Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

І. Позиції сторін у справі. Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила розірвати договір про участь у Фонді фінансування будівництва № 88691 від 26 листопада 2019 року, укладений нею та Акціонерним товариством Акціонерний комерційний банк «АРКАДА», стягнути з відповідача сплачені за договором про участь у Фонді фінансування будівництва № 88691 від 26 листопада 2019 року грошові кошти у розмірі 813 473, 21 грн, суму неустойки у розмірі 136 776, 75 грн з 01 лютого 2021 року по 12 листопада 2021 року за 295 днів, а також понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 30 000, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказано, що у запланований строк об`єкт будівництва в експлуатацію не введений та позивачу не переданий, тобто забудовник порушив строки спорудження об`єкта будівництва і управитель допустив збільшення строків будівництва більше ніж на дев`яносто днів. Позивач виконала зобов`язання довірителя перед Управителем Фонду фінансування будівництва AT АКБ «АРКАДА», проте позбавлена того, на що розраховувала при укладенні договору про участь у ФФБ, що є істотним порушенням договору. Сума коштів, яка підлягає поверненню довірителю у випадках, передбачених частиною четвертою-шостою цієї статті, повертається довірителю протягом п`яти днів після здійснення управителем наступної повної реалізації відповідного об`єкта інвестування або після введення об`єкта будівництва в експлуатацію, як передбачено частиною сьомою статті 20 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 19 червня 2003 року № 978-ІV. Проте, слід враховувати положення частини четвертої ст. 18 вказаного Закону щодо права довірителя вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів у разі порушення забудовником строків спорудження об`єкта будівництва і розірвання внаслідок цього договору на вимогу довірителя. Водночас ст. 20 Закону врегульовані інші випадки припинення договірних відносин між управителем та довірителем. З огляду на це, право довірителя вимагати від управителя дострокового розірвання договору не ставиться у залежність від введення об`єкта будівництва в експлуатацію, з цією подією пов`язується лише порядок і розмір коштів, які підлягають виплаті довірителю, як визначено правовою позицією в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04 листопада 2015 року у справі № 463/3932/14. Норми Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються до правовідносин фінансово-кредитних механізмів при будівництві житла та операціях з нерухомістю у частині, не врегульованій спеціальним законом, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 136 776, 75 грн із розрахунку 436, 65 грн за кожен день прострочення (295 днів). Представник відповідача не визнала позов, заперечуючи проти задоволення, вказала, що незалежно від підстав, з яких довіритель відмовляється від участі у Фонді фінансування будівництва - чи то за простим бажанням, чи то через певні порушення з боку управителя або забудовника - такий випадок підпадає під визначення «відмова довірителя від участі у ФФБ». Розірвання договору про участь у ФФБ з підстав, передбачених частиною четвертою статті 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 19 червня 2003 року № 978-ІV - є випадком відмови довірителя від участі у ФФБ. Порядок припинення договору про участь у ФФБ визначений Законом № 978-IV, Правилами Фонду фінансування будівництва виду А «ЕВРИКА» за програмою ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО» та п.п. 31, 37 розділу «Припинення управління майном. Строки та порядок повернення коштів довірителю» договору про участь у ФФБ. Відповідно до п. 10.3 договору про участь у ФФБ оформлення операції відмови довірителя від участі у Фонді здійснюється відповідно до умов пункту 31 цього договору, за яким одночасно з поданням довірителем заяви про відмову від участі у Фонді сторони укладають угоду про припинення дії цього договору, у якій зазначаються умови та порядок виплати коштів довірителю. З моменту укладення угоди про припинення дії цього договору дія договору припиняється, зобов`язання управителя перед довірителем вважаються виконаними, за винятком зобов`язання виплатити довірителю кошти на умовах та у порядку, визначеному цим договором і угодою про припинення дії цього договору. Представник відповідача вказала, що між сторонами немає спору стосовно права на розірвання договору про участь у ФФБ, відповідач не заперечує проти дострокового розірвання договору, про що було повідомлено позивача у відповіді на її заяву, запропоновано прибути до офісу для такого оформлення, маючи з собою оригінали договору про участь у ФФБ та договору про уступку майнових прав, свідоцтва про участь у ФФБ, оригінал паспортного документа та довідки про присвоєння індивідуального податкового номеру, довідку з банку про реквізити відкритого рахунку. Однак позивач не зверталася після цього до відповідача. Представник відповідача вважає, що позивач має право на дострокове розірвання договору, але у порядку, який передбачений Правилами ФФБ та договором про участь у ФФБ, тобто шляхом підписання угоди про припинення договору з одночасним поверненням свідоцтва про участь у фонді та договору про уступку майнових прав. Також представник відповідача зазначила, що Законом № 978-ІV, Правилами ФФБ та договором про участь у ФФБ встановлено особливий порядок повернення коштів у зв`язку із припиненням управління майном, а саме сума коштів, яка підлягає поверненню довірителю у випадках, передбачених частинами четвертою - шостою статті 20 вказаного закону, повертається довірителю протягом п`яти днів після здійснення управителем наступної повної реалізації відповідного об`єкта інвестування або після введення об`єкта будівництва в експлуатацію. Зазначає, що після повної реалізації об`єкта інвестування позивачеві підлягає поверненню сума у розмірі 798 017, 22 грн. Щодо доводів сторони позивача представник відповідача також вказала, що позивач не надала доказів та не наведено обґрунтувань порушення відповідачем умов договору про участь у ФФБ, які б мали наслідком порушення строків спорудження об`єкта будівництва. Не доведено, що збільшення строків будівництва стало наслідком неналежного контролю з боку управителя, не надала доказів неналежного виконання управителем своїх зобов`язань щодо контролю за строками прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва та передачі під заселення, зокрема доказів того, що збільшення строків будівництва об`єкта сталося внаслідок дій чи бездіяльності зі сторони відповідача, а також нездійснення відповідачем контролю за дотриманням забудовником договору. Не зазначено, які саме конкретні дії вчинив управитель ФФБ або яку саме бездіяльність допустив управитель ФФБ, внаслідок чого були порушені строки будівництва та передачі квартири - позивачем не доведена наявність протиправної поведінки управителя ФФБ, не доведений причинний зв`язок між діями або бездіяльністю управителя ФФБ та порушенням забудовником строків спорудження об`єкта будівництва та передачі квартири у власність позивача. Управителем ФФБ не вчинено жодного порушення договору про участь у ФФБ, яке б завдало шкоду позивачеві. У відзиві наголошено, що управитель ФФБ (AT АКБ «АРКАДА», а в наступному ТОВ «ФК «ГАРАНТ КАПІТАЛ») не є особою, яка здійснює будівництво та передачу об`єктів інвестування у власність довірителів. Такою особою відповідно до Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 19 червня 2003 року № 978-IV є забудовник, на якого й покладено обов`язок організовувати спорудження об`єкта, своєчасне прийняття його в експлуатацію та передачу квартир у власність довірителів покладено на забудовника. У своїй відповіді на відзив представник позивача заперечив доводам сторони відповідача і зазначив, що відповідач помилково ототожнює розірвання договору за частиною четвертою ст. 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», з відмовою довірителя від участі у Фонді фінансування будівництва за ст. 20 цього Закону. Право довірителя вимагати від управителя дострокового розірвання договору не ставиться у залежність від введення об`єкта будівництва в експлуатацію, з цією подією пов`язується лише порядок і розмір коштів, які підлягають виплаті довірителю, як і зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 листопада 2015 року у справі № 463/3932/14. За сутністю позиції Вищого спеціалізованого суду України, при розірванні договору довіритель отримує кошти, незалежно від введення будинку в експлуатацію чи реалізації об`єкта інвестування. Частина четверта ст. 18 Закону № 978-ІV об`єднує у часі право розірвати договір та повернути кошти - право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Відповідач віднімає від суми стягнення 15 455, 99 грн - 1, 9 % винагороди управителю за надання послуг з управління активами», яку управитель утримав з 813 473, 21 грн. Згідно з пунктом 7.1. Правил ФФБ виду А «ЕВРИКА» за програмою ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО» вказує, що: не управитель самостійно утримує винагороду з інвестиційного внеску позивача; позивач як довіритель сплачує банку винагороду у розмірі та порядку, визначених у боговорі про участь у ФФБ. Проте відповідач не продемонстрував, що AT АКБ «АРКАДА» чи ТОВ «ФК «ГАРАНТ КАПІТАЛ» вживали дії для будівництва та введення будинку в експлуатацію. Всупереч принципу «pacta sunt servanda» - договорів необхідно дотримуватися - позивач не дочекалась виконання договору. Сторона позивача вказує, що відповідач помилково вважає недоведеним порушення договору, оскільки позивач надала докази оплати та обґрунтувала порушення зобов`язання. Відповідач же відповідає за доведення факту будівництва та передання квартири позивачу. Також Закон не передбачає права довірителів вимагати повернення коштів безпосередньо від забудовника - спір про повернення внесених у ФФБ коштів базується на правовідносинах між довірителем і управителем. Правовідносини між довірителем (позивачкою) та управителем (банком), з одного боку, та правовідносини між управителем (банком) та забудовником (ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО») з іншого - це різні правовідносини за різними договорами. Між довірителем і забудовником не існувало безпосередніх фінансових та договірних правовідносин, а тому довіритель не має права вимагати виконання будь-яких зобов`язань (зокрема, щодо повернення коштів) від забудовника. Управитель відповідає перед довірителями ФФБ за виконання замовником зобов`язань з будівництва об`єкта інвестування та у випадку ризику недобудови будинку має право діяти в інтересах довірителів. Відповідач вказує на відсутній обов`язок розірвати договір із забудовником, хоча це не стосується справи. Немає значення як управитель контролює забудовника, оскільки отримання інвестором квартири - кінцева мета договорів інвестор-управитель та управитель-забудовник. Порушення строків будівництва спричинили невведення будинку в експлуатацію, відтак управитель відповідає за невиконання зобов`язання - розірвання договору та повернення коштів. Відповідач не довів дотримання строку будівництва та введення в експлуатацію, відтак стягнення пені - адекватний наслідок порушення. Представник відповідача у запереченнях на відповідь позивача повторив, що є необґрунтованим посилання позивача на те, що розірвання договору про участь у Фонді фінансування будівництва на підставі частини четвертої статті 18 Закону № 978-VI та статті 651 Цивільного кодексу України не є випадком відмови від участі у Фонді. Незалежно від підстав, з яких довіритель відмовляється від участі у Фонді - чи то з простим бажанням, чи то через певні порушення з боку управителя та забудовника - такий випадок підпадає під визначення «відмова довірителя від участі у ФФБ». Тобто розірвання договору про участь у ФФБ з підстав, передбачених частиною четвертою статті 18 Закону № 978-VI - це і є випадок відмови довірителя від участі у ФФБ, але з підстав, передбачених цією нормою. Після направлення позивачеві відповіді на її заяву про дострокове розірвання договору про участь у Фонді, вона не зверталася до управителя для укладення угоди про розірвання договору про участь у ФФБ. Крім того, позивач не повернув управителю свідоцтво про участь у Фонді та договір про уступку майнових прав. Докази такого повернення, що є передумовою підписання Угоди про припинення дії договору про участь у ФФБ, не надані також і суду. Законом встановлено особливий порядок повернення коштів, у зв`язку із припиненням управління майном: протягом п`яти днів після здійснення управителем наступної повної реалізації відповідного об`єкта інвестування або після введення об`єкта будівництва в експлуатацію. Тобто довіритель має право на розірвання договору, але виплата коштів буде здійснена лише або після повної реалізації об`єкта інвестування, або після введення об`єкта будівництва в експлуатацію. Окрім цього, неналежне виконання управителем своїх обов`язків потребує доказування наявності такого неналежного виконання. Позивачем не надано жодних доказів та не наведено обґрунтувань порушення відповідачем умов договору про участь у ФФБ, які б мали наслідком порушення строків спорудження об`єкта будівництва. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 02 грудня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана цивільна справа за позовною заявою, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 07 грудня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження, для розгляду справи у загальному позовному провадженні /т. І а. с. 45-46/. 31 січня 2022 року представником відповідача подано відзив на позов /т. І а. с. 48-262/. 15 лютого 2022 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив /т. ІІ а. с. 12-23/. 14 червня 2022 року представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь позивача /т. ІІ а. с. 26-33/. 22 липня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі і призначено до розгляду по суті /т. ІІ а. с. 40/. 13 грудня 2022 року представник позивача оголосив вступне слово у судовому засіданні /т. ІІ а. с. 45-54/. Позивач і її представник у судовому засіданні позов підтримали, з підстав наведених у ньому, просили задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у заявах по суті. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні вимог, посилаючись на підстави, вказані у заявах по суті сторони відповідача. Суд, заслухавши обґрунтування і заперечення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. 01 липня 2016 року AT АКБ «АРКАДА» та ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО» укладений Генеральний договір, за умовами якого ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО» як забудовник зобов`язане організувати спорудження об`єкта будівництва у встановлені строки та належної якості, ввести об`єкти будівництва (його окремі складові частини) в експлуатацію та передати довірителям закріплені за ними об`єкти інвестування; AT АКБ «АРКАДА» - своєчасно здійснювати фінансування будівництва на умовах цього договору. Для виконання умов Генерального договору від 01 липня 2015 року AT АКБ «АРКАДА» створений Фонд фінансування будівництва виду А «ЕВРИКА» за програмою ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО». 06 листопада 2015 року рішенням правління AT АКБ «АРКАДА» протокол № 42 затверджені Правила Фонду фінансування будівництва виду А «ЕВРИКА» за програмою ТОВ «АРКАДА- БУДІВНИЦТВО». 26 листопада 2019 pоку [PERSON] та AT АКБ «АРКАДА» як управитель Фонду фінансування будівництва виду А «ЕВРИКА» за програмою ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО» уклали договір про участь у Фонді фінансування будівництва № 88691 /т. І а. с. 14-18/. За договором про участь у ФФБ довіритель Дельбіна І. В. на підставі повного визнання нею Правил фонду фінансування будівництва «ЕВРИКА» за програмою ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО» надала свою згоду на участь у Фонді. За договором довіритель приймає на себе зобов`язання виконувати Правила фонду та передати Управителю в обсягах та на умовах цього договору кошти в управління з метою отримання у власність об`єкта інвестування визначеного у пункті 6 цього договору. Відповідно до п. 6 договору про участь у ФФБ за довірителем закріплюється об`єкт - інвестування з такими характеристиками: однокімнатна квартира [ADDRESS] , складова частина об`єкта будівництва - житловий будинок [ADDRESS] . Позивач повністю оплатила вартість об`єкта інвестування у сумі 798 017, 22 грн, про що на підставі п.п. 4, 18 договору про участь у ФФБ видано свідоцтво про участь у ФФБ № 310505 від 28 листопада 2019 року, та 15 455, 99 грн - в рахунок оплати винагороди управителя у розмірі 1,9 % від суми, переданої в управління (813 473, 21 грн х 1,9 %) /т. І а. с. 21, 22, 63/. Відповідно до п. 18 договору про участь у ФФБ після 100 % інвестування довірителем закріпленого за ним об`єкта інвестування управитель передає довірителеві майнові права на цей об`єкт інвестування за договором про уступку майнових прав. Згідно з підпунктом 10.3) договору про участь у ФФБ, довіритель має право до запланованої дати прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, на умовах, визначених цим договором, відмовитися від участі у фонді шляхом розірвання цього договору та отримати з фонду кошти відповідно до Правил фонду та цього договору /т. І а. с. 15/. За пунктом 10.3 договору, оформлення операції відмови довірителя від участі у фонді здійснюється відповідно до умов пункту 31 цього договору. Пункт 31 договору від 26 листопада 2019 року передбачає, що управитель відкріплює від довірителя закріплений за ним об`єкт інвестування у разі: 1) відмови довірителя від участі у фонді. Сума коштів, що підлягає виплаті довірителю, визначається відповідно до умов п. 33 цього договору. Довіритель може отримати з фонду кошти на умовах п. 37 цього договору. 28 листопада 2019 року позивачем та AT АКБ «АРКАДА» укладено договір про уступку майнових прав № 88691, відповідно до якого AT АКБ «АРКАДА» відступило довірителю, а довіритель прийняв майнові права на об`єкт інвестування, закріплений за довірителем на підставі договору про участь у ФФБ (квартира [ADDRESS] ) /т. І а. с. 20/. 25 серпня 2020 року за рішенням Правління Національного банку України AT АКБ «АРКАДА» віднесений до категорії неплатоспроможних № 541-рш/БТ «Про віднесення АТ АКБ «АРКАДА» до категорії неплатоспроможних». 24 вересня 2020 року Правлінням Національного банку України прийнято рішення № 601-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ АКБ «АРКАДА». 12 січня 2021 року рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/14860/20 замінено управителя Фонду фінансування будівництва виду А «ЕВРИКА» за програмою ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО» з АТ АКБ «АРКАДА» на нового управителя ТОВ «ФК «ГАРАНТ КАПІТАЛ». 05 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до ТОВ «ФК «ГАРАНТ КАПІТАЛ» із заявою про дострокове розірвання договору та виплату сплачених коштів за договором про участь у Фонді фінансування будівництвом від 26 листопада 2019 року № 88691 /т. І а. с. 38-39/. Листом-відповіддю № 19/11/21-2 від 19 листопада 2021 року на заяву [PERSON] ТОВ «ФК «ГАРАНТ КАПІТАЛ» повідомило, що не заперечує проти оформлення угоди про дострокове розірвання договору про участь у ФФБ та договору про уступку майнових прав, запропоновано прибути до офісу ТОВ «ФК «ГАРАНТ КАПІТАЛ» для такого оформлення, маючи з особою: оригінали договору про участь у ФФБ та договору про уступку майнових прав, свідоцтва про участь у ФФБ, оригінал паспортного документа та довідки про присвоєння індивідуального податкового номеру, довідку з банку про реквізити відкритого рахунку /т. І а. с. 67/. Проте доказів отримання позивачем такого листа не надано суду. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. Відповідно до частини першої статті 1029 Цивільного кодексу України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача). Спеціальним законом, який встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами є Закон України від 19 червня 2003 року № 978-IV «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». З метою отримання довірителями у власність житла фінансова установа, як управитель, створює ФФБ, управління яким здійснює відповідно до затверджених Правил фонду та договору управління майном (статті 5, 6, 7, 9 Закону № 978-IV). Відповідно до частини другої статті 12 Закону № 978-IV правила ФФБ визначають вид ФФБ, процедуру створення ФФБ, порядок організації взаємовідносин забудовника, управителя та довірителів, порядок встановлення управління майном, умови, особливості та обмеження здійснення управління майном, напрями та порядок використання залучених коштів, порядок участі у фонді та відмови від участі в ньому, типи вимірних одиниць об`єктів інвестування, порядок та умови закріплення об`єкта інвестування за довірителем, розмір винагороди управителя, відповідальність управителя і забудовника за невиконання прийнятих на себе зобов`язань, порядок отримання довірителем страхового відшкодування у разі несвоєчасного введення об`єкта будівництва в експлуатацію, невиконання робіт, передбачених договором між управителем і забудовником та договором між управителем і установником фонду, або неналежного виконання таких робіт та інші умови функціонування ФФБ. Частиною третьою статті 11 Закону № 978-IV (в редакції, чинній на момент затвердження Правил ФФБ виду А) встановлено, що для ФФБ виду А поточну ціну вимірної одиниці об`єкта будівництва, споживчі властивості об`єктів інвестування, коефіцієнти поверху та комфортності визначає забудовник, при цьому він приймає на себе ризик щодо недостатності залучених коштів на спорудження об`єкта будівництва, та зобов`язаний своєчасно ввести його в експлуатацію незалежно від обсягу фінансування. Управитель - фінансова установа, яка від свого імені діє в інтересах установників управління майном і здійснює управління залученими коштами згідно із законодавством, Правилами фонду та відповідає вимогам, встановленим Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Довіритель - фізична або юридична особа, яка відповідно до Закону України № 978-IV є договором управління майном, за якою довіритель передає банку у довірчу власність на підставі договору про участь у ФФБ та визнає і дотримується Правил Фонду фінансування будівництва виду А «Еврика» за програмою ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО». Договір про участь у ФФБ - договір, відповідно до якого одна сторона (довіритель) передає кошти в управління управителю ФФБ, а друга сторона (управитель ФФБ) зобов`язана закріпити за довірителем об`єкт інвестування, забезпечити державну реєстрацію за довірителем спеціального майнового права на об`єкт інвестування, здійснити інші дії, визначені цим Законом та Законом України «Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому». За частиною другою статті 598 Цивільного кодексу України, припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно з частиною четвертою статті 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 19 червня 2003 року № 978-ІV, у разі порушення забудовником строків спорудження об`єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов`язків, передбачених частиною першою цієї статті, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Управитель зобов`язаний виплатити довірителю кошти у сумі, що визначається відповідно до статті 20 цього Закону при відмові довірителя від участі у ФФБ і не може бути меншою за суму, внесену довірителем до ФФБ. Довіритель не сплачує управителю винагороду за виплату йому коштів у разі, якщо довіритель відмовляється від участі у ФФБ з підстав, визначених цією частиною. Отже підстави для дострокового розірвання договору та виплати коштів довірителю за частиною четвертою статті 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю»: 1) у разі порушення забудовником строків спорудження будівництва; 2) у разі неналежного виконання управителем своїх обов`язків, передбачених частиною першою статті 18 Закону (тобто контроль за дотриманням забудовником умов та зобов`язань за договором). Таким чином порушення забудовником строків спорудження будівництва є самостійною обставиною, за наявності якої довіритель у праві вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати коштів, які він вніс до Фонду фінансування будівництва. Як вбачається у пункті 5 договору № 88691 від 29 листопада 2019 року, запланована дата введення забудовником об`єкта будівництва в експлуатацію - листопад 2020 року. Згідно з свідоцтвом про участь у Фонді фінансування будівництва № 310505 від 28 листопада 2019 року, запланованою датою введення в експлуатацію є листопад 2020 року, датою передачі під заселення - січень 2021 року. Проте, і відповідач не заперечував факт того, що будівництво об`єкту інвестиції [PERSON] не закінчено, не введено в експлуатацію і не передано у право власності останньої станом на 14 березня 2023 року. За приписами частини другої статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з частиною третьою статті 651 Цивільного кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. За змістом статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 Цивільного кодексу України). Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. До моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення - являє собою міру відповідальності. Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої у разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання у натурі. Оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Наведене дає підстави для висновку, що норми Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються до фінансово-кредитних правовідносин при будівництві житла та операціях з нерухомістю в частині, не врегульованій спеціальним законом. Водночас, можливість застосування до спірних правовідносин наведених вище приписів Закону України «Про захист прав споживачів» залежить від доведеності обставини невиконання (неналежного виконання) відповідачем взятих на себе зобов`язань, передбачених умовами договору про участь у ФФБ. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] посилалась на порушення її прав, як довірителя та учасника ФФБ, внаслідок прострочення терміну виконання будівельних робіт та введення об`єкта будівництва в експлуатацію. Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, а також Правила ФФБ виду А, дотримуватись вимог якого зобов`язалась позивач, у зв`язку з підписанням цього договору, суд дійшов висновку, що відповідач не здійснює будівництво, введення в експлуатацію об`єкта інвестування, оскільки такі функції покладено безпосередньо на забудовника, отже несе відповідальність у межах укладеного з довірителем договору, проте, вказаним договором не передбачена відповідальність управителя за порушення строків будівництва об`єкту будівництва. Так, згідно Правил ФФБ виду А, забудовник організовує спорудження об`єкта будівництва у відповідності до проектної документації, у встановлені строки та належної якості, на умовах Правил і договорів про участь у ФФБ передає довірителям ФФБ закріплені за ними об`єкти інвестування. При цьому визначеним у договорі обов`язком управителя ФФБ є здійснення управління грошовими коштами довірителя з метою їх використання для фінансування спорудження об`єкта інвестування, та після введення його в експлуатацію - надання довірителю довідки, яка підтверджує право довірителя на отримання у власність закріпленого за ним об`єкта інвестування. Отже вимоги позову у частині стягнення неустойки задоволенню не підлягають. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у частині розірвання договору і повернення сплаченої суми з вирахуванням суми винагороди управителю за надання послуг з управління активами. V. Розподіл судових витрат. За частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак з відповідача підлягає стягненню у дохід Держави сума судового збору у розмірі 8 888, 17 грн (908, 00 грн + 7980, 17 грн (1 % від 798 017, 22 грн). Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: partial