Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Група Електроюа» про стягнення заборгованості з орендної плати, обов`язкового викупного платежу та 3 % річних. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником двох станцій заряджання електромобілів змінного струму, модель eUA-1/1 та eUA-2, заводський номер 1130 та 10039 (код ДКПП 27.11.50-33.00 Клас 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюється від трифазної п`ятипровідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1) Гц), які введені в експлуатацію і знаходяться за адресами: м. Київ, вул. Борщагівська, 152-А (Лаб Тайм) ; Житомирська обл., с. Радовель. 27 липня 2020 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу обладнання № 27-07-2020-7/1 та договір оренди вищевказаного обладнання, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 152-А (Лаб Тайм) , з обов`язковим викупом № 27-07-2020-7/2 зі сплатою орендної плати в розмірі 2 % в місяць від вартості обладнання. Термін оренди складає один рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 27 липня 2021 року. Крім того, між позивачем та відповідачем 15 серпня 2020 року укладений договір купівлі-продажу обладнання № 15-08-2020-1/1 та договір оренди обладнання, що розташоване за адресою: Житомирська обл., с. Радовель, з обов`язковим викупом № 15-08-2020-1/2 зі сплатою орендної плати в розмірі 2,24 % в місяць від вартості обладнання. Термін оренди складає один рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 15 серпня 2021 року. Зазначає, що на виконання договору оренди від 27 липня 2020 року відповідач сплатив позивачу два платежі за користування зарядною станцією: 31 серпня 2020 року - 208 грн, 01 жовтня 2020 року - 1 704 грн. Інших виплат протягом всього строку дії вищезазначених договорів оренди відповідач не здійснив. Таким чином, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за договорами оренди, у зв`язку з чим останньому неодноразово направлялися повідомлення про закінчення строку договору з проханням викупити обладнання та сплатити заборгованість, які залишились без відповіді. Ураховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати в сумі 18 072,20 грн по договору оренди № 27-07-2020-7/2 від 27 липня 2020 року та 44 206,80 грн по договору оренди № 15-08-2020-1/2 від 15 серпня 2020 року, зі сплати вартості обладнання у зв`язку з обов`язковим викупом в сумі 83 280 грн та 164 460 грн, а також відповідно до статті 625 ЦК України 3% річних - 376,47 грн та 486,62 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 вересня 2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року вищевказану позовну заяву залишено без руху. На виконання зазначеної ухвали 01 лютого 2022 року позивачем надано до суду обґрунтований розрахунок 3% річних за договорами оренди. Ухвалою суду від 02 лютого 2022 року за вказаним вище позовом відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та встановлено відповідачеві 15-денний термін для подання відзиву. 04 листопада 2022 року позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій останній, посилаючись на те, що відповідач і надалі не виконує взяті на себе зобов`язання зі сплати орендних платежів, просить стягнути з відповідача на свою користь викупні платежі за договорами оренди в сумі 110 820 грн та 221 640 грн, а ткож 3 % річних - 4 180,80 грн та 8 015,47 грн. Вказану заяву про збільшення позовних вимог, з урахуванням вимог пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України, було прийнято судом. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак 13 березня 2023 року подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, що підтверджується конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», про поважність причин неявки суд не повідомив. Крім того, у встановлений судом строк, своїм правом на подання відзиву не скористався, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що позивач є власником двох станцій заряджання електромобілів змінного струму, модель eUA-1/1 та eUA-2, заводський номер 1130 та 10039 (код ДКПП 27.11.50-33.00 Клас 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюється від трифазної п`ятипровідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1) Гц), які введені в експлуатацію і знаходяться за адресами: м. Київ, вул. Борщагівська, 152-А (Лаб Тайм); Житомирська обл., с. Радовель, що підтверджується договорами купівлі-продажу обладнання від 27 липня 2020 року № 27-07-2020-7/1 та від 15 серпня 2020 року № 15-08-2020-1/1, укладеними між позивачем та відповідачем. 27 липня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди обладнання з обов`язковим викупом № 27-07-2020-7/2. Відповідно до пункту 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування з зобов`язанням обов`язкового викупу наступне майно (обладнання): зарядні пристрої (станції) для електромобілів з характеристиками, визначеними у Специфікації, що є додатком до даного договору у кількості одна одиниця. Пунктом 1.1.1. встановлено, що загальна вартість об`єктів оренди становить 83 280 гривень, що на дату укладання договору становить 3 000 доларів США. Згідно з пунктом 3.1. договору термін оренди складає 1 рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 27 липня 2021 року. Відповідно до пункту 4.1. договору розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 2 % в місяць від суми, яка вказана п. 1.1.1. даного договору. Орендна плата сплачується в гривні, згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів. Пунктом 4.2. встановлено, що орендна плата сплачується щомісячно, шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок орендодавця з 15 по останній день місяця, тобто до 30 або 31 числа кожного місяця, наступного за звітним. Тобто, розмір орендної плати за вказаним договором складає 60 доларів США на місяць (2 % від вартості обладнання, яке становить 3 000 доларів США), який повинен сплачуватися в гривні, згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів. Згідно з пунктом 6.1. договору встановлено, що об`єкт оренди вважається переданим в оренду і повернутим з оренди з моменту підписання відповідної специфікації об`єкта оренди. Пунктом 8.1. вказаного договору визначено, що орендар зобов`язується викупити об`єкт оренди в кінці строку дії цього договору, або достроково в будь-який час на вимогу орендодавця, за умови письмового повідомлення орендодавцем орендаря на поштову адресу, або подання особисто, під розпис про вручення повідомлення уповноваженій особі (працівнику) орендаря за реквізитами, визначеними у цьому договору не пізніше ніж за 1 (один) місяць до дати обов`язкового викупу. Право власності на майно, що є об`єктом оренди, у такому разі переходить до Орендаря після сплати останнім Орендодавцю повної суми орендної плати, нарахованої відповідно до умов цього договору, та всієї суми обов`язкового викупного платежу в гривні, еквівалентної 3 000 дол. США, за офіційним курсом НБУ на день повернення коштів. Крім того, 15 серпня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди обладнання з обов`язковим викупом № 15-08-2020-1/2. Відповідно до пункту 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування з зобов`язанням обов`язкового викупу наступне майно (обладнання): зарядні пристрої (станції) для електромобілів з характеристиками, визначеними у Специфікації, що є додатком до даного договору у кількості одна одиниця. Пунктом 1.1.1. встановлено, що загальна вартість об`єктів оренди становить 164 460 гривень, що на дату укладання договору становить 6 000 доларів США. Згідно з пунктом 3.1. договору термін оренди складає 1 рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 15 серпня 2021 року. Відповідно до пункту 4.1. договору розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 2,24 % в місяць від суми, яка вказана п. 1.1.1. даного договору. Орендна плата сплачується в гривні, згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів. Пунктом 4.2. встановлено, що орендна плата сплачується щомісячно, шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок орендодавця з 15 по останній день місяця, тобто до 30 або 31 числа кожного місяця, наступного за звітним. Тобто, розмір орендної плати за вказаним договором складає 134,40 доларів США на місяць (2,24 % від вартості обладнання, яке становить 6 000 доларів США), який повинен сплачуватися в гривні, згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів. Згідно з пунктом 6.1. договору встановлено, що об`єкт оренди вважається переданим в оренду і повернутим з оренди з моменту підписання відповідної специфікації об`єкта оренди. Пунктом 8.1. вказаного договору визначено, що орендар зобов`язується викупити об`єкт оренди в кінці строку дії цього договору, або достроково в будь-який час на вимогу орендодавця, за умови письмового повідомлення орендодавцем орендаря на поштову адресу, або подання особисто, під розпис про вручення повідомлення уповноважені особі (працівнику) орендаря за реквізитами, визначеними у цьому договору не пізніше ніж за 1 (один) місяць до дати обов`язкового викупу. Право власності на майно, що є об`єктом оренди, у такому разі переходить до Орендаря після сплати останнім Орендодавцю повної суми орендної плати, нарахованої відповідно до умов цього договору, та всієї суми обов`язкового викупного платежу в гривні, еквівалентної 6 000 дол. США, за офіційним курсом НБУ на день повернення коштів. Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 761 ЦК України встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Таким чином, враховуючи, що вищевказані зарядні станції на праві власності належать [PERSON] то його вимоги щодо повернення орендної плати ґрунтуються на нормах закону. Згідно з частинами першою, п`ятою статті 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Як вже встановлено судом, відповідно до пункту 4.2. договорів оренди орендна плата сплачується щомісячно, шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок орендодавця з 15 по останній день місяця, тобто до 30 або 31 числа кожного місяця, наступного за звітним. Так, відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Водночас позивачем, після закінчення строку дії договорів було двічі направлено листи-вимоги відповідачу з вимогою сплатити заборгованість по орендній платі за користування зарядними станціями та викупу об`єктів оренди, однак відповідач жодним чином не відреагував на вказані листи. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] вказував на те, що ТОВ «Група Електроюа» допустило заборгованість із орендної плати та не викупило об`єкти оренди, у зв`язку з чим просив стягнути заборгованість зі сплати вартості обладнання у зв`язку з обов`язковим викупом та по орендній оплаті в сумі 394 739 грн. Враховуючи вищевикладене, а також, що позивачем були надіслані відповідачу листи-вимоги, на які останній жодним чином не відреагував, відповідач не надав відзиву до суду, чим приведені позивачем обставини не спростував, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення заборгованості. Так, розмір заборгованості з орендної плати за договором від 27 липня 2020 року № 27-07-2020-7/2 складає 18 072,20 грн (60 доларів США помножене на курс НБУ на день виплати коштів, тобто на 29 число кожного місяця за який утворився борг та з урахуванням виплачених платежів в сумі 208 грн та 1 704 грн), розмір заборгованості зі сплати обов`язкового викупного платежу становить 80 941,50 грн (3 000х26,9805 (курс НБУ на день виплати коштів)=80 941,50). За договором від 15 серпня 2020 року № 15-08-2020-1/2 розмір заборгованості з орендної плати складає 44 206,80 грн (134,40 доларів США помножене на курс НБУ на день виплати коштів, тобто на 29 число кожного місяця за який утворився борг), розмір заборгованості зі сплати обов`язкового викупного платежу становить 160 611,60 грн (6 000х26,7686 (курс НБУ на день виплати коштів)=160 611,60), а всього - 303 832,10 грн. Правильність нарахованих позивачем сум орендної плати судом перевірена, виявлено неточності щодо розрахунку сум обов`язкових викупних платежів, тому стягненню підлягає сума визначена судом. Що стосується посилання позивача, в заяві про збільшення розміру позовних вимог щодо стягнення заборгованості по виплаті обов`язкових викупних платежів за вищевказаними договорами з розрахунку суми, яка підлягає стягненню станом на 28 жовтня 2022 року, то суд не погоджується з таким твердженням, оскільки договорами оренди визначено, що орендар зобов`язується викупити об`єкт оренди в кінці строку дії договору (пункт 8.1.), тобто розміри викупних платежів повинні бути визначені на момент закінчення дії договорів оренди, тому суд вважає за необхідне в цій частині стягнути кошти в розмірі визначеному судом. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних то суд виходить з наступного. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував на те, що відповідно до статті 625 ЦК України з відповідача, у зв`язку з неналежним виконанням умов договорів, підлягають стягненню інфляційні втрати та три проценти річних. Вимогами частини другої статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язання по оплаті орендної плати, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з ТОВ «Група Електроюа» 3% річних є правомірною, однак розрахунок наведений позивачем неправильний. Так, 3 % річних складають за довогором оренди обладнання з обов`язковим викупом від 27 липня 2020 року складає 3 053,60 грн (80 941 грнх3х459:365:100=3 053,60 грн) та за договором оренди обладнання з обов`язковим викупом від 15 серпня 2020 року складає 6 059,24 грн (160 611,60х3х459:365:100=6 059,24 грн), а всього 9 112,84 грн. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог, що була сплачена позивачем при зверненні до суду з указаним позовом. Відтак, сума судового збору в процентному відношенні від задоволеної суми становить 3 133,27 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial