Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання протиправними та скасування наказів, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулупосилаючись на те, що він працював на посаді начальника управління економічної безпеки апарату управління ДП «АМПУ». 08.09.2020 року ДП «АМПУ» був виданий наказ №248/10 «Про введення в дію організаційної структури апарату управління ДП «АМПУ», відповідно до якого введено в дію з 08.09.2020 року нову організаційну структуру апарату управління ДП «АМПУ». Наказом ДП «АМПУ» від 08.09.2020 року №249/10 «Про затвердження змін в організації виробництва і праці» запроваджено зміни в організації виробництва і праці в апараті управління ДП «АМПУ», шляхом скорочення штату та чисельності працівників. Наказом ДП «АМПУ» від 10.12.2020 року № 768-к його було звільнено за пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (у зв?язку зі скороченням чисельності та штату працівників). Наказом ДП «АМПУ» від 15.12.2020 року №773-к «Про внесення змін до наказу ДП «АМПУ» від 10.12.2020 № 768-к «Про звільнення» у зв?язку з його тимчасовою непрацездатністю, внесено зміни в наказ від 10.12.2020 року № 768-к «Про звільнення» в частині дати звільнення з 10.12.2020 року на 15.12.2020 року. Вважає, що його звільнення з посади начальника управління економічної безпеки апарату управління ДП «АМПУ» за пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників) було незаконним, оскільки при скороченні чисельності чи штату працівників ДП «АМПУ» у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці не враховано його переважне право на залишення на роботі; розірвання трудового договору з ініціативи ДП «АМПУ» з ним відбулося без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) та скорочення чисельності чи штату працівників ДП «АМПУ» у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, при якому його було звільнено, носить формальний та штучний характер. Крім цього, ДП «АМПУ» порушено порядок вивільнення працівників. 05.10.2020 року він ознайомився із попередженням від 09.09.2020 року, яким повідомлено про скорочення посади начальника управління економічної безпеки апарату управління ДП «АМПУ» та про можливість переведення на одну із запропонованих вакантних посад у ДП «АМПУ». Розширений перелік вакантних посад в ДП «АМПУ» та філіях ПП «АМПУ» був запропонований лише після його незгоди з попередженням від 09.09.2020 року, тобто не одночасно із цим попередженням, що є порушенням частини 3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України. З огляду на вказане, вважає, що він повинен бути поновлений на посаді начальника управління економічної безпеки апарату управління ДП «АМПУ» або на рівнозначній посаді із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. А тому просив суд визнати протиправним та скасувати наказ по Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» від 10.12.2020 року № 768-к «Про звільнення», яким його звільнено з посади начальника управління економічної безпеки апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»; визнати протиправним та скасувати наказ по Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» від 15.12.2020 року № 773-к «Про внесення змін до наказу ДП «АМПУ» від 10.12.2020 № 768-к «Про звільнення», яким змінено дату його звільнення з посади начальника управління економічної безпеки апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»; поновити його на посаді начальника управління економічної безпеки апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»; стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Представник позивача в судовому засіданні позов пітримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Позивач та його представник в останнє судове засідання не з`явились, звернулись до суду з письмовою заявою від 11.01.2023 р., в якій просили справу розглянути в їх відсутності, позов підтримують та просять задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві та у відповіді на відзив. Представник відповідача в судовому засіданні в режимі відео конференції позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених в відзиві, додаткових поясненнях по суті справи та застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог позивача. В останнє судове засідання не з`явилась. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що згідно з записом у трудовій книжці №9 від 18 березня 2019 року [PERSON] був переведений на посаду начальника управління економічної безпеки апарату управління ДП «АМПУ» відповідно до Наказу №141-к від 18.03.2019 р. (т.1, а.с. 25). 08 вересня 2020 року ДП «АМПУ» видано наказ № 248/10 «Про введення в дію організаційної структури апарату управління ДП «АМПУ», відповідно до якого з 08 вересня 2020 року введено в дію нову організаційну структуру апарату управління ДП «АМПУ» (т.1, а.с. 96-97). Наказом ДП «АМПУ» від 08 вересня 2020 року № 249/10 «Про затвердження змін в організації виробництва і праці» запроваджено зміни в організації виробництва і праці в апараті управління ДП «АМПУ» шляхом скорочення штату та чисельності працівників, з яким [PERSON] ознайомлений з приміткою «з наказом не згідний» (т.1, а.с. 98-99). 09 вересня 2020 року ДП «АМПУ» прийнято наказ № 604-к «Про скорочення штату працівників апарату управління ДП «АМПУ», відповідно до якого вирішено з 10 жовтня 2020 року скоротити наступні посади та ліквідувати структурні підрозділи апарату управління зі всіма структурними одиницями та посадами: заступник голови з морської та внутрішньої безпеки, Управління внутрішньої безпеки, Управління економічної безпеки, Управління каналів та акваторій, Управління стратегічного планування та розвитку, з яким [PERSON] ознайомлений 01.10.2020 р. (т.1, а.с. 100-101). Наказом ДП "АМПУ" від 01.10.2020 №639-к "Про внесення змін до штатного розпису апарату управління ДП "АМПУ" введено в дію зміни №13 до штатного розпису апарату управління ДП "АМПУ", згідно яких, зокрема, з 12.10.2020 запроваджено нові посади: начальник відділу контролю служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП "АМПУ"; дві посади старший інспектор відділу контролю служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «АМПУ»; дві посади провідного інспектора з охорони морських портів сектору охорони морських портів служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП "АМПУ", що підтверджується відповіддю ДП "АМПУ" від 12.09.2022 року на лист Глибоцького районного суду Чернівецької області (т.2, а.с. 179). Наказом ДП «АМПУ» від 10 грудня 2020 року № 768-к [PERSON] ,начальника управління економічної безпеки апарату управління, звільнено з 10 грудня 2020 року за пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (у зв?язку зі скороченням чисельності та штату працівників) (т.1, а.с. 20). Згідно з листком непрацездатності КНП «Міська поліклініка №1» серія АДЗ №982795 від 10 грудня 2020 року, [PERSON] звільнений від роботи у зв`язку з загальним захворюванням з 10.12.2020 по 14.12.2020 (т.1, а.с. 213). Даний листок непрацездатності отримано спеціалістом з питань персоналу департаменту кадрової політики апарату управління ДП «АМПУ» Мостовою Т.О., що засвідчено актом від 15.12.2020 (т.1, а.с. 212). Відповідно до пункту 1 наказу ДП «АМПУ» від 15 грудня 2020 року № 773-к «Про внесення змін до наказу ДП «АМПУ» від 10 грудня 2020 року № 768-к «Про звільнення» у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю [PERSON] ,начальника управління економічної безпеки апарату управління, у пункті 1 наказу ДП «АМПУ» від 10 грудня 2020 року № 768-к «Про звільнення» слова та цифри «10 грудня 2020 року» замінено словами та цифрами «15 грудня 2020 року» (т.1, а.с. 21). Таким чином, 15 грудня 2020 року [PERSON] звільнено з посади начальника управління економічної безпеки апарату управління ДП «АМПУ» за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України (у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників) на підставі наказів по ДП «АМПУ» від 10 грудня 2020 року № 768-к та від 15 грудня 2020 року № 773-к. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно із частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до частин першої та шостої статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, згоду на його звільнення дає виборний орган тієї первинної профспілкової організації, до якої звернувся власник або уповноважений ним орган. Згідно із статтею 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. У постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17 вказано, що «розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №800/538/17 міститься правовий висновок про те, що «за положеннями частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15 і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цих висновків». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що у ДП «АМПУ» відбулися зміни в організації виробництва і праці, у тому числі скорочення чисельності або штату працівників. Про зміни організації праці позивач був вчасно та належним чином повідомлений. Досліджуючи виконання роботодавцем вимоги, передбачені положеннями частини третьої статті 49-2 КЗпП України, суд установив наступне. 05 жовтня 2020 року [PERSON] ознайомлено із попередженням від 09 вересня 2020 року про скорочення з 10 грудня 2020 року посади начальника управління економічної безпеки апарату управління ДП «АМПУ». У вказаному попередженні міститься підпис позивача у графі «з попередженням та із запропонованими посадами ознайомлений» та «із попередженням та наказом 604-к від 09.09.2020 р. не згоден» у графі «на переведення на одну із запропонованих посад», до попередження додавався перелік вакантних посад на 1 аркуші (т.1, а.с. 120-122). 07 жовтня 2020 року [PERSON] ознайомлено із повідомленням про наступне вивільнення від 09 вересня 2020 року, в якому міститься його підпис у графі «з повідомленням про наступне вивільнення ознайомлений», до якого було додано перелік вакантних посад ДП «АМПУ» на 9 аркушах (т.1, а.с. 110-119). 27 жовтня 2020 року [PERSON] надано на ознайомлення лист від 27 жовтня 2020 року із додатками, в яких містився перелік вакантних посад ДП «АМПУ» станом на 26 жовтня 2020 року на 10 аркушах, у листі міститься його підпис у графі «з переліком вакантних посад ознайомлений» та відсутні записи у графі «на переведення на одну із запропонованих посад» (т.1, а.с. 123-133). 09 листопада 2020 року [PERSON] надано на ознайомлення лист від 06 листопада 2020 року із додатками, в яких містився перелік вакантних посад ДП «АМПУ» станом на 06 листопада 2020 року на 11 аркушах, у листі міститься його підпис у графі «з переліком вакантних посад ознайомлений» та відсутні записи у графі «на переведення на одну із запропонованих посад» (т.1, а.с. 134-145). 11 листопада 2020 року [PERSON] надано на ознайомлення лист від 11 листопада 2020 року із додатками, в яких містився перелік вакантних посад ДП «АМПУ» станом на 09 листопада 2020 року на 13 аркушах, у листі міститься його підпис у графі «з переліком вакантних посад ознайомлений» та відсутні записи у графі «на переведення на одну із запропонованих посад» (т.1, а.с. 146-159). 18 листопада 2020 року [PERSON] надано на ознайомлення лист від 18 листопада 2020 року із додатками, в яких містився перелік вакантних посад ДП «АМПУ» станом на 16 листопада 2020 року на 13 аркушах, у листі міститься його підпис у графі «з переліком вакантних посад ознайомлений» та відсутні записи у графі «на переведення на одну із запропонованих посад» (т.1, а.с. 160-173). У матеріалах справи міститься лист від 03 грудня 2020 року про ознайомлення [PERSON] із вакантними посадами ДП «АМПУ» станом на 03 грудня 2020 року на 12 аркушах, з яким [PERSON] не був ознайомлений, у листі відсутні його підписи у графі «з переліком вакантних посад ознайомлений» та відсутні записи у графі «на переведення на одну із запропонованих посад». З копії довідки про причини повернення даний лист з внутрішнім описом: лист ДП «АМПУ» від 03.12.2020, перелік вакантних посадам ДП «АМПУ» станом на 03.12.2020 (т.1, а.с. 188) повернуся відправнику без вручення позивачу «за закінченням терміну зберігання» (т.1, а.с. 187). Крім того, у матеріалах справи міститься лист ДП «АМПУ» від 07 грудня 2020 року про ознайомлення [PERSON] із вакантними посадами ДП «АМПУ» станом на 07 грудня 2020 року на 12 аркушах, з яким [PERSON] не був ознайомлений, у листі відсутні його підписи у графі «з переліком вакантних посад ознайомлений» та відсутні записи у графі «на переведення на одну із запропонованих посад». З копії довідки про причини повернення даний лист з внутрішнім описом: лист ДП «АМПУ» від 07.12.2020, перелік вакантних посадам ДП «АМПУ» станом на 07.12.2020 (т.1, а.с. 203) повернуся відправнику без вручення «за закінченням терміну зберігання» (т.1, а.с. 202). Отже, станом на день звільнення позивач не був ознайомлений з переліком всіх вакантних посад ДП «АМПУ», як це передбачено положеннями частини третьої статті 49-2 КЗпП України. Роботодавцем своєчасно та належним чином повідомлено позивача про наступне вивільнення, проте не виконано обов`язок щодо надання пропозицій про всі наявні на підприємстві вакансії, які з`явилися на підприємстві протягом двох місяців і які існували на день звільнення. У постанові від 06.05.2020 року у справі №487/2191/17 Верховний Суд зробив правовий висновок за яким, розглядаючи трудові спори, пов?язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України, суди зобов?язані з?ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. Разом з тим у жодному із вищезазначених відповідних листів (попереджень, повідомлень) із переліками вакантних посад у ДП «АМПУ» не міститься відомостей (прізвище, ім?я, по батькові, підпис, дата) про згоду чи незгоду [PERSON] на переведення на одну із запропонованих посад (із зазначенням на яку саме згідно додатків). Інших документів (наприклад актів, заяв тощо), котрі свідчили б про відмову [PERSON] від переведення на одну із запропонованих посад у ДП «АМПУ» відповідачем до відзиву на позовну заяву не долучено. Судом встановлено, що перелік вакантних посад станом на 07 грудня 2020 року разом із супровідним листом було направлено до поштового відділення в м. Чернівці, 58002 поштовим відправленням 10 грудня 2020 року з м. Одеси, що підтверджується відправленням №6502614763970 (т.1, а.с. 202). А вже 10 грудня 2020 року ДП «АМПУ» було прийнято наказ № 768-к про звільнення [PERSON] з роботи. Враховуючи мінімальний час, необхідний для отримання поштової кореспонденції, [PERSON] не міг завчасно отримати цей лист, ознайомитись з переліком вакантних посад у ДП «АМПУ» станом на 07 грудня 2020 року та надати свою згоду на переведення на одну із таких посад. Крім того, згідно з відповіддю на адвокатський запит від 17.01.2022 138/10-01-01/Вих (т.2, а.с. 22-23) ДП «АМПУ» надало перелік вакантних посад у ДП «АМПУ» станом на 07.12.2020 року та 14.12.2020 року, до якої долучено копію переліку вакантних посад ДП «АМПУ» станом на 14.12.2020 року на 13 аркушах (т.2, а.с. 37-49), з якими позивача не ознайомлено. 15 грудня 2020 року [PERSON] звільнено на підставі наказів по ДП «АМПУ» від 10 грудня 2020 року № 768-к та від 15 грудня 2020 року № 773-к. З цього слідує, що ДП «АМПУ» не надало [PERSON] оновленого переліку вакантних посад станом на 14.12.2020 року. Таким чином, звільнення позивача згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України було проведено з порушенням вимог статті 49-2 КЗпП України, так як обов`язком роботодавця є пропонуваня всіх вакантних посад, незалежно від того скільки разів вони пропонувалися, а тому наказ про звільнення [PERSON] від 10 грудня 2020 року № 768-к та наказ про внесення змін до наказу про звільнення від 15 грудня 2020 року №773-к є незаконними та підлягають скасуванню, а [PERSON] - поновленню на роботі. Згідно з ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до підпункту «л» пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, цей Порядок застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Згідно із абзацом 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 8 Порядку визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Оскільки звільнення [PERSON] з посади начальника управління економічної безпеки апарату управління ДП «АМПУ» відбулося в грудні 2020 року, то середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за жовтень та листопад 2020 року, що підтверджується розрахунковим листком (т.1, а.с. 30). Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Сума нарахованої заробітної плати, згідно розрахункових листків [PERSON] за жовтень 2020 року становила 89 874,57 грн., а за листопад 2020 року - 102 680,53 грн., а кількість фактично відпрацьованих робочих днів за жовтень 2020 року становила 19 днів, а за листопад 2020 року - 13 днів. Відповідно до пункту 4 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов?язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв?язку з тимчасовою непрацездатністю. У жовтні 2020 року [PERSON] отримував допомогу у зв?язку з тимчасовою непрацездатністю (оплата лікарняних листів) на суми 16 105,18 грн. та 11 503,70 грн., а у листопаді 2020 року - виплату за час додаткової відпустки учаснику бойових дій на суму 36 471,82 грн. та допомогу у зв?язку з тимчасовою непрацездатністю (оплата лікарняних листів) на суму 11 657,53 грн. За вирахуванням перелічених вище виплат суми заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом жовтня-листопада 2020 року робочі (календарні) дні для [PERSON] становлять: за жовтень 2020 року - 62 265,69 грн. (89 874,57 - 16 105,18 - 11 503,70), за листопад 2020 року - 54 551,36 грн. (102 680,53 - 36 471,82 - 11 657,35).

Outcome: approved