Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

03 лютого 2023 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до Шишацької селищної ради про визнання за нею в порядку спадкування після смерті брата [PERSON] \~ права власності на житлові будинки з господарськими будівлями, які розташовані по [ADDRESS] та по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вказані житлові будинки були успадковані [PERSON] після смерті його батька та діда, однак право власності щодо них не було оформлено на [PERSON] за його життя. В зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дані будинки на ім`я спадкодавця приватний нотаріус Плаксіна П.Б. відмовила позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину щодо них. Ухвалою суду від 16 лютого\~ 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Учасники справи в підготовче засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач\~ подав заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про те, що визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно технічного паспорту ПП ПБТІ «Інвентаризатор» (реєстраційний номер ТІ01:6312-3192-4135-6882) від 14 листопада 2022 року по [ADDRESS] розташований житловий будинок садибного типу який складається з житлового будинку 1991 року побудови, загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 38,7 кв.м. (літ. А-1), літньої кухні (літ. Б,б), сараю (літ. В), гаражу (літ. - Г), вбиральні (літ. Д), колодязя (№ 1) (а.с. 33-35). Відповідно до довідки ПП «ПБТІ «Інвентаризатор» від 13.11.2022 № 9189\~ станом на лютий 2004 року реєстрація права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] не проводилась. Нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, реставрація даного будинку не проводилась (а.с.32). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших майнових реєстрів № 318626234 від 23.12.2022 право власності на вказаний об`єкт нерухомості не зареєстровано за жодною особою (а.с.32). Згідно виписки № 02-25/11/703 від 10.11.2022 з погосподарської книги № 1 особовий рахунок [NUMBER] головою домоволодіння за вищевказаною адресою був [PERSON] (а.с.31). Згідно зі ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи вищевикладене,\~ суд, розглядаючи спірні правовідносини керується й тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями\~ ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення\~ за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1991 році,\~ введення об`єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз`яснюється процедура реєстрації об`єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його колишньому власнику ніким не оспорюєтся. Самочинних побудов та перепланувань представниками БТІ на момент виготовлення технічного паспорту не зафіксовано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 1, особовий рахунок № [NUMBER] \~ колишньої Сагадайцької сільської ради Шишацького району Полтавської області є належним документом, що підтверджує право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS] (а.с.166). [INFO] [PERSON] помер в с. Дмитрівка Миргородського району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.09.2021 (а.с.18) Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Плаксіною П.Б. заведено спадкову справу щодо його майна № 55/2022 від 10 червня 2022 року. Єдиним спадкоємцем померлого який прийняв спадщину відповідності до положень ч.3 ст. 1268 ЦПК України був його син [PERSON] , однак останній за життя не оформив своїх спадкових справ\~ (а.с. 12, 19, 169). Згідно технічного паспорту ПП ПБТІ «Інвентаризатор» (реєстраційний номер ТІ01:6432-8512-5739-5046) від 14 листопада 2022 року по [ADDRESS] розташований житловий будинок садибного типу який складається з житлового будинку 1970 року побудови, загальною площею 61,3 кв.м., житловою площею 39,4 кв.м. (літ. А-1), сараю (літ. Б), погребу вхідного (літ. В), літньої кухні (літ. Г), колодязя питного (№ 1), огорожі (№2)\~ (а.с. 28-31). Відповідно до довідки ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 13.11.2022 № 9188\~ станом на лютий 2004 року реєстрація права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] не проводилась. Нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, реставрація даного будинку не проводилась (а.с.31). Згідно виписки № 02-25/11/44 від 20.01.2023 з погосподарської книги Сагайдацької сільської ради № 4, особовий рахунок № [NUMBER] , домоволодіння по [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору членами якого на вказану дату були: голова двору [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , 1969 р.н., онук [PERSON] , [INFO] .\~ Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в 1970 році суд, розглядаючи спірні правовідносини,\~ керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями\~ ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, вимог інших нормативних актів УРСР, що існували до його прийняття та введення в дію, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність»\~ вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення\~ за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 4, особовий рахунок № [NUMBER] колишньої Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області є належним документом, що підтверджує право спільної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] та який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору, наступних громадян: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1970 році,\~ введення об`єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз`яснюється процедура реєстрації об`єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його колишнім членам колгоспного двору ніким не оспорюєтся. Самочинних побудов та перепланувань представниками\~ БТІ на момент виготовлення технічного паспорту не зафіксовано. Згідно ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Таким чином з врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963 року спірний житловий будинок належав членам колгоспного двору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав би право власності на 1/6 його частину, оскільки судом не встановлено підстав відступати від принципу рівності часток кожного зі співвласників. Згідно матеріалів справи [PERSON] помер [INFO] (а.с.15), [PERSON] померла [INFO] (а.с.20), [PERSON] помер [INFO] (а.с.18), [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] (а.с.19). Пережив всіх членів колгоспного двору та помер останнім [INFO] [PERSON] (а.с.13). Останній за життя на підставі ч.3 ст. 1268 ЦПК України прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] (спадкова справа 55/2022) та після смерті діда [PERSON] , що підтверджується рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 17.01.2015 № 551/1304/14-ц (а.с.17). Також після смерті [PERSON] спадщину на підставі ч.3 ст. 1268 ЦПК прийняли [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син), [PERSON] (син),\~ [PERSON] (донька). Зокрема рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 23.09.2014 за ними визнано право власності (по1/4 частині за кожним) на належну померлій земельну ділянку (а.с.137). Відомості про те, що заводились спадкові справи після смерті інших членів в колгоспного двору у суду відсутні. [PERSON] помер [INFO] (а.с.23). Спадщину після нього в порядку ч.3 ст. 1268 ЦПК прийняв [PERSON] (батько ) (а.с.24). Таким чином, переживши всіх членів колгоспного двору та успадкувавши їх частки у ньому\~ [PERSON] за життя\~ набув право на 23/24 частини будинку по [ADDRESS] . При цьому [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] набула права на 1/24 частину вищевказаного будинку (1/4 частина від частки матері, яка становила 1/6 частину будинку). При вивчені спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] № 56/2022 яка ведеться приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Плаксіною П.Б., судом встановлено, що його єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину є сестра [PERSON] (а.с. 8-9, 62, 68). Постановою приватного нотаріуса Плаксіної П.Б. від 18.01.2023 № 9/02-31\~ спадкоємцю [PERSON] \~ відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житлові будинок по [ADDRESS] та по [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дані будинки на ім`я спадкодавця\~ (а.с.236-37). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.\~ На думку суду, позивач правомірно претендує в порядку спадкування за законом після смерті брата на вищевказані житлові будинки в цілому, однак через відсутність належних правовстановлюючих документів на них позбавлена можливості успадкувати їх в нотаріальному порядку, що є перешкодою для реалізації нею свого права власності на спадкове майно.\~ За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що позивач на відшкодуванні судових витрат не наполягає, а також зважаючи на те, що\~ діями відповідача жодні права позивача не порушували, а до участі у справі відповідача залучено виключно через відсутність інших спадкоємців, суд не знаходить підстав для покладення судових витрат по відповідача.

Outcome: approved