Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивач просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме що Додаток до розпорядження голови Жовківської районної державної адміністрації від 14 травня 2009 року № 349, а саме Список громадян Липницької сільської ради, яким передаються у власність земельні ділянки з розрахунку середньої земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яким пунктом 9 земельна ділянка передається у власність з розрахунку середньої земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] , є таким, яким пунктом 9 земельна ділянка передана у власність з розрахунку середньої земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] . Мотивує свої позовні вимоги наступним. Вказує, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . В Рава-Руській державній нотаріальній конторі Львівської області відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, але держаний нотаріус відмовив їй, позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі, оскільки не встановлений факт, що має юридичне значення, а саме у додатку до розпорядження голови Жовківської районної адміністрації від 14.05.2009р. № 349, по батькові власника (спадкодавця) земельної ділянки вказане як « [PERSON] », що підтверджується листом, а в свідоцтві про смерть « [PERSON] ». Позивач повідомляє, що про те, що така помилка є в по батькові спадкодавця ніхто із сім`ї не зауважував, допоки на це звернув увагу державний нотаріус Рава - Руської ДНК Львівської області. Хто з працівників Липницької сільської ради та Жовківської районної державної адміністрації допустив таку помилку при складання списків до вищевказаного розпорядження позивачеві не відомо, Позивач стверджує, що земельна ділянка, яка передана у приватну власність [PERSON] згідно розпорядження голови Жовківської районної адміністрації від 14.05.2009р. № 349 належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказує, що при зверненні в Рава - Руську міську раду Львівського району Львівської області їй було усно повідомлено, що вказане питання можливо вирішити тільки в судовому порядку. Зазначає, що встановлення факту, що має юридичне значення необхідне їй для реалізації спадкових прав. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача, Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Крім цього Рава-Руською ДНК Львівської області направлено до суду копію спадкової справи № 18/2023 заведеної 30 січня 2023 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (арк. спр. 18-46). Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, його представника, представника відповідача, представника третьої особи, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Із копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого Липницькою сільською радою Жовківського району Львівської області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] Рава-Руською ДНК Львівської області заведено спадкову спрпву № 18/2023. Із листа Рава-Руської ДНК Львівської області від 14.02.2023 № 54/01-16 вбачається, що Рава-Руська ДНК відмовляє [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки не встановлено факт, що має юридичне значення, а саме у додатку до розпорядження голови Жовківської РДА від 14.05.2009 № 349 по батькові власника (спадкодавця) земельної ділянки вказане як " [PERSON] ". Суд констатує, що встановлення факту, що має юридичне значення, який просить встановити позивач, пов`язане із спадкуванням та можливим подальшим вирішенням спору про право. Встановлення факту, що має юридичне значення може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб (спадкоємців), а тому суд прийшов до висновку, що вирішення питання встановлення такого факту необхідно розглядати саме в порядку позовного провадження. Суд враховує, що прийняття рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне позивачу для подальшого прийняття спадщини, спадкування майна. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Таким чином, враховуючи обставини конкретної справи, визнання позовних вимог відповідачем, що не порушує прав та інтересів інших осіб, суд приходить висновку про задоволення позову.

Outcome: approved