Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Служба у справах дітей та сім`ї Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також стягнути із нього аліменти на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимог начальник служби у справах дітей та сім`ї Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області Чишко О.М. зазначила, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а матір`ю дитини є [PERSON] , з якою відповідач проживає разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Крім того, в обґрунтування позову начальник служби у справах дітей та сім`ї Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області Чишко О.М. вказала на те, що сім`я фактично проживає в будинку [ADDRESS] без відповідної реєстрації та без документів, які посвідчують право власності на вказане житло. Умови проживання сім`ї не відповідають санітарним вимогам: в будинку брудно, прибирання не здійснюється, продукти харчування відсутні, батьками не створені належні умови для життя та розвитку дитини. Також у позові зазначено, що мати неповнолітньої дитини [PERSON] має захворювання, які створюють недостатні та загрозливі умови для виховання дитини, і відповідно до висновку лікарів батьківські обов`язки вона виконувати не може, а тому за вказаних вище обставин рішенням органу опіки від 09 червня 2022 року сім`ю взято під соціальний супровід під час здійснення якого [PERSON] не виконував умов супроводу, до порад, зауважень та рекомендацій фахівця із соціальної роботи не прислуховувався та ігнорував їх. Під час відвідування сім`ї [PERSON] неодноразово перебував у стані алкогольного сп`яніння, умови проживання сім`ї за період відвідування не покращилися. В зв`язку з чим 24 червня 2022 року рішенням органу опіки на підставі письмової згоди відповідача неповнолітню дитину [PERSON] тимчасово влаштовано в сім`ю її рідної тітки [PERSON] . Як зазначила у позовній заяві начальник служби у справах дітей та сім`ї Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області Чишко О.М. з часу влаштування дитини в іншу сім`ю батьки ніякої участі у її вихованні не приймали, дитину не відвідували, не цікавилися станом її здоров`я та рівнем розвитку. З огляду на вказані вище обставини, служба у справах дітей та сім`ї Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також стягнути із нього аліменти на утримання дитини в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідною ухвалою, постановленою суддею Коломацького районного суду Харківської області 25 січня 2023 року, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні. 21 лютого 2023 року судом закрито підготовче провадження у справі і справу призначено до судового розгляду до 10 години 00 хвилин 14 березня 2023 року, про що постановлено відповідну ухвалу. Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися. Будучи належним чином повідомленим про місце, дату і час розгляду справи (а.с. 59), представник позивача у судове засідання не з`явився,при цьому 14 березня 2023 року за вх. № 395/01-51/23 до канцелярії суду надійшла заява, в якій керівник служби у справах дітей та сім`ї Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області Чишко О.М. просила суд розгляд справи провести за відсутності представника очолюваної нею служби та повідомила, що служба у справах дітей та сім`ї Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області підтримує заявлені вимоги та наполягає на їх задоволенні( а.с. 68). Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином (а.с. 65), при цьому ним до суду подано письмову заяву за вх. № 394/01-51/23 від 14 березня 2023 року (а.с. 69), в якій він просив розгляд справи провести за його відсутності, а також зазначив про те, що позовні вимоги він визнає повністю та не заперечує проти задоволення заявленого позивачем позову. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили усі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої названої статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. При цьому суд розглядає справу у загальному порядку, оскільки підстави для заочного розгляду справи відсутні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Чутівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Суми) 15 червня 2022 року, [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається із довідки за № 60, виданої 15 липня 2022 року Коломацькою селищною радою Богодухівського району Харківської області на підставі відповідного акту, складеного 28 червня 2022 року депутатом селищної ради Талавирею В.В., громадянин [PERSON] та громадянка [PERSON] фактично проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Наказом начальника служби у справах дітей та сім`ї Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області Чишко О.М. за № 48 від 09 червня 2022 року надано соціальну послугу супроводу сім`ї [PERSON] та [PERSON] , які проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 8). Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей та сім`ї Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області за № 53 від 15 червня 2022 року взято на облік малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батька від виконання батьківських обов`язків та хворобою матері (а.с. 9). Згідно наказу начальника служби у справах дітей та сім`ї Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області Чишко О.М. за № 56 від 24 червня 2022 року малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано в сім`ю тітки [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , до прийняття рішення щодо подальшого влаштування дитини під опіку (а.с. 10). Як вбачається із письмової заяви [PERSON] , поданої ним 09 червня 2022 року до служби у справах дітей та сім`ї Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області, [PERSON] надав свою згоду на тимчасове влаштування його неповнолітньої дитини до сім`ї [PERSON] на період подолання складних життєвих обставин (а.с.11). Із листа начальника СПД №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області підполковника поліції Олексія Осадчого, направленого на адресу начальника служби у справах дітей та сім`ї Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області О.М. Чишко, вбачається, що 09 червня 2022 року [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП ( а.с. 12). Із листа начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Чутівської селищної ради (а.с. 13) та акту обстеження умов проживання (а.с.14), надісланих 22 серпня 2022 року на адресу служби у справах дітей та сім`ї Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області, вбачається що, 19 липня 2022 року службою у справах дітей виконавчого комітету Чутівської селищної ради проведено обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON] в сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого встановлено, що [PERSON] створила необхідні умови для життя та розвитку дитини [PERSON] , проте батьки дитини [PERSON] та [PERSON] , які проживають в селі Шелестове Богодухівського району Харківської області не приймають участі у вихованні доньки, не спілкуються із нею у обсязі, необхідному для самоусвідомлення, не виявляють інтересу до життя своєї дитини, не цікавляться станом її здоров`я та рівнем розвитку, а також не вживають жодних заходів для повернення неповнолітньої дитини у свою сім`ю. Як зазначено в актах обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання [PERSON] , складених відповідною комісією 09 червня 2022 року, 18 липня 2022 року, 27 жовтня 2022 року та 10 березня 2023 року, під час відвідування будинку, в якому мешкає сім`я [PERSON] , останній неодноразово перебував у стані алкогольного сп`яніння, в будинку було брудно та сморідно, на ліжку були виявлені залишки попелу, в кімнатах безлад, розкидані речі та одяг (а.с.15-17). Як вбачається із довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 616533 (а.с. 27), проведеного 17 жовтня 2017 року, [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства. Відповідно до медичного висновку про стан здоров`я, складеного та виданого 09 вересня 2022 року комунальним некомерційним підприємством «Долинська центральна лікарня Долинської міської ради», [PERSON] за станом свого здоров`я батьківські обов`язки виконувати не може (а.с. 27). Із повідомлення головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Коломацької селищної ради» від 08 червня 2022 року за №311 вбачається, що [PERSON] має захворювання «олігофренія» (вроджена розумова відсталість) та «епілепсія», що створює недостатні та загрозливі умови для виховання дитини (а.с. 28). Рішенням виконавчого комітету Коломацької селищної ради за № 68 від 26 вересня 2022 року затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 21). У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а у відповідності до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частинами другою та четвертою статті 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини і що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, або він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За правилами, визначеними ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень, що містяться у ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в їх сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 81 ЦПК України закріплені вимоги, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їх їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та оцінки поданих позивачем належних та допустимих доказів в їх сукупності, досліджених у судовому засіданні, а також беручи до уваги, що батько неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] байдужий до життя, здоров`я та розвитку своєї дитини, не спілкується та не зустрічається із нею, не цікавиться її життям, матеріальної допомоги не надає, суд доходить висновку, що відповідач свідомо та без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої доньки, а тому заявлена позивачем вимога про позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованою і такою, що має бути задоволеною. У відповідності із вимогами ч. 3 ст. 166 СК України при задоволені позову щодо позбавлення батьківський прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами, визначеними ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини , що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Отже, з врахуванням вищевказаного, суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] аліменти в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, перераховуючи їх на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України,. Крім того, у відповідності із вимогами ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: approved