Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~позивач звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати право власності [PERSON] на частину квартири [ADDRESS] Винники Львівської області, як на частку в спільній сумісній власності подружжя; визнати право власності [PERSON] на частину нежитлового приміщення №IV, літер «А-7» загальною площею 22,5 (двадцять дві цілих і п`ять десятих) кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1281680846101, яке розташоване в будинку [ADDRESS] , як на частку в спільній сумісній власності подружжя; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати. Позов мотивує\~тим, що 16 жовтня 1992 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Вишнівецькою селищною радою Збаразького району Тернопільської області, актовий запис про шлюб №24. [INFO] у позивачки та відповідача народилася донька [PERSON] . 01 жовтня 2019 року рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області шлюб [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16 жовтня 1992 року Вишнівецькою селищною радою Збаразького району Тернопільської області, актовий запис №24 розірвано. За час шлюбу позивачем спільно з відповідачем було набуте наступне майно, а саме: квартира [ADDRESS] Винники, Львівської області - на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.07.2017 року, посвідченого Моргуном О.С., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, та зареєстрована в реєстрі за №.2062; нежитлове приміщення №IV, літер «А-7» загальною площею 22,5 (двадцять дві цілих і п`ять десятих) кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1281680846101, що розташоване в будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.2017 року, посвідченого Моргуном О.С., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, та зареєстроване в реєстрі за №.2064. З метою економії часу при оформленні, право власності на вищевказане спільне майно було зареєстровано лише на відповідача. Однак, це майно придбавалось подружжям у спільну власність за спільні кошти, підтвердженням чого є відповідне застереження в текстах нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, а також нотаріально засвідченої заяви-згоди позивача на придбання цього майна. Відповідач не визнає права спільної власності позивача на спірне майно. З врахуванням наведеного позов просить задоволити. Ухвалою судді від 04 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено дату підготовчого засідання. Відповідач у встановлені в ухвалі про відкриття провадження строки відзиву на позовну заяву не скерував. 14 грудня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду вище вказану цивільну справу. Представника позивача в судовому засіданні підтримав позо з мотивів викладених у такому та просить суд задоволити його в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем реєстрації, причин неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав. З врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, у відсутності відповідача, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, постановивши заочне рішення. \~ \~ \~ \~ За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Судом встановлено, що 16 жовтня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Вишнівецькою селищною радою Збаразького району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис №24 01 жовтня 2019 року рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області шлюб [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16 жовтня 1992 року Вишнівецькою селищною радою Збаразького району Тернопільської області, актовий запис №24 розірвано. Згідно договору купівлі-продажу від 20.07.2017р. [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Крім того, згідно договору купівлі-продажу від 20.07.2017р. [PERSON] купив нежитлове приміщення №4 загальною площею 22,5 кв.м. в будинку [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що [PERSON] належить на праві власності нежитлове приміщення №4 загальною площею 22,5 кв.м. в будинку [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] . Згідно ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 359/898/18 провадження № 61-3703св19. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. В ході розгляду справи відповідачем не заперечувався факт, що майно на яке просить визнати право власності позивачка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналізуючи обставини справи та норми права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, суд вважає, що квартира [ADDRESS] та нежитлове приміщення №IV, літер «А-7» загальною площею 22,5 (двадцять дві цілих і п`ять десятих) кв. м., яке розташоване в будинку [ADDRESS] , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1984,80 гривень, сплата якого підтверджується платіжним дорученням.

Outcome: approved