Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Колєснік Б. В. у лютому 2023 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] з [PERSON] уклали шлюб 19 березня 2022 року у Ратнівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) , актовий запис №23. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що на даний час відповідач фактично проживає у [ADDRESS] ,але фактично зареєстрований у смт Ратне,на зв`язок не виходить,оскільки уникає зустрічі зі своїми дружиною та синами [PERSON] (в суді перебуває розгляд справи №166/923/22 про встановлення факту батьківства відповідача відносно цієї дитини), [PERSON] , а також призову на військову службу. Стверджує, що діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні . Відповідач є працездатною особою, офіційно не працює,отримує не задекларований дохід,а своєю бездіяльністю уникає від покладених на нього обов`язків. Позивачка просить стягнути аліменти на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьох років та понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 16 лютого 2023 року відкрито провадження у справі. На адресу суду 03 березня 2023 року надійшов відзив відповідача на позовну заяву,в якому у задоволенні позову просить відмовити, оскільки не підкріплений належними і допустимими доказами.Стверджує, що доводи представника позивачки не відповідають дійсності. Так, на даний час проживає у смт [PERSON] і проходить курс лікування у зв`язку з чим не має можливості працювати. Крім того,наголошує на сплату ним аліменти на утримання синів [PERSON] і [PERSON] та необхідності у власному харчуванні, щоб існувати.У зв`язку з отриманням травми, з 2009 року періодично проходить курс лікування,яке є дороговартісне. Врховуючи проблеми зі здоров`ям,основним джерелом доходів були періодичні заробітки в м.Київ,де він працював підсобником.У зв`язку із військовим вторгненням рф на територію України та введенням на території України воєнного стану, будівельні роботи у м. Києві припинилися і втратив будь-яку можливість заробляти і сплачувати аліменти на утримання дружини. Крім того,вказує що позивачкою не надано жодного документа про щомісячні фінансові витрати позивачки та жодного підтверджуючого факту її непрацездатності. Також вказує,що обов`язок довести перед судом можливість надавати матеріальну допомогу в розмірі вказаному в позовній заяві лежить саме на позивачці. Окрім того, на його переконання розмір витрат на правову допомогу має бути зменшений,оскільки є явно завищений.Вважає,що судова практика у справах даної категорії є установленою,що не потребує значних зусиль у її підготовці.З зазначених вище підстав просить відмовити у задоволенні позову та витрат на правову допомогу. Судове засідання 10.03.2023 відуладено за клопотання представника позивача у зв`язку з неотриманням відзиву на позов. До суду 20 березня 2023 року надійшла відповідь на відзив адвоката Колєсніка Б. В. ,згідно якої просить позов задовольнити. В обгунтування своєї позиції зазначив, що відповідач тривалий час на зв`язок із нею не виходив та наразі не виходить, змінив номер мобільного телефону, уникає зустрічі зі своїми дружиною та синами, у зв`язку із чим [PERSON] не має змоги отримати згоду [PERSON] на реєстрацію місця проживання сина [PERSON] з нею. Факти спілкування чи неспілкування відповідача з дітьми до даної справи жодного відношення не мають та будь-якого значення при вирішенні спору про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини не відіграють. Оскільки діти проживають на даний час з позивачкою, а тому цілком є очевидним факт їх забезпечення саме його клієнткою, а отже жодних додаткових документів, що підтверджують щомісячні витрати на утримання як своє, так і синів, позивачці надавати непотрібно, оскільки цілком зрозумілим є факт повного забезпечення усіх побутових потреб позивачки та її дітей виключно власними силами, в чому відповідач будь-якої участі не приймає (доказів протилежного він не надав), хоча непрацездатність, а відтак і неможливість отримання заробітку [PERSON] зумовлена саме народженням другої дитини і відповідач замість підтримки матері своїх дітей (факт походження першої дитини, народженої не у шлюбі сторін, позивач у відзиві по іншій цивільній справі визнав) свідомо та цілеспрямовано ухиляється від участі в забезпеченні своєї родини, члени якої фактично не мають змоги самостійно заробляти собі на існування при тому, шо цим має наразі займатись саме відповідач, як єдина працездатна особа в сім`ї. Позивачка до народження другої дитини не мала статусу непрацездатної особи, утім наразі остання перебуває у відпустці, доглядаючи спільну з відповідачем малолітню дитину, на підтвердження чого долучено до позову відповідні документи, а тому доводи відповідача в цій частині є неправдивими та такими, шо спрямовані на ухилення від виконання покладеного на нього законом обов`язку утримувати свою непрацездатну дружину. Жодної можливості у позивачки матеріально забезпечувати своїх дітей та себе немає, оскільки наразі остання фактично непрацює, а єдиними доходом є щомісячна одноразова допомога при народженні дитини. Однак ці кошти в повному обсязі витрачаються на придбання для дітей продуктів харчування, засобів гігієни, лікарських засобів, іграшок. Разом з тим, відповідач зазначає про те, що не має можливості надавати дружині матеріальну допомогу по 2000грн. щомісячно, оскільки нібито не має роботи та перебуває на лікуванні, крім того, мас сплачувати аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] , а також має необхідність у власному харчуванні, щоб існувати. Проте,\~відповідно до\~долученої до\~відзиву копії\~консультативного висновку\~спеціаліста,\~ [PERSON] \~звернувся до\~лікаря-психіатра\~лише 07.02.2023\~року (після\~того,\~як дізнався\~про судовий\~процес щодо\~стягнення з\~нього аліментів),\~а до\~цього часу\~з його\~здоров`ям\~все було\~гаразд і\~ніяких проблем\~ він\~не мав,\~що свідчить про цілеспрямоване штучне викривлення відповідачем обставин стосовно існування у нього хвороб, які нібито не дозволяють йому отримувати заробіток і утримувати дружину. В свою чергу, згідно наявної у справі копії висновку лікаря, у відповідача немає захворювань, які б свідчили про його непрацездатність та неможливість отримувати стабільний і достатній для забезпечення дітей та дружини дохід. Твердження ж відповідача про відсутність роботи на території нашого району є неспроможним, оскільки не відповідають дійсності. Як слідує з долученої до відзиву довідки з Ратнівського відділу Ковельської філії Волинського обласного центру зайнятості, [PERSON] навіть не звертався за допомогою в пошуку роботи, не з`ясовував про наявність вакансій в Ратнівському районі (тепер - Ковельському), на обліку безробітних він офіційно не перебуває, роботу не шукає, а тому його аргументи в цій частині також не заслуговують на увагу. Стосовно ж необхідності сплачувати аліменти на двох неповнолітніх дітей варто вказати, що відповідач ще жодного разу їх не платив (докази протилежного у нього відсутні), а відтак твердження про неможливість сплати аліментів на утримання непрацездатної дружини у зв`язку зі сплатою аліментів на утримання дітей є неспроможним, так як він жодних коштів ще не сплачував ані на першу, ані на другу свою дитину. Згідно ж долученої довідки від 28.02.2023 року № 58/01-18 вбачається, що відповідач знаходився на лікуванні в умовах стаціонару на дому з приводу епілептичної хвороби з 2012 року В той\~же час,\~ [PERSON] \~стверджує,\~що працював\~періодично у\~м.\~Києві підсобником,а отже, отримував доходи, в тому числі і після 2012 року. Тому покликання відповідача на епілептичну хворобу, як на обмеженість в можливості отримувати ним доходи, є теж неспроможною, оскільки даний вид захворювання не виключає працездатності особи. Більш того, вищевказана довідка ставиться стороною позивачки під сумнів в частині достовірності відомостей, що в ній викладені, оскільки з її змісту вбачається, що відповідач нібито весь час з 2012 року лікується, хоча це не відповідає дійсності, так як до лікувальних закладів він звертається нерегулярно і в більшій частині для проведення саме амбулаторного, а не стаціонарного лікування. У зв`язку із наведеним ,усі вказані вище документи жодним чином не підтверджують неспроможність відповідача працювати та надавати фінансову допомогу його дружині, а отже, такі твердження є голослівними. Більш того, довідка № 58/01-18 має суто узагальнюючий характер, оскільки не забезпечує Суд інформацією про конкретні періоди стаціонарного лікування відповідача, стан його здоров`я на даний час, а також вплив хвороби на його працездатність. Разом з тим, відповідач у відзиві зазначає про те, що у зв`язку із початком бойових дій на території Київської області і м. Київ він був змушений повернутися в смт.Ратне, де через війну теж неможливо знайти достойну роботу. В даний час він нібито жодних доходів не отримує, оскільки ніде не працює, а фінансово йому допомагають батьки. Варто зазначити і про те, що долученими до відзиву копіями довідок за № 12 від 28.02.2023 року, № 97 від 28.02.2023 року про спожиту та оплачену послугу електропостачання за період з 01.02.2022 року по 02.02.2023 року, № 200-Лв-3744-0323 від 01.03.2023 року, Акта звіряння фактично використаних об`ємів природного газу та взаєморозрахунків за послугу розподілу від 01.03.2023 року відповідач не спростовує, а саме підтверджує свою фінансову спроможність забезпечувати свою дружину, а також те, що має тіньовий, неофіційний заробіток, доказів походження якого він до Суду не надав, а відтак доводи позивачки про його приховування є правдивими та доведеними самим позивачем у відзиві на позов, і тому переконані, що він може сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. Крім того, у відзиві [PERSON] зазначає про те, що позивачка не зазначила про факт подання нею ще двох позовних заяв, зокрема про встановлення батьківства і стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на [PERSON] та стягнення аліментів на утримання [PERSON] .. Так, дійсно, позивачкою було подано до Ратнівського районного суду Волинської області вказані вище позовні заяви, однак вимоги, зазначені у даних позовних заявах, стосуються стягнення аліментів на утримання спільних з [PERSON] дітей, забезпечувати яких відповідач безумовно зобов`язаний, що ним було частково визнано у відповідних заявах па суті спорів. Тобто, він частково визнав свій обов`язок та свою можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, а відтак і отримання певного доходу, джерело походження якого ним не розкрито. Посилання ж як на джерело отримання засобів для існування на отримання грошової допомоги від батьків також є недоведеним, оскільки будь-яких доказів цієї обставини відповідач до Суду не надав, про виклик осіб, котрі надають таку допомогу, в якості свідків відповідач клопотань не заявляв, достовірно будучи обізнаним про те, що останні, надаючи показання під присягою в засіданні, не зможуть підтвердити його версію. У зв`язку із усім вищевикладеним, сторона позивачки вважає розмір аліментів обґрунтованим, оскільки в державі постійно відбувається ріст цін на продукти харчування, на побутові речі, одяг, взуття, шо є загальновідомим фактом. Таким чином, оскільки ж відповідач є працездатною та фізично здоровою особою, має усі можливості для отримання стабільного і достатнього доходу задля забезпечення належного утримання своєї дружини, а також враховуючи вказані у позовній заяві положення чинного законодавства, сторона позивачки вважає доцільним просити Суд визначити аліменти на утримання позивачки в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 щомісяця, починаючи з дня подання даної заяви й до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Стосовно витрат\~на правову\~допомогу, зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19.02.2020 (справа № 755/9215/15-ц) висловила позицію про те, що в силу принципу змагальності саме на іншу сторону покладено обов`язок обгрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, що виключає ініціативу суду у вирішенні даного питання. Разом з тим вказує, що позивачкою було понесено додаткові витрати на професійну правничу допомогу, в загальному розмірі 1400 грн, що підтверджується Актом № 3 від 17.03.2023 року, відповідно до якого позивачці було надано правову допомогу на загальну суму 1400 грн - складення, погодження з Клієнтом та направлення до Ратнівського районного суду Волинської області відповіді на відзив у справі № 166/220/23, копією прибуткового касового ордера №126 від 17.03.2023 року та оригіналом квитанції до нього, за змістом яких адвокатом Колєсніком Б.В. прийнято від позивачки на підставі Договору № 252 від 08.02.2023 року та Акту № 3 від 17.03.2023 року грошові кошти у сумі 1400 грн. Отже, вважає, що стороною позивачки доведено належними та допустимими доказами факт понесення витрат на правничу допомогу у сумі 1400 грн, розмір даних витрат розраховано в доданому акті із дотриманням вимог договору про надання правової допомоги № 252 від 08.02.2023 року, він є співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та значенням даної справи для позивачки. Адвокат Колєснік Б. В. звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи без його участі та позивачки., позовні вимоги підтримує. Відповідач звернувся із заявою, в якій просить розглянути позов без його участі, позов не визнає, оскільки немає можливості сплачувати аліменти на утримання дружини за станом здоров`я, у зв`язку з тим, що з 12.05.2022 року по 27.01.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Ратнівська ЦРЛ" з ускладненими переломами великогомілкової та малогомілкової кісток і продовжує амбулаторне лікування по місцю проживання, пересуваючись на милицях. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом установлено та стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 19.03.2022 року Ратнівським \~ \~відділом \~державної \~реєстрації \~актів цивільного\~стану у\~Ковельському районі\~Волинської області\~Західного міжрегіонального\~ \~управління Міністерства\~ юстиції\~(\~м.\~Львів)\~,\~що між [PERSON] та [PERSON] 19 березня 2022 року укладено шлюб, який зареєстрований Ратнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів), актовий запис №23. Під час шлюбу у сторін по справі [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , виданого 06 лютого 2023 року Ратнівським \~районним \~відділом \~державної \~реєстрації \~актів цивільного\~стану \~Західного міжрегіонального\~ \~управління Міністерства\~ юстиції\~(\~м.\~Львів),актовий\~запис №\~30\~від 03.02.2023\~року.\~ За нормами прямої дії Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч.1 ст. 75 Сімейного кодексу України ( далі СК України) , дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст. 77 СК України,утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За приписами ч. 4 с. 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища , за умови , що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач не спростовує доводи позивачки, що їх син [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст. 7 Закону України " Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для , зокрема працездатних осіб становить 2684 гривні. З матеріалів справи установлено, що відповідачем не спростовано доводи позивачки про те, що вона непрацює, здійснює догляд за їх малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Крім цього, суд визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, виходить із того, що [PERSON] має працездатний вік, офіційно непрацює, перебував на лікуванні в умовах стаціонару на дому. Зазначені обставини підтверджуються паспортом [PERSON] , довідкою № 58/01-18 від 28.02.2023 КП " Ратнівський центр первинної медичної допомоги" Ратнівської селищної ради. При цьому, суд доходить висновку, що відповідач має не обліковані доходи, що підтверджено долученими ним доказами - довідками про оплату послуг електропостачання, газопостачання, водопостачання , довідкою про не перебування його на обліку як безробітного у Ратнівському відділі Ковельської філії Волинського обласного центру зайнятості станом на 28.02.2023 року. Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, [PERSON] не спростував доводи [PERSON] , що він може надавати їй матеріальну допомогу, тобто сплачувати аліменти на її утримання у розмір 2000 грн, щомісячно, виходячи із встановленого з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб - 2684 гривні . Доводи відповідача про те, що він не може сплачувати такий розмір аліментів на утримання, оскільки повинен сплачувати на аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] не заслуговує на увагу. Так, [PERSON] здійснює догляд за малолітніми дітьми , які проживають з нею має право на утримання від відповідача незалежно від того , чи вона працює , та незалежно відд її матеріального становища. При цьому, [PERSON] може надавати матеріальну допомогу, позаяк є працездатною особою , має всі можливості для отримання стабільного і достатнього доходу , беручи до уваги, що ним не спростовано доводів про можливість сплачувати аліменти на утримання дружини. Згідно до ч.1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати в розмірі 3800 грн, витрат на правову допомогу, які підтверджено договором № 252 від 09.02.2023 року" Про надання правової допомоги" , актом № 2 від 09.02.2023 " Про надання правової допомоги", квитанцією № 124 від 09.02.2023 року про сплату [PERSON] 2400 гривень за надання правової допомоги, прибутковим касовим ордером № 124 від 09.02.2023 року ( а.с. 25-29) , актом № 3 від 17.03.2023 " Про надання правової допомоги", квитанцією № 126 від 17.03.2023 року про сплату [PERSON] 1400 гривень за надання правової допомоги, прибутковим касовим ордером № 126 від 17.03.2023 року. Твердження відповідача про зменшення судових витрат суд не приймає до уваги, оскільки розмір витрат на правову допомогу підтверджений долученими письмовими доказами. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України , стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,6 гривень.

Outcome: approved