Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Представник заявниці звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , в якій просить визначити тимчасові обмеження прав останнього строком на шість місяців, з покладенням на нього наступних обов`язків: заборонити перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] , [INFO] за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] , строком на 6 місяців; заборонити наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання [PERSON] , [INFO] : [ADDRESS] та [ADDRESS] , строком на 6 місяців; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, йому невідомому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців; заборонити вести листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах та месенджерах, або контактувати з [PERSON] , [INFO] через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців На обґрунтування своєї заяви представник заявника зазначає, що 16.05.2009 року [PERSON] , [INFO] (далі за текстом - Заявниця) уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] (далі за текстом [PERSON] ), про що в книзі реєстрації шлюбів 16.05.2009 року виконкомом Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис за № 04. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб від 16.05.2009 року (бланк серії [NUMBER] ). Починаючи з дати укладення шлюбу Заявниця та [PERSON] проживали однією сім`єю, у шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) (далі за текстом спільні діти, діти). Донедавна Заявниця разом з [PERSON] та дітьми проживали у будинку, який належить Заявниці за адресою: [ADDRESS] . Протягом всього часу спільного проживання Заявниці з [PERSON] останній систематично проявляв щодо неї безпідставну агресію, цькування, погрожував та психологічно тиснув; виявляв необґрунтовані підозри та ревнощі, у присутності дітей виражався на її адресу нецензурною лайкою та завдавав їй фізичного болю, зловживав алкогольними напоями, що в сукупності з часом набуло для Заявниці нестерпного характеру, між ними виникали численні сварки, що породжували з боку [PERSON] як психологічне, так і фізичне домашнє насильство стосовно Заявниці та створювало вкрай несприятливу психологічну атмосферу для виховання та розвитку їхніх спільних дітей. Щодо дітей [PERSON] також постійно застосовував домашнє насильство у вигляді побиття, залякування, погроз тощо всупереч намаганням Заявниці захистити їх. Сварки між Заявницею та [PERSON] мали систематичний характер, але не були зафіксовані у встановленому чинним законодавством порядку, тому що Заявниця перебувала у психологічно та матеріально залежному від [PERSON] стані, боялась чинити йому активний опір, оскільки [PERSON] постійно погрожував їй побиттям та фізичною розправою, шантажував тим, що відбере в неї дітей. Протягом спільного життя із Заявницею [PERSON] забороняв їй спілкуватись із її родичами та відвідувати їх, не мав постійного місця роботи та джерел доходів, у зв`язку з чим примушував Заявницю оформлювати на її ім`я кредити, які вона тепер зобов`язана виплачувати. Діти та сусіди з метою припинення сварок та насильства з боку [PERSON] періодично викликали поліцію, яка проводила з ним профілактичні бесіди, однак ніяких висновків з цього [PERSON] не робив, і його агресивна поведінка продовжувала повторюватись та з часом набувала ще загрозливішого для Заявниці та її дітей характеру. На початку березня 2023 року Заявниця, не витримала психологічної обстановки, що склалася у стосунках з [PERSON] і, остерігаючись за своє життя та життя своїх дітей, була вимушена фактично втекти з власного будинку за адресою: [ADDRESS] поза межі міста Нова Одеса, зумівши забрати з собою лише найменшу дитину [PERSON] , [INFO] та особисті документи та усіляко уникаючи з [PERSON] будь-яких контактів переховуватися від нього в м. Миколаєві у своєї рідної сестри [PERSON] , яка проживає за адресою, [ADDRESS] . Середня за віком дитина - [PERSON] , [INFO] на даний час продовжує проживати за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] та своїми старшими братом та сестрою, перебуваючи під їхнім наглядом та контролем, та через побоювання перед [PERSON] не має можливості обрати своє місце проживання самостійно та з власної волі. Після цього [PERSON] неодноразово звертався до поліції з неправдивими та необґрунтованими заявами, одночасно звертаючись в телефонному режимі до рідної сестри Заявниці [PERSON] [PERSON] , спільних знайомих із вимогами повідомити місцезнаходження Заявниці та дитини та погрозами життю Заявниці та її рідних у випадку ненадання ними відповіді. Зв`язатися в телефонному режимі із Заявницею [PERSON] не має змоги, оскільки особистий мобільний телефон Заявниці він нещодавно в стані неконтрольованої агресії знищив власноруч під час чергового вчиненого ним скандалу. З міркувань безпеки 06.03.2023 року Заявниця звернулась до Головного управління Національної поліції у Миколаївській області із заявою про забезпечення захисту від [PERSON] 07.03.2023 року Заявниця звернулась до Новоодеського районного суду Миколаївської області з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного з [PERSON] , вважаючи, що їхній шлюб остаточно припинив існування, а примирення та збереження шлюбу між ними неможливо. Ураховуючи викладене, Заявниця вважає що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства в розумінні чинного законодавства України та потребує негайного захисту з боку держави та просила суд видати [PERSON] обмежувальний припис із вищевказаними обмеженнями. У судове засідання заявник її представник та заінтересована особа [PERSON] не з`явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. [PERSON] у своїй заяві також пояснив, що його дружина не проживає за адресою [ADDRESS] , вже близько одного місяця. Вона проживає за адресою [ADDRESS] разом з їх спільною дитиною. Заявниця не надає йому можливості бачитися з дитиною. Також вказав, що сварки між ним та заявницею були, одна жодного насильства він не вчиняв. Також зазначив, що він не має іншого місця проживання окрім як за адресою [ADDRESS] . Відповідно до положень ст.350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Дослідивши матеріали справи, вирішуючи заяву про видачу обмежувального припису по суті, суд виходить із наступного. Відповідно до ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства. Відповідно до ст.350-3 ЦПК України, заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Відповідно до приписів ст.350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України\~"Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ст.350-6 ЦПК України). Як наголошує п. 3, 6, 7, 8 ч. 1, ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Статтею 26\~Закону України\~«Про запобіганню\~та протидію\~домашньому насильству»\~визначено,\~що обмежувальним\~приписом визначаються\~один чи\~декілька таких\~заходів тимчасового\~обмеження прав\~кривдника або\~покладення на\~нього обов`язків,\~зокрема:\~1)\~заборона перебувати\~в місці\~спільного проживання\~(перебування)\~з постраждалою\~особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Разом з тим заявником на підтвердження обставин на які вона посилається у своїй заяві не надано суду жодних доказів вчинення [PERSON] щодо неї домашнього насильства у будь-якій формі, за таких обставин суд не вбачає достатніх підстав для втручання у права [PERSON] , а відтак у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису слід відмовити. Вирішуючи питання судових витрат по справі, суд враховує положення ст.350-5\~ч.3\~ЦПК України і вважає необхідним судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed