Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Колєснік Б.В. 10 лютого 2023 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому зазначив, що 19 березня 2022 року позивачка уклала шлюб з відповідачем, в якому [INFO] народився син [PERSON] . Вказав, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, оскільки взагалі не забезпечує належного та необхідного рівня її життя, грошових коштів на продукти харчування, одяг та інші предмети першої необхідності не надає, матеріально дитину жодним чином не забезпечує, після народження її навіть не бачив, контактів з позивачкою уникає, до сина не навідується. Водночас, [PERSON] на даний час проживає разом з позивачкою, перебуває на її повному утриманні, в зв`язку з чим остання кожного місяця несе значні витрати на його забезпечення, які полягають у придбанні продуктів харчування, одягу, товарів першої необхідності, ліків, товарів для розвитку дитини. Весь тягар забезпечення сина лежить на даний момент на позивачці. ЇЇ матеріальний стан не дає змоги у повному обсязі забезпечувати повноцінний та всебічний розвиток їх спільної дитини при тому, що позивачка перебуває у відпустці, у зв`язку із вагітністю та пологами, доходів фактично не отримує та не отримуватиме впродовж трьох наступних років через перебування у відпустці по догляду за дитиною. Через те, що дошкільні навчальні заклади на даний час не працюють, самостійно отримувати будь-яких заробітків вона не може через необхідність здійснення постійного догляду за двома малолітніми синами. Відповідач в свою чергу має можливість працювати, оскільки є молодою особою працездатного віку, офіційно ніде не працює, отримує незадекларований дохід, котрий об`єктивно неможливо відстежити. Просить суд стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивачки понесені останньою судові витрати. Ухвалою суду від 16 лютого 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач 03 березня 2023 року на адресу суду скерував відзив на позовну заяву, в якому вважає, що позов підлягає до часткового задоволення через те, що він не підкріплений належними та допустимими доказами і ґрунтується виключно на припущеннях позивачки. Зокрема, посилається на те, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, у зв`язку з чим позивачка має довести суду, що вона зі своєї сторони щомісяця витрачає 2500 грн на утримання сина [PERSON] . Водночас, жоден із долучених до позовної заяви документів не підтверджує факту щомісячних фінансових витрат позивачки на утримання сина у вказаному розмірі. Крім того, заперечив проти доводів позивачки про те, що він є фізично здоровим, має можливість працювати та отримує незадекларований дохід, оскільки у зв`язку з отриманням травми він з 2009 року періодично проходить курс дороговартісного лікування, що підтверджується копією консультаційного висновку. Враховуючи проблеми із здоров`ям, основним джерелом його доходів були періодичні заробітки в м. Київ, де він працював підсобником, а також допомога з боку його батьків. В даний час, через військове вторгнення на територію України, він втратив роботу та жодних доходів не отримує. Звернув увагу на те, що позивачкою скеровано до Ратнівського районного суду Волинської області ще дві позовні заяви, в яких він є відповідачем, зокрема про стягнення аліментів на її утримання, як непрацездатної дружини до досягнення сином [PERSON] трьох років в розмірі 2000 грн щомісячно та про встановлення батьківства і стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на старшого сина [PERSON] в розмірі 2000 грн щомісячно. Вказав, що згідний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1150 грн щомісячно, оскільки позивачкою не доведено, що він має достатній дохід. Крім того, на переконання відповідача розмір витрат на правову допомогу має бути зменшений, оскільки він є явно завищеним. Свідченням цього є те, що до обсягу наданих послуг адвокатом позивачки включено аналіз судової практики, усна консультація клієнта, однак жодних доказів надання таких послуг не надано. Підготовлена представником позивачки позовна заява не є складною, а судова практика у справах даної категорії є усталеною, що не потребує значних зусиль з боку адвоката при підготовці позовної заяви такої категорії. Вважає, що розмір витрат на правничу допомогу слід зменшити до 1000 грн. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки звернувся до суду із заявою про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника, підтримання позовних вимог. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом установлено, документально підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що між сторонами 19 березня 2022 року укладено шлюб, який зареєстрований Ратнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 23. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 лютого 2023 року Ратнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст.141 згаданого Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. У силу ст.141 СК України відповідач як батько дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні поряд з позивачкою. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи із норм СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. У силу ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно із ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум з 01 січня 2023 року на дітей віком до 6 років становить 2272 гривні. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму в контексті ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" задовольняє тільки мінімальні потреби дитини, вказана величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення. Установлено, що відповідач є особою молодого працездатного віку, офіційного заробітку не має, отримував мінливий дохід від періодичних заробітків в м. Київ, протипоказання за станом здоров`я щодо працевлаштування останнього відсутні. Твердження відповідача про незадовільний стан здоров`я жодними доказами не доведені. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі, дещо вищому за мінімальний. Водночас, представником позивачки не надано суду доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2500 грн щомісячно. Враховуючи зазначене, а також положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, з огляду на значне зростання вартості проживання, з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі по 2000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону. Представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача судові витрати. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги № 252 від 09.02.2023, укладений між [PERSON] та адвокатом Колєсніком Б.В.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1014 та ордер про надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Колєсніком Б.В.; акт № 1 про надання правової допомоги від 09.02.2023, відповідно до якого [PERSON] було надано правову допомогу на загальну суму 2400 грн; квитанцію до прибуткового касового ордера № 123, відповідно до якого адвокатом Колєсніком Б.В. прийнято від [PERSON] грошові кошти в сумі 2400 грн. Наведене дає підстави для висновку, що витрати позивачки на правничу допомогу в розмірі 2400 грн є доведеними, а їх обсяг є співмірним з обсягом наданих адвокатом послуг, виконаних робіт, а тому підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. В силу вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено частково, а саме 80 відсотків від ціни позову, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 1920 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч. 6 ст. 142 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 1073,60 грн судового збору, що становить мінімальний його розмір. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial