Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача половину понесених нею витрат на дитину, а саме плати за навчання доньки [PERSON] у навчальному закладі в розмірі 9 925, 00 гр. Посилається в позові на те, що з 20 квітня 2001 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 04 червня 2020 року. Від шлюбу мають трьох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Доньки проживають з нею та перебувають на її утриманні. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 січня 2021 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання доньок у твердій грошовій сумі в розмірі 2 395, 00 гр. на кожну дитину щомісячно. Відповідач не сплачує вчасно аліменти, або сплачує їх не в повній мірі, що не покриває основних потреб дітей. Крім цього, відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не спілкується з ними, ніякої фінансової чи матеріальної допомоги не надає. Донька [PERSON] в червні 2021 року отримала атестат про базову середню освіту та виявила бажання вступити до коледжу. Вартість навчання за договором про надання освітніх послуг №1214 від 30 липня 2021 року складала 1 500, 00 гр. на місяць. 23 травня 2022 року нею була укладена додаткова угода №1 до договору №1214 від 30 липня 2021 року про збільшення плати за навчання, відповідно до якої плата за другий курс навчання з 01 вересня 2022 року до 31 серпня 2023 року становить 18 700.00 гр., тобто 1 870.00 гр. на місяць. Станом на грудень 2022 року за період часу з грудня 2021 року до січня 2023 року нею сплачено 19 850.00 гр., частина яких складає 9 925, 00 гр. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 26 грудня 2022 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 29 грудня 2022 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження. Матеріали справи містять підтвердження того, що відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі з копією позову та додатками до нього 24 січня 2023 року. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в т.ч. щодо її матеріального утримання,і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.ст. 8, 12 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що з 20 квітня 2001 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 04 червня 2020 року шлюб сторін був розірваний. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньок у твердій грошовій сумі в розмірі 2 395,00 гр. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 10 жовтня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові у справі № 6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року, викладені в ст.185 СК України положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що донька сторін [PERSON] , [INFO] , відповідно до Договору про надання освітніх послуг №1214 від 30 липня 2021 року, є студенткою Відокремленого структурного підрозділу «Київський торговельно-економічний фаховий коледж Київського національного торговельно-економічного університету». Відповідно до п.4.3 договору, укладеного між навчальним закладом та позивачкою, замовник вносить плату за навчання в безготівковій формі поетапно в розмірі 1 500. 00 гр. на місяць. 23 травня 2022 року позивачкою та навчальним закладом була укладена додаткова угода №1 до договору №1214 від 30 липня 2021 року про збільшення плати за навчання, відповідно до якої плата за другий курс навчання з 01 вересня 2022 року до 31 серпня 2023 року становить 18 700.00 гр., тобто 1 870.00 гр. на місяць. На підтвердження здійснення оплати навчання позивачка надала квитанції про оплату на загальну суму 19 850. 00 гр. З урахуванням викладеного, наданих позивачкою документально підтверджених доказів понесених витрат, зазначених вище, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки та стягнення з відповідача половини понесених нею витрат, приведених вище, у розмірі 9 925, 00 гр. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі в справах про стягнення додаткових витрат на дитину, звільнені від сплати судового збору. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Виходячи з цього, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 992, 40 гр. судового збору.

Outcome: approved