Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. 13.01.2023\~року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною заявою, в якій просить суд, встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що він - [PERSON] , [INFO] дійсно працював на різних посадах на Білгород-Дністровському Експерементальному заводі пористих бетонів з 29.12.1985 року по 05.05.2010 рік. Свої заявлені вимоги обґрунтовує зокрема тим, що відповідно до трудової книжки від 30.12.1985 року, він працював на різних посадах на Білгород-Дністровському Експерементальному заводі пористих бетонів з 29.12.1985 року по 05.05.2010 року. Для оформлення пенсії за віком заявник [PERSON] , звернувся до Управління Пенсійного фонду у м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі. Разом з тим, рішенням про відмову у призначенні пенсії від 17.11.2022 № 154450006028 [PERSON] було відмовлено у призначенні пенсії за віком через нібито відсутність необхідного для оформлення пенсії страхового стажу. При цьому, працівники Управління Пенсійного фонду послались на те, що бланк трудової книжки виготовлений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.1994 №131, а запис у самій трудовій книжці датовано 1985 роком, що на думку зацікавленої особи не може бути підтвердженням наявності необхідного страхового стажу. Як вбачається із трудової книжки заявника - [PERSON] його було допущено до роботи відповідно до наказу від 29.12.1985 року № 59-к, та звільнено наказом від 05.05.2010 № 26-K. Згідно ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заявнику не відомо, чому його трудова книжка таким чином оформлена, оскільки вона заводилась саме на вказаному підприємстві. Факт роботи заявника на заводі підтверджується почесною грамотою, виданою до 71 річчя Жовтневої революції у 1988 році. Крім того, факт роботи заявника на заводі можуть підтвердити свідки, які працювали разом із заявником досить тривалий строк. Як вбачається із довідки, наданої відділом трудового архіву Білгород-Дністровської міської ради документи з особового складу заводу «ЕЗЯБІ» на зберігання до архівного відділу не надходили. У зв`язку з наявними розбіжностями, заявник позбавлений можливості оформити пенсію за віком, що порушує його законні права та інтереси. Процесуальні дії. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2023 року було відкрито провадження по вищезазначеній справі, та призначено до судового розгляду. У судове засідання 01.03.2023 року сторони не з`явились. Представник заявника адвокат Гафійчук Сергій Дмитрович, подав до суду через канцелярію заяву, відповідно до якої просив суд розглянути справу без участі сторони. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановлені судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено,\~що 10\~листопада 2022\~ року\~заявник - [PERSON] , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком. Як вбачається з рішенням Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України № 154450006028 від 17.11.2022 року заявнику [PERSON] , було відмовлено у призначенні пенсії за віком, через неможливість підтвердження трудового стажу в період з 29.12.1985 року по 05.05.2010 року. Судом встановлено, що з трудової книжки серії [NUMBER] , виданій 30.12.1985 року, вбачається, що в період з 29.12.1985 року по 05.05.2010 року заявник [PERSON] працював в Білгород-Дністровському Експерементальному заводі пористих бетонів. Вказаний факт трудової діяльності [PERSON] підтверджується записом в трудовій книжці серії [NUMBER] заповненої від 30.12.1985 року, № 1 від 24.12.1985 року, № 2 від 14.03.1992 року, № 3 від 01.03.2004 року, № 4 від 05.10.2009 року, № 5 від 05.05.2010 року. Крім того, факт того, що [PERSON] , дійсно працював в період з 29.12.1985 року по 05.05.2010 року на Білгород-Дністровському Експерементальному заводі пористих бетонів, підтверджується поясненнями свідків: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Так в вищезазначених поясненнях свідки повністю підтверджують обставини на які посилається в своїй заяві заявник. Крім того факт роботи заявника на заводі підтверджується почесною грамотою, виданою до 71 річчя Жовтневої революції у 1988 році. Нормативно правове обґрунтування. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 7\~ст.19 ЦПК України\~визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до вимог\~ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно п. 6 ч.1\~ст. 315 ЦПК України\~- про встановлення факту \~належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 12 вказаної Постанови, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6\~ст.273 ЦПК\~(в чинній редакції ч. 1 п. 6\~ст.315 ЦПК України) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище,\~ім`я,\~по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються\~з ім`ям,\~по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи,\~вказаними\~у свідоцтві про народження або\~в паспорті,\~у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому\~і що організація, яка\~видала\~документ, не\~має\~можливості внести до нього відповідні виправлення. У постанові ВП ВС від 10.04.2019 року в справі №320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. За положеннями п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п.2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п.2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п.2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Згідно із ч.3 ст.48 Кодексу законів про працю України, працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав заявник у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає її право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення останньої її конституційного права на соціальний захист, щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Суд наголошує на тому, що особа не може нести відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто працівником, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу працівника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до пункту 26\~постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Згідно з вимогами\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює « право на суд », в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. The United Kingdom), п. п. 28 - 36. Series A № 18 ). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення « спору судом ». Згідно\~ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені\~Конституцією\~та законами України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав уразі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. П.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Оцінка Суду. Як зазначає заявник метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на пенсійне забезпечення. Оскільки даний\~факт підтверджується\~письмовими доказами\~по справі\~суд вважає,\~що є\~підстави для\~задоволення заяви\~і встановлення\~факту,\~що [PERSON] , [INFO] дійсно працював на різних посадах на Білгород-Дністровському Експерементальному заводі пористих бетонів з 29.12.1985 року по 05.05.2010 року. Обставин, які б давали підстави сумніватись у такому висновку - судом не встановлені. При таких обставинах заявлені вимоги [PERSON] , про встановлення факту що має юридичне значення підлягають задоволенню.

Outcome: approved