кв., погребу з шийкою Ж, літньої кухні Б, гаражу В, вбиральні Г, сараю Д, сараю е, сараю Е, воріт з хвірткою №1, огорожі № 2, колодязю питного №3, огорожі №4. Відповідно до ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз`яснено в п 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (саме оригіналом, а не копією). Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved