Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

В грудні 2021 року позивачі звернулись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення. Свої вимоги мотивували тим, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] (далі - квартира). Неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] належить по 1/10 частці квартири, [PERSON] - 1/20 частка. Всього позивачам належить 5/20 часток спірної квартири. Іншими співвласниками є відповідачі [PERSON] (9/20 часток) та [PERSON] (6/20 часток). Позивачі як співвласники мають право проживати у спірній квартирі, проте відповідачі чинять їм перешкоди у користуванні належним їм майном, перешкоджають їх вселенню, не визнають їх права на квартиру. З огляду на вищезазначене позивачі змушені звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 30.12.2021 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Сторони в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про розгляд справи, відповідно до п. 4 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, оскільки від них повернулись конверти з відмітками «адресат відсутній». Після тричі надісланих клопотань позивача про відкладення розгляду справи, зокрема останньої від 29.11.2022 про відкладення розгляду не раніше березня 2023 року, оскільки у сторін відбувались перемовини щодо врегулювання спору, інших заяв або доказів врегулювання спору сторонами станом на час розгляду справи суду не надано. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористалися. Представник Служби у справах дітей Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, наданих разом із матеріалами позову,з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, постановленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно кв. [ADDRESS] належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках по частині кожному на підставі Свідоцтва про право власності № б/н, виданого Фондом комунальної власності Миколаївської міської ради 24.05.2004 р. (а.с. 14, 15) Згідно копій свідоцтв про народження Позивач [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9,10). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , батько дітей. Після його смерті спадщину прийняли та оформили неповнолітні діти [PERSON] і [PERSON] , дружина [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] - по 1/20 частині кожен. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 6/20 часток спірної квартири (1/4 згідно свідоцтва про право власності + 1/20 в порядку спадкування після смерті сина [PERSON] ). Спадкоємцями після смерті [PERSON] є неповнолітні онуки померлого [PERSON] та [PERSON] (по 1/20 частині кожен), а також його донька [PERSON] (1/5 частка). Враховуючи вищевказані обставини та згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 11-14) частки співвласників у квартирі [ADDRESS] є наступними: - [PERSON] , [INFO] - 1/10 частка; - [PERSON] , [INFO] - 1/10 частка; - [PERSON] - 1/20 частка; - [PERSON] - 9/20 часток; - [PERSON] - 6/20 часток. Між сторонами виник спір щодо користування позивачами квартирою, яка є об`єктом спільної часткової власності з відповідачами, та усунення перешкод шляхом вселення до квартири. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною 3 статті 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як з підстав, передбачених законом. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (частина 2 згаданої статті). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України). Як визначено частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу положень частини 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням права володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Звертаючись з позовом, позивач як на підставу своїх вимог посилалась на те, що відповідачі перешкоджають їй та її дітям у вільному доступі до спірної квартири. Відповідно до змісту статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Доказів врегулювання спору сторонами станом на час розгляду справи суду не надано. Отже судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перешкоджають позивачці [PERSON] та її неповнолітнім дітям користуватись кв. [ADDRESS] , протидіють їх вселенню. Внаслідок дій відповідачів, які полягають у створенні перешкод позивачам у вільному доступі до квартири, співвласниками якої вони є, останні фактично позбавлені можливості користуватись належним їм майном. Оскільки судом встановлено, що позивачі є співвласниками квартири, їх право власності не оспорено в установленому законом порядку, тому відповідно до вимог частини 1 статті 383 ЦК України вони мають право використовувати помешкання для власного проживання і проживання членів своєї сім`ї. Таке право позивачів в силу частини 4 статті 41 Конституції України та частини 1 статті 321 ЦК України є непорушним, і вони не можуть бути протиправно його позбавлені або обмежені у його здійсненні. За такого суд, оцінивши наявні у справі докази в їх взаємозв`язку та сукупності, дійшов висновку про доведеність позовних вимог та вважає, що позов підлягає задоволенню. В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно з відповідачів на користь позивача [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей, підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн., в рівних частках по 454,00 грн. з кожного.

Outcome: approved