Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , Кооператива ДМЗ,\~третя особа:\~Дергачівська міська\~рада, про визнання права власності на однокімнатну квартиру житловою площею 18.10 кв.м., загальною площею 30.50 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно рішення №651 від 21.10.1986 Дергачівської міської ради народних депутатів «Про затвердження рішення виконавчого комітету Дергачівської міської ради народних депутатів від 14.10.1986 за №1110 «Про затвердження протоколу загальних зборів членів житлового-будівельного кооперативу ДМЗ по [ADDRESS] », було затверджено рішення загальних зборів членів житлового-будівельного кооперативу ДМЗ від 07 жовтня 1986 року «Про виключення із членів ЖБК громадянина [PERSON] , у зв`язку із зміною місця мешкання і «Про прийняття у члени ЖБК ДМЗ йому [PERSON] та була закріплена за ним однокімнатна квартира [ADDRESS] ». 21 листопада 1986 року виконавчим комітетом Дергачівської ради народних депутатів Харківської області йому було видано ордер на житлове приміщення за№000012, на сім`ю на двох осіб йому [PERSON] та дружині [PERSON] на право зняття житлового приміщення, житловою площею 18.2 кв.м., яка має однокімнатну ізольовану квартиру кв. [ADDRESS] , на підставі рішення №651 від 18.11.1986. Згідно звіту про оцінку нерухомого майна, яка виконана ФОП [PERSON] , ринкова вартість майна квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 30,50 кв.м., ринкова вартість майна станом на 06.01.2023 становить 171733 грн. \~ \~ \~ \~З 1986 року він мешкає у вказаній квартирі, робить поточний ремонт, сплачує комунальні послуги, у повному обсязі сплатив житлово-будівельному кооперативу ДМЗ кошти за квартиру, однак право власності на квартиру не отримав, тому змушений звернутися з даною позовною заявою до суду. 22 лютого 2023 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче засідання на 09 годин 00 хвилин 14 березня 2023 року. Направлено сторонам копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, в якій позов підтримує повністю, просить його задовольнити та справу розглядати за його відсутності. У підготовче відповідачка [PERSON] не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та не заперечувала проти задоволення позову. Представник відповідача Кооператива ДМЗ Іванова Л.М. в підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду пояснення, в яких зазначила, що вона була бухгалтером в ЖСК ДМЗ з 1985 року по 2013 рік на безоплатній основі. В її обов`язки входило зібрання з мешканців будинку оплату за комунальні послуги і оплатити їх банку. Банк перераховував оплату комунальним службам. Пізніше, в 1990 році, кожному власнику квартири було видано комунальними службами книжки на кожний вид оплати. (газ, електроенергія, вода). В її послугах вже не було потреби. В будинку за адресою: [ADDRESS] вона не проживає з 2013 року. Підтверджує, що заборгованості по кооперативу ЖСК ДМЗ і конкретно по квартирі [ADDRESS] , не було. Власник цієї квартири став уже третім власником. Якщо б була заборгованість, то угода по купівлі квартири не відбулась. Представник третьої особи Дергачівської міської ради Суржкова В.В., в підготовче судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. \~ \~ \~ \~ \~ Судом\~встановлено,\~що згідно рішення №651 від 21.10.1986 Дергачівської міської ради народних депутатів «Про затвердження рішення виконавчого комітету Дергачівської міської ради народних депутатів від 14.10.1986 за №1110 «Про затвердження протоколу загальних зборів членів житлового-будівельного кооперативу ДМЗ по [ADDRESS] », було затверджено рішення загальних зборів членів житлового-будівельного кооперативу ДМЗ від 07 жовтня 1986 року «Про виключення із членів ЖБК громадянина [PERSON] , у зв`язку із зміною місця мешкання і «Про прийняття у члени ЖБК ДМЗ позивача [PERSON] та була закріплена за ним однокімнатна квартира [ADDRESS] ». 21 листопада 1986 року виконавчим комітетом Дергачівської ради народних депутатів Харківської області позивачу було видано ордер на житлове приміщення за №000012, на сім`ю з двох осіб [PERSON] та дружині [PERSON] на право зняття житлового приміщення, житловою площею 18.2 кв.м., яка має однокімнатну ізольовану квартиру кв. [ADDRESS] , на підставі рішення №651 від 18.11.1986. Згідно звіту про оцінку нерухомого майна, яка виконана ФОП [PERSON] , ринкова вартість майна квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 30,50 кв.м., ринкова вартість майна станом на 06.01.2023 становить 171733 грн. \~ \~ \~ \~З 1986 року позивач мешкає у вказаній квартирі, робить поточний ремонт, сплачує комунальні послуги, у повному обсязі сплатив житлово-будівельному кооперативу ДМЗ кошти за квартиру. \~ \~ \~ \~Згідно даних, які містяться у паспорті позивача та довідки про склад сім`ї, на даний час він зареєстрований у даній квартирі з 14.09.1988 та проживає там один. На вказану квартиру не претендують інші особи, оскільки квартира була надана позивачу у постійне користування і позивач отримала майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб . Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору. Згідно ст. 317 ЦК України,власникові\~належать права\~володіння,\~користування та\~розпоряджання своїм\~майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.\~319\~ЦК України,власник\~володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник\~має право\~вчиняти щодо\~свого майна\~будь-які\~дії,\~які не\~суперечать закону. При\~здійсненні своїх\~прав та\~виконанні обов`язків\~власник зобов`язаний\~додержуватися моральних\~засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.\~321\~ЦК України, право\~власності є\~непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа\~може бути\~позбавлена права\~власності або\~обмежена у\~його здійсненні\~лише у\~випадках і\~в порядку,\~встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою\~статті 353 цього Кодексу. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~344\~ЦК України,\~особа,\~яка добросовісно\~заволоділа чужим\~майном і\~продовжує відкрито,\~безперервно володіти\~нерухомим майном\~протягом десяти\~років або\~рухомим майном\~-\~протягом п`яти\~років,\~набуває право\~власності на\~це майно\~(набувальна\~давність),\~якщо інше\~не встановлено\~цим Кодексом.\~Однією з\~визначальних підстав\~набуття права\~власності за\~набувальною давністю\~у відповідності\~до ст.\~344\~ЦК України\~є добросовісність\~володіння - якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набування права власності. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Відповідно до постанови Верховного Суду, Великої Палати від 14.05.2019 № 910/17274/17, 12-291гс18 набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава України, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Згідно п. 46, 47 постанови Верховного Суду, Великої Палати від 14.05.2019 № 910/17274/17, 12-291гс18, аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Згідно п. 50, 51, 53 постанови Верховного Суду, Великої Палати від 14.05.2019 № 910/17274/17, 12-291гс18, відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права. Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу. \~На підставіст.ст.16, 316, 317, 319, 321, 328, 344 ЦК України,\~

Outcome: approved