Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

20.02.2023 р. до суду надійшла вказана заява, в якій заявник просив встановити неправильність в актовому записі цивільного стану, а саме: в актовому записі про народження [PERSON] за № 18, складеному 01.12.1969 року Вербівською сільською радою Ружинського району Житомирської області щодо неправильності дати народження дитини, яка вказана [INFO] , замість правильної дати народження дитини [INFO] та просив зобов`язати внести зміни в вказаний актовий запис цивільного стану. В обгрунтування заяви [PERSON] зазначив, що після смерті його матері, яка померла [INFO] , відкрилася спадщина. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайло С.Ю., яким було встановлено наявність розбіжності у Витягу державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. У даному витягу вказано , що в актовому записі про народження №18 складеному 01.12.1969 року Вербівською сільською радою Ружинського району Житомирської області щодо неправильності дати народження дитини, яка вказана [INFO] , замість правильної дати народження дитини [INFO] , з огляду на це приватний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Дата народження [PERSON] , зазначені у свідоцтві про народження позивача, військовому квитку, трудовій книжці, паспорті та витягу про реєстрацію шлюбу . Ухвалою суду від 22.02.20323 року у справі відкрито провадження та витребувано копію спадкової справи (а.с.25). 08.03.2023 р. до суду надійшла копія спадкової справи (а.с.32-71). Заявник в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав (а.с.76). Представник заінтересовані особи: Ружинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, причини неявки не відомі. Представник Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просив постановити у відповідності до вимог закону (а.с.75). Суд, дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про народження [PERSON] , народився у с. Трубіївка, Ружинського району, Житомирської області [INFO] , про що зроблено актовий запис 18 від 01.12.1969 р. (а.с.10). Як вбачається з свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] дата народження останнього [INFO] , яке містить застережне виправлення коректурним способом з 14.11. на 14.08. (а.с.13). Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] дата народження останнього [INFO] (а.с.18). Також як вбачається з трудової книжки серії [NUMBER] дата народження [PERSON] вказана - [INFO] (а.с. 30). З військового квитка серії [NUMBER] вбачається, що дата народження [PERSON] вказана - [INFO] (а.с. 31). Крім того, відповідно до паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] виданим Радянським РУ ГУ МВС України у м. Києві 09.07.1996 року, останній народився [INFO] (а.с.6). Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження - дата народження позивача вказана - [PERSON] вказана - [INFO] (а.с.11) . Відповідно до екзаменаційної картки на ім`я [PERSON] дата народження [PERSON] вказана - [INFO] (а.с. 32). Відповідно до висновку Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ) від 09.11.2022 у внесенні змін до актового запису цивільного стану щодо виправлення дати народження [PERSON] з [INFO] року на [INFO] року заявнику було відмовлено (а.с.8-9). Відповідно до п. 1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затвердженихНаказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (далі Правила) внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Згідно п. 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до абз. 2 п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» №12 від 17 липня 1995 року, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану , як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Відповідно до п.1.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5,зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011року за № 55/18793,внесення змін до актових записів цивільного стану,які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України,проводиться районними, районними у містах,міськими (містобласного значення),міськрайонними,міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції Україниу випадках,передбачених чинним законодавством.У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. В яких, зокрема, зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи. У пункті 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, передбачено, що однією із підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07 липня 1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану`в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по- батькові, місця і дати народження). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при ньому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов`язки перед суспільством в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості. Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що встановлення неправильності в актовому записі про народження заявника породжує для нього юридичні наслідки, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, і заявник у зв`язку з цим не має іншої можливості виправити допущену у ньому помилку, усунення такої можливо лише у судовому порядку шляхом встановлення неправильності в актовому записі про його народження. У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07 липня 1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» зазначено, що суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести. В зв`язку з чим, вимога про зобов`язання внести зміни в вказаний актовий запис цивільного стану задоволенню не підлягає. Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: partial