Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Адвокат Кучерява Т.В. у січні 2023 року звернулася до суду в інтересах [PERSON] із указаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що згідно рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 21.07.2022 позивач [PERSON] є платником аліментів на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 08.06.2022 до закінчення або до припинення навчання, але не довше ніж до 23 років. Зазначила, що сімейний та матеріальний стан позивача змінився, оскільки він зобов`язаний окрім сина утримувати неповнолітню доньку від другого шлюбу - [PERSON] , позивач є особою пенсійного віку, а також потребує лікування у зв`язку з наявними хворобами та загостренням туберкульозу, що підтверджується копіями медичної документації, а отже несе тягар фінансових витрат. У зв`язку з цими обставинами, погіршенням матеріального стану із посталою потребою у лікуванні, представник позивача просить зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 21.07.2022 із [PERSON] на користь [PERSON] , на його утримання, із частини всіх видів доходів [PERSON] щомісячно до закінчення або до припинення сином навчання, але не довше ніж до 23 років, до 1/6 частини всіх видів доходів [PERSON] щомісячно до закінчення або до припинення сином навчання, але не довше ніж до 23 років. Ухвалою суду від 23.01.2023 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в порядку загального позовного провадження. 22 лютого 2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. 10.02.2023 представник відповідача адвокат Удовіченко І.О. подав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що обставини, на які посилається позивач, а саме пенсійний вік позивача, наявність хронічних хвороб, перебування на утримання неповнолітньої дитини існували на час прийняття рішення Карлівського районного суду від 21.07.2022 року у справі № 531/981/22, а отже вказані обставини не є новими. Позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що змінилися обставини, що існували на час постановлення рішення про стягнення аліментів, а також не надано доказів зміни матеріального стану, стану здоров`я внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, адвокатом подано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, адвокатом подано до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не визнаються повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. За таких умов, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 21.07.2022 із [PERSON] на користь [PERSON] , стягуються аліменти на його утримання у розмірі частини всіх видів доходів [PERSON] , щомісячно, до закінчення або до припинення сином навчання, але не довше ніж до 23 років. Також судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] , яке видане Пенсійним фондом України 06.08.2011, [PERSON] є пенсіонером за вислугою років. Згідно з довідкою диспансерного відділення КП «Полтавський обласний клінічний протитуберкульозний диспансер Полтавської обласної ради» [PERSON] знаходився на «Д» обліку з 08.11.2013 з діагнозом: ВДТБ в/часток обох легень (інфільтративний туберкульоз). Лікувався стаціонарно з 12.11.2013 по 12.05.2014. З 11.07.2014 по теперішній час позивач спостерігається з діагнозом: ЗЗТБ ріброзно-вогнищеві зміни в/часток обох легень. Остання R ОГК (рентгенографія органів грудної клітки) від 22.05.2020 року. Згідно довідки про проведення рентгенографії КНП Самбірської міської ради «Самбірська міська лікарня» у [PERSON] встановлено tbc - лівої легені, 33 fb правої легені. Відповідно до наданої медичної документації позивач має хронічні захворювання та неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у 2013 та 2019 роках. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Згідно частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України суд при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.1, 2ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зміст положень ст. 181, 192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Разом з тим, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів у порядку, передбаченому ст. 192 СК України. Зокрема позивачем не було надано доказів на підтвердження тих обставин, щодо погіршення його матеріального та сімейного стану після прийняття рішення Карлівським районним судом Полтавської області від 21.07.2022 про стягнення аліментів. Згідно Розрахунку Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.01.2023 у [PERSON] відсутня заборгованість зі сплати аліментів при виконанні рішення Карлівського районного суду від в 21.07.2022 у справі №531/981/22. Розмір аліментів, визначений вказаним рішенням суду, відповідає вимогам сімейного законодавства, а зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, що визнається сторонами, без доведення погіршення майнового становища, не буде спрямовано на належне матеріальне забезпечення дитини [PERSON] та суперечитиме його інтересам. Відтак, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів, тому заявлений позов не підлягає задоволенню. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог позивача відповідно до положень ст.141 ЦПК України понесені ним судові витрати не відшкодовуються. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив стягнути з позивача на його користь, у разі відмови у задоволенні позову, понесені судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу та вказує, що витрати на професійну правничу допомогу складають 4000 грн., але підтвердження фактичного понесення судових витрат суду не надано, тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Outcome: dismissed