Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Представник позивача 02.11.2021 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення та просила звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на підставі договору купівлі-продажу від 07.04.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коптєловою О.Р. за реєстровим №1512 та є предметом іпотеки згідно із іпотечним договором №2615/0408/71-026-Z-26 від 07.04.2008, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коптєловою О.Р. за реєстровим №1516 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2615/0408/71-026 від 07.04.2008 з подальшими змінами та доповненнями в загальному розмірі 188 857.61 дол. США (сто вісімдесят вісім тисяч вісімсот п`ятдесят сім) доларів США 61 цент, з яких 136 503.14 дол. США (сто тридцять шість тисяч п`ятсот три) долари США 14 центів - заборгованість по тілу кредиту, 52 534.47 дол. США (п`ятдесят дві тисячі триста п`ятдесят чотири) долари США 47 центів - заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитом на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) шляхом продажу на електронному аукціоні у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього закону, із визначенням вартості майна при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; виселити [PERSON] та усіх мешканців з квартири [ADDRESS] без надання іншого постійного житлового приміщення; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 12 258 грн. 00 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу. 03.11.2021 відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 30.11.2021 представник відповідача надала відзив на позовну заяву, вказала про те, що квартиру було придбано відповідачем не лише за кредитні, а і власні кошти. Відповідачем за квартиру було сплачено 1 222 569 грн. 65 коп., що еквівалентно 242 093 долари США. Кредит було отримано в розмірі 200 000 доларів США. ВАТ «Сведбанк» було ліквідовано. Права вимоги ВАТ «Сведбанк» переуступив АТ «Дельта Банк». У 2014 році ПАТ «Дельта Банк» було ліквідовано. Відповідач зверталась до ПАТ «Дельта Банк» та просила повідомити суму для закриття зобов`язань за кредитним договором №2615/0408/71-026 та за іпотечним договором №2615/0408/71-026-Z. На звернення відповідача не було надано відповіді. ПАТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних. Відповідач зверталась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. із заявою щодо викупу права вимоги за кредитним та іпотечним договорами. Відповіді на звернення не було надано. 06.08.2018 реєстратором Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Бойком О.М. було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за позивачем. 07.03.2019 [PERSON] , діючи на підставі довіреності від позивача потрапив до квартири. Під час укладення договору оренди квартири відповідач дізналась про реєстраційні дії щодо її квартири. Відповідач оскаржила дії щодо відчуження квартири. Відповідно до рішення суду по цивільній справі №753/7612/19 від 03.02.2021 позовні вимоги було задоволено частково, але Київський апеляційний суд скасував рішення Дарницького районного суду м. Києва по справі №753/7612/19. Позивач звернулась до суду з позовом про захист прав споживача, визнання правочину недійсним та зобов`язання вчинити дії у справі №753/8335/19. Представник відповідача відповідно до відзиву вказала про те, що порушено право відповідача на житло, що суперечить ст. ст. 41,47 Конституції України, ст.ст. 317, 391 ЦК України, ст. 9 ЖК УРСР, зазначила про висновки Верховного Суду, а саме, якщо предмет іпотеки набуто іпотекодавцем не за рахунок отриманих кредитних коштів, то виселення без надання іншого житлового приміщення не допускається. 07.02.2022 представник позивача надала відповідь на відзив, вказала про те, що відповідачем не надано доказів звернень щодо викупу власного кредиту, електронні торги відбувались через електронну торгову систему «PROZORRO. ПРОДАЖІ», тому відповідач мала можливість викупити кредит. Зазначила, що квартира, яка є предметом іпотеки не є єдиним житлом відповідача, додала копію свідоцтва про право власності на житлову площу в м. Севастополі. 17.05.2022 представник позивача звернулась до суду з клопотанням про залучення до участі в справі в якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 18.05.2022 представник позивача звернулась до суду із заявою про зміну предмету позову та з урахуванням зміненого предмета позову просила виселити [PERSON] та усіх мешканців, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. 04.07.2022 представник відповідача надала до суду заперечення щодо заяви про зміну предмету позову, вказала про те, що спірна квартира не була повністю оплачена за кредитні кошти та є єдиним житлом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 30.09.2022 представник позивача надала пояснення на заперечення відповідача щодо заяви про зміну предмету позову, посилаючись на ст.ст. 39, 40 ЗУ «Про іпотеку» просила виселити усіх мешканців, які зареєстровані у квартирі, що є предметом іпотеки. 10.03.2023 представник відповідача-1, [PERSON] надав відзив на заяву про зміну предмету позову. Вказав про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» можливе лише за умови, якщо сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 зазначеного Закону є неналежним способом захисту. Представник відповідача вказав, що позивач не є власником предмета іпотеки за іпотечним договором №2615/0408/71-026-Z-26 від 07.04.2008, а саме квартири [ADDRESS] , а є лише іпотекодержателем, тому позивач не має права на виселення власника житла. 13.03.2023 до загальної канцелярії суду надійшли заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] згідно з якими відповідачі просили розгляд справи проводити без їх участі та відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні 29.03.2023 представник позивача [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що позивач зверталась до відповідача з вимогою, але сума заборгованості не погашена. Відповідач [PERSON] заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Вказала про те, що сплачувала платежі в рахунок погашення заборгованості до того часу поки не виявила, що кошти не зараховано, зверталась щодо надання реквізитів для сплати, але відповіді не отримала. Представник відповідача -1 [PERSON] вказав про те, що вимога позивача щодо продажу квартири суперечить порядку, визначеному у ЗУ «Про іпотеку», позивач не надала доказів про те, що вона є власником квартири, тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно до кредитного договору №2615/0408/71-026, укладеного 07.04.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», з однієї строни та [PERSON] , з другої сторони банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 200 000 (двісті тисяч) доларів США на строк по 07.04.2022, а позичальник зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти та виконати зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені Договором ( а.с. 18-20). 22.06.2011 між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке виступало від імені Відкритого товариства «Сведбанк», з однієї сторони та між [PERSON] , з другої сторони було укладено Договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору №2615/0408/71-026, сторони домовились про те, що на дату укладення Договору заборгованість за кредитом складає 163 703 (сто шістдесят три тисячі сімсот три) долари США 62 центи. Прострочена заборгованість за кредитом відсутня. Згідно із заявою на видачу готівки №2 від 07.04.2008 [PERSON] отримала у ВАТ «Сведбанк» 1 010 000 грн. (один мільйон десять тисяч грн.) ( а.с. 27). Відповідно до договору від 07.04.2008, укладеного між [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] , з другої сторони, продавець продала, належну їй на праві власності, а покупець придбала квартиру [ADDRESS] за 1 222 569 грн. 65 коп. (один мільйон двісті дві тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 65 коп. ( а.с.31). Згідно із реєстраційного посвідчення №001301 Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна засвідчено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Коптєловою О.Р. 07.04.2008 ( а.с.32). Згідно до іпотечного договору №2615/0408/71-026-Z-26 від 07.04.2008, укладеного між ВАТ «Сведбанк», з однієї сторони та [PERSON] , з другої сторони, сторони домовились, що на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю трикімнатну квартиру [ADDRESS] . За згодою сторін предмет іпотеки оцінено в 1 222 700 (один мільйон двісті двадцять дві тисячі сімсот) грн., що станом на момент укладання угоди становить за курсом НБУ 242 118.81 доларів США ( а.с. 33-34). Згідно до п.11 іпотечного договору №2615/0408/71-026-Z-26 від 07.04.2008, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов`язання повністю або частково, у т.ч., якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також в інших випадках передбачених основним зобов`язанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання. При настанні зазначених випадків іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та зобов`язань, передбачених цим Договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов Договору. Згідно із п.12 іпотечного договору №2615/0408/71-026-Z-26 від 07.04.2008, за вибором іпотекодержателя застосовується один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: - за рішенням суду; - у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса ( а.с. 33-34). Відповідно до п.2.1 Договору про внесення змін до кредитного договору №2615/0408/71-026, забезпечення виконання зобов`язань позичальника по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, оплаті комісій, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов даного Договору та інших витрат банку, пов`язаних з одержанням виконання виступає іпотека об`єкта нерухомоті, що придбавається позичальником за Договором купівлі-продажу, зазначеним в п.1.4 цього Договору. Сторони домовились, що умови передачі об`єкта нерухомоті в іпотеку та звернення стягнення на предмет іпотеки регулюються чинним законодавством і іпотечним договором, що укладається між банком і позичальником ( а.с. 21-25). Згідно із ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно до п.16 іпотечного договору №2615/0408/71-026-Z-26 від 07.04.2008, договір діє до виконання іпотекодавцем основного зобов`язання чи настання одного з випадків, передбачених ст. 17 ЗУ «Про іпотеку». Усі зміни та доповнення до цього Договору дійсні за умови, якщо вони викладені у письмовій формі та підписані сторонами ( а. с. 34). Згідно із ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання. Згідно із ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно із ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно із ст. 36 ЗУ «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності (спеціальне майнове право) іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Згідно із ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. До позовної заяви представником позивача не було додано письмового повідомлення іпотекодержателя ПАТ "Дельта Банк" іпотекодавцю - [PERSON] , щодо дострокового виконання основного зобов`язання. Відповідно до Протоколу електронного аукціону №UA-EA-2018-02-28-00255-а, ПАТ «Дельта-Банк» виставив на аукціон активи: право вимоги за кредитним договором №2615/0408/71-026 від 07.04.2008, укладеним з фізичною особою. Забезпечення: трикімнатна квартира, загальною площею - 104,0 кв.м, житловою- 52,0 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Іпотекодавцем є позичальник за початковою ціною 4 894 713.67 грн. Продаж здійснено за 978 942 грн. 73 коп. ( а.с.38). Згідно із дублікатом квитанції №0.0.1027169750.1 від 03.05.2018 [PERSON] сплатила АТ «Дельта Банк» 978 942.73 грн. ( а.с. 39). Згідно із Договором №461/К купівлі-продажу майнових прав, укладеного між АТ «Дельта Банк», з однієї сторони та [PERSON] від імені якої діє представник за довіреністю [PERSON] , з другої сторони, продавець передав у власність покупцеві майнові права. За продаж майнових прав покупець сплатив продавцю кошти в розмірі 978 942 грн. 73 коп. ( а.с. 40-42). 14.05.2018 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором №2615/0408/71-026-Z-26 на умовах Договору №461/К купівлі-продажу майнових прав від 14.05.2018 та на підставі протоколу електронних торгів №UA-EA-2018-02-28-00255-а, первісний іпотекодержатель передав (відступив новому іпотекодержателю права вимоги за договором іпотеки, що укладений між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] №2615/0408/71-026-Z-26 від 07.04.2008. Відповідно до п.2.5. договору відступлення права вимоги за іпотечним договором №2615/0408/71-026-Z-26 від 14.05.2018, первісний іпотекодержатель зобов`язався надіслати повідомлення боржнику про здійснення відступлення права вимоги за Договором іпотеки ( а.с. 44). До матеріалів справи не надано повідомлення ПАТ «Дельта Банк» на виконання вимог ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» відповідача про відступлення права вимоги [PERSON] . Разом з позовною заявою представником позивача було надано повідомлення [PERSON] від 22.05.2018 про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», адресованого [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 50), яке було повернуто адресату відділенням поштового зв`язку за закінченням встановленого строку зберігання ( а.с.54). У відзиві представником відповідача було зазначено про те, що 07.03.2019 [PERSON] дізналась про реєстрацію майнових прав лише після того як представник позивача [PERSON] прибув до квартири, належної відповідачу та стверджував, що квартира належить [PERSON] . Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із Договором №461/К купівлі-продажу майнових прав [PERSON] належить право вимоги за договором іпотеки. Відповідачу -1 [PERSON] належить право власності на квартиру [ADDRESS] ( а.с.32). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Представником позивача до позовної заяви було додано копію рішення Дарницького районного суду м. Києва по цивільній справі №753/7612/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової І.В. про визнання договору та відступлення права вимоги недійсними ( а.с. 55-57), а також постанову Київського апеляційного суду від 17.08.2021 про скасування рішення суду ( а. с. 58-64). Таким чином представник позивача визнає, що відповідач не погоджувалась із переходом права вимоги до [PERSON] . Згідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Звертаючись до суду з позовною заявою представник позивача вказала на те, що права позивача порушено [PERSON] , оскільки вона не виконує зобов`язання за кредитним договором та зобов`язана була сплатити 5 610 969 (п`ять мільйонів шістсот десять тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 39 коп. Разом з тим, майнові права [PERSON] було придбано за ціною 978 942 грн. 73 коп., а не 5 610 969 грн. 39 коп. В судовому засіданні 29.03.2023 [PERSON] вказала, що вона виконувала зобов`язання перед кредитором, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідач набула право власності на квартиру [ADDRESS] відповідно до договору від 07.04.2008 за ціною 1 222 569 грн. 65 коп. Представником позивача до позовної заяви було додано заяву на видачу готівки ВАТ «Сведбанк» відповідачу в розмірі 1 010 000 грн. Таким чином, сума коштів, сплачених продавцю квартири [ADDRESS] 07.04.2008 перевищувала 1 010 000 грн. Представником позивача відповідно до змісту позовної заяви вказано про те, що 25.05.2012 право вимоги за кредитним та іпотечним договорами було відступлено ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк», а на підставі постанови Правління НБУ від 02.10.2015 №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято рішення №181 «Про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту 2615/0408/71-026 від 07.04.2008 [PERSON] сплачувала заборгованість та відсотки за кредитним договором до 10.08.2014 включно. В судовому засіданні [PERSON] вказала про те, що кошти не було зараховано, а на звернення до кредитора щодо надання реквізитів для зарахування коштів по сплаті заборгованості відповіді не було отримано. Разом з тим згідно до виписки за кредитним договором з 10.09.2014 по 11.05.2018 нараховано заборгованість. До позовної заяви представником позивача не додано вимог ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про сплату заборгованості за кредитним договором в розмірі 5 610 969 грн. 39 коп. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.4.2 Договору №461/К купівлі-продажу майнових прав від 14.05.2018, покупець підписанням договору погодилась, що продавець не відповідає перед покупцем за неотримання покупцем грошових коштів або іншого майна, які покупець очікував отримати від майнових прав (включно із правами вимоги). Укладаючи договір та набуваючи у власність майнові права. Відповідно до публічної інформації розміщеної на сайті Національного Банку України 02.10.2015, за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалено рішення № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк", який віднесено до категорії проблемних в жовтні 2014 року. Згідно з випискою, розрахунком заборгованості за договором кредиту (а.с.47), завіреною начальником відділу супроводження операцій "ТВБВ" АТ "Дельта Банк" розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитом здійснено за період з 10.09.2014 по 10.05.2018. Таким чином заборгованість нарахована починаючи з 10.09.2014 по 10.05.2018 є спірною. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що зверталась до Банку з вимогою надати реквізити для внесення платежів, але відповіді на звернення не отримала. Таким чином відповідач [PERSON] мала кредитні зобов`язання перед ВАТ «Сведбанк», а згодом перед ПАТ «Дельта Банк». До матеріалів справи не додано докази надіслання вимоги кредитором ПАТ "Дельта Банк" щодо неналежного виконання або не виконання [PERSON] основного зобов`язання. Відповідач [PERSON] не була поінформована ПАТ «Дельта Банк» про відступлення права вимоги за кредитним договором до [PERSON] на підставі ст. 24 ЗУ «Про іпотеку», тому придбання позивачем на електронних торгах лоту щодо майнових вимог до відповідача не може бути безумовною підставою набуття права власності на квартиру, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів. Підсумовуючи вищевказані обставини, суд враховує, що Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» зазначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та відсутності підстав для задоволення позовних вимог щодо виселення власника та всіх мешканців квартири [ADDRESS] . Інші доводи позивача не спростовують висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог та не потребують детального обгрунтування. За викладених обставин, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed