Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «СК «Український страховий стандарт», третя особа [PERSON] , про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування заявлених вимог позивач покладається на те, що 05 листопада 2019 року орієнтовно о 09 год. 30 хв. відбулася дорожньо- транспортна пригода за участі автомобіля «Renault Kangoo» під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВМW 320» під керуванням [PERSON] , внаслідок якої останній загинув від отриманих травм. Відповідно до вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі № 442/142/20 від 26 червня 2020 року, [PERSON] було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Вироком суду було частково задоволено цивільний позов дружини потерпілого [PERSON] та сина [PERSON] до обвинуваченого [PERSON] та Приватного акціонерного товариства «СК «Український страховий стандарт» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн., і на користь [PERSON] моральну шкода у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СК «Український страховий стандарт» в користь потерпілих [PERSON] та [PERSON] суму в межах ліміту страхового відшкодування, визначеного полісом №АМ/6046289, що становить 200000 гривень, а саме 100000 гривень кожному. 18 листопада 2020 року позивач звернулася до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про здійснення страхового відшкодування у розмірі 57284,90 грн за страховим полісом АМ/6046289 від 13.11.2018 року. В грудні 2020 року позивач отримала відмову у страховому відшкодування, обгрунтовану тим, що позивачем не недано документи, які б свідчили про право позивача на отримання відшкодування, та вказував на те, що заява про страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого подається на розгляд страховику не пізніше одного року з моменту скоєння ДТП. У зв`язку із наведеним, позивачка просить суд стягнути із ПАТ «СК «Український страховий стандарт» на її користь страхове відшкодування майнової шкоди у розмірі 57284,90 за страховим полісом АМ/6046289 від 13.11.2018 року та стягнути понесені судові витрати. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження /а.с.72/. Ухвалою суду від 06 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду/а.с.103/. Учасники процесу у судове засідання не з`явилися. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належний чином. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належний чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Мотивувальна частина. Фактичні обставини, встановлені судом. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону). Згідно ст.28 даного Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно з вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2020 року [PERSON] визнана потерпілою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №12019140000000790 від 05.11.2019 відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України /а.с.5-9/. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його дружина - [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з транспортного засобу марки Renault, моделі - Kangoo, колір -сірий, рік випуску 2003, шасі (кузов рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого 10 січня 2012 року Дрогобицьким ВРЕР ДАІ ГУМВС України у Львівській області, який належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Дрогобицьким ВРЕР ДАІ ГУМВС України у Львівській області 10 січня 2012 року /а.с.66/. Згідно висновку експерта №197 судової автотоварознавчої експертизи згідно договору №70-20 складеного 17.10.2020 /а.с.11/: вартість відновлювального ремонту автомобіля RENAULT Kangoo 1,5dCi, н.з. [NUMBER] становить 178443,46грн. Вартість матеріального збитку з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля RENAULT Kangoo 1,5dCi, н.з. [NUMBER] , внаслідок його аварійного пошкодження у ДТП, визначається у розмірі його ринкової вартості на момент пошкодження, яка станом на момент ДТП 05.11.2022 становила 88284,90грн. ринкова вартість автомобіля RENAULT Kangoo 1,5dCi, р.н. [NUMBER] , становила 88284,90грн. утилізаційна вартість автомобіля RENAULT Kangoo 1,5dCi, р.н. [NUMBER] , враховуючи дані про особливості стану транспортного засобу, в цінах на момент дослідження становила 31000,00грн. З наведеного вбачається, що Відповідач ПАТ «СК «Український страховий стандарт» повинен сплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 57284,90грн (різниця між ринковою вартістю автомобіля у розмірі 88284,90грн та утилізаційною вартістю у розмірі 31000,00грн) за страховим полісом АМ/6046289 від 13.11.2018 року в межах передбаченого страхового ліміту. Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП. Так, Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом. Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. Крім того у судовій практиці даний строк визначався як преклюзивний, який поновленню не підлягає. Проте, Велика палата Верховного Суду за результатами розгляду справи №147/66/17\~виклала у\~постанові від\~14.12.2021 наступні висновки з приводу аналогічних правовідносин: Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11\~ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі. Поняття «преклюзивні строки» здійснення регулятивного суб`єктивного права (строк подання заяви про страхове відшкодування до страховика) не є тотожним поняттю «позовна давність» (строк захисту порушеного права особи). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. У такому випадку договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі та може бути оформлений як окремий договір, і як пункт основного договору (частина перша статті 259 ЦК України). При цьому закон не передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути скорочена за домовленістю сторін, що свідчить про те, що позовна давність на звернення до суду за захистом порушеного права визначається законом і може бути тільки збільшена. Відповідно до положень статей 256, 257\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки Поряд із цим законодавством встановлюються також спеціальні строки позовної давності, зокрема, скорочені до одного року. Така позовна давність, яка закріплена ст. 258 ЦК України, визначена лише для вимог, зазначених у частині другій цієї норми, і зміст цієї норми не допускає розширеного тлумачення та передбачає такий строк для вимог про відшкодування шкоди, спричиненої наслідками ДТП. Підпункт 37.1.4 п. 37.1 ст.\~37\~Закону №\~1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим ст.258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (ст.13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (ст.1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону\~№ 1961-IV). Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку». Позивач на обґрунтування пропуску причин пропущення річного строку зазначає, що на її повному утриманні після смерті чоловіка стали перебувати діти з інвалідністю, які потребують дороговартісного лікування та постійного догляду і нагляду, а тому вона не змогла відразу звернутися за послугами судового експерта і оплатити їх повністю, тому з поважних причин пропустила річний строк звернення до ПАТ «СК «Український страховий стандарт» про відшкодування шкоди завданої майну. Суд приймає доводи позивача щодо пропущення річного строку звернення, так як на підтвердження нею надано копію свідоцтва про народження [PERSON] та копію довідки до акта огляду МСЕК від 26.05.2014 року, відповідно до якої [PERSON] є особою з першою групою інвалідності, та копією свідоцтва про народження [PERSON] та копією посвідчення серія [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] потребує допомоги до 18р. Щодо розподілу судових витрат Згідно п.6 ч.1\~ст.264 ЦПК України під\~час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1,3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно\~ст. 141 ЦПК України інші\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подачі позову в сили вимог\~Закону України\~«Про судовий\~збір» \~звільнена від сплати судового збору. А отже, відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 992,40 грн. Крім того, в силу статі 133 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають також стягненню понесені витрати за проведення експертизи в сумі 5000 грн. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Встановлено, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надала суду такі документи: - акт №1 прийняття передачі наданих послуг від 28 жовтня 2022 року; - квитанція до прибуткового касового ордера №85 від 28 жовтня 2022 року; - ордер на надання правничої правової допомоги; - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; Враховуючи, що позов задоволено, суд приходить до висновку про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача на користь позивача у розмірі 4000 гривень. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 11, 22, 28, 988, 1166, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст. 35, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: approved