Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

11 січня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області заборгованість по відшкодуванню суми надміру виплаченої пенсії у сумі 277601,35 грн., а також судовий збір 4164,02 грн.. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі Закон №2262) з 07 листопада 2015 року відповідачу [PERSON] призначено пенсію за вислугу років на підставі подання з необхідними документами, наданими управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області. На сьогодні відповідач працює в Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України. Оскільки період роботи в Центрі підлягає зарахуванню до вислуги років, а на підставі статті 17 Закону №2262 та пункту 2 постанови КМУ від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського склад, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі Постанова №393) виплата пенсії була припинена, а з відповідача підлягає утриманню пенсія за період з 07 листопада 2015 року по 31 травня 2021 року. 26 травня 2021 року Головним управлінням прийнято рішення №13/4 про утримання з відповідача надміру виплаченої пенсії у сумі 277601 ,35 грн. Оскільки на сьогодні відповідачем у добровільному порядку не повернута незаконно отримана пенсія, позивач просить стягнути її в судовому порядку. Відповідач у встановлений законом строк подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що він є пенсіонером органів внутрішніх справ України. Пенсія призначена з серпня 2016 року на підставі Закону України №2262 за вислугу років з 07 листопада 2015 року і довічно. Починаючи з 01 червня 2021 року позивачем виплата пенсії була припинена, одночасно повідомлено про утримання з нього надміру виплаченої пенсії за період з 07 листопада 2015 року по 31 травня 2021 року у сумі 277601,35 грн. З рішенням ПФУ не згоден, оскільки вважає, що набуте ним право на пенсійне забезпечення відповідає вимогам Закону України №2262, у тому числі й рішення про призначення йому пенсії, зафіксоване Протоколом призначення пенсії від 10 серпня 2016 року, є чинним та не є таким, що визнане в законному порядку протиправним чи неправомірним. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає заперечує проти їх задоволення. Під час ухвалення рішення просив суд взяти до уваги рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2022 року, які ним долучені до матеріалів справи. Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. З огляду на те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов наступного висновку. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Миколаївським адміністративним судом у рішенні від 14 вересня 2021 року та П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 17 травня 2022 року встановлено, що [PERSON] з 22 серпня 2008 року проходив службу в органах внутрішніх справ. 06 листопада 2015 року наказом УМВС України в Миколаївській області №321о/с відповідач був звільнений з органів внутрішніх справ. 08 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії (а.с. 11). З огляду на протокол до пенсійної справи [PERSON] призначена, згідно з Законом України №2262, з 07 листопада 2015 року пенсія довічно (а.с. 12). 07 листопада 2015 року наказом Миколаївського НДЕКЦ МВС України №1о/с, позивача, на підставі його заяви від 07 листопада 2015 року, було призначено на посаду «судового експерта сектору автотехнічних досліджень відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності». З 01 червня 2021 року виплату пенсії відповідачу припинено. Крім цього, 26 травня 2021 року Головним управлінням прийнято рішення №13/4 про утримання з відповідача за період з 07 листопада 2015 року по 31 травня 2021 року надміру виплаченої пенсії у сумі 277601,35 грн. Рішення позивача щодо відмови у перерахунку пенсії відповідач [PERSON] оскаржив до Миколаївського окружного адміністративного суду. 15 лютого 2022 року судом першої інстанції ухвалено рішення, яким визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та зобов`язано здійснити перерахунок пенсії відповідачу з 01 грудня 2019 року на підставі довідки державної установи «Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області» про розмір грошового забезпечення від 02 вересня 2021 року № 33/35-С-152, з урахуванням виплачених сум. Постановою П`ятого адміністративного суду від 17 травня 2022 року рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року залишено без змін. Крім цього, вищезазначеними рішеннями було встановлено, що [PERSON] працює на посаді «судового експерта» Миколаївського НДЕКЦ МВС України з 07 листопада 2015 року, на підставі укладеного трудового договору, оформленого наказом Миколаївського НДЕКЦ МВС України від 07 листопада 2015року №1о/с, вже як цивільна особа. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з нормою статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом. За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. Відповідно до пункту «ж» частини 1 статті 1-2 Закону №2262-XII (в редакції чинній на час призначення пенсії), право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби державні службовці та працівники навчальних, медичних закладів та науково дослідних установ МВС України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в МВС України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах. Частинами 1, 2 статті 2 Закону №2262-XII визначено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до органів внутрішніх справ, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення. Як передбачено частини 3 статті 17 Закону №2262-XII, до вислуги років осіб, зазначених у пункту «ж» статті 1-2 цього Закону, додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у МВС України або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах. Як зазначено вище, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2022 року встановлено, що з 07 листопада 2015 року [PERSON] перебуває з Миколаївським НДЕКЦ МВС України у трудових відносинах внаслідок укладеного трудового договору як цивільна особа. Таким чином, викладені обставини беззаперечно свідчать про те, що позивач повторно на службу до органів внутрішніх справ(на службу до Національної поліції) не приймався та є цивільною особою, яка працює в Миколаївському НДЕКЦ МВС України на підставі цивільного трудового договору. За наслідком системного аналізу ст.2 Закону №2262-XII, слід дійти висновку, що виплата пенсії, яка призначена за цим Законом припиняється саме у разі повторного прийняття осіб на службу, зокрема, на службу до Національної поліції. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача виплаченої пенсії за період з 07\~листопада 2015\~року по\~31\~травня 2021\~року у сумі 277601,00 грн., вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, судовий збір з відповідача на користь позивача не стягується.

Outcome: dismissed