Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості у сумі 61 464,43 гривень. Як на підставу для задоволення вищевказаних позовних вимог, позивач посилається на те, що в процесі цивільно-правової реалізації укладеного між позивачем та відповідачем договору кредиту, зобов`язання позичальника перед банківською установою зі сплати кредиту залишилися невиконаними. З позовною заявою, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа відповідно до п.4 ч.6\~ст.\~19\~ЦПК України є малозначною справою, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч.3\~ст.274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 лютого 2023 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи через опублікування оголошення у мережі Інтернет за веб-адресою: mkm.zk.court.gov.ua. Однак, у наданий судом строк та станом на 28 березня 2023 року відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст.\~178\~та ч. 5 ст.\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 05 квітня 2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] уклали договір про надання фінансових послуг № 2109563923868, відповідно до\~умов якого\~відповідач отримав\~кредит у\~сумі 5\~900,00\~гривень,\~з орієнтовним\~строком повернення\~кредиту 16\~днів з\~моменту отримання\~кредиту,\~строком на\~365\~днів,\~за сплатою\~процентів за\~користування кредитом\~у строки\~та розміри,\~визначені в\~заяві-анкеті\~та договорі. (а.с.9-13). Відповідно п. 1.3- п. п. 1.4.2, 4.2 договору орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі процентна ставка), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту в наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту (730% річних або 732% річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік); б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною в п. 1.4.а ; в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною в п. 1.4.б; г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною в п. 1.4.в; д) тип процентної ставки фіксована. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. У разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Згідно з п. 2.2.2.1 договору позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.2, 2.1.1.7 товариство має право: у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць - вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, у повному обсязі; укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою без додаткового погодження цього з позичальником. У графі клієнт-позичальник роздруківки вказаних заяви-анкети та договору про надання фінансових послуг №2109563923868 клієнтом-позичальником зазначений [PERSON] і вказано, що ці документи підписані ним електронним підписом одноразовим ідентифікатором, дата: 05.04.2021 (а.с.12-14). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» і ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №1-12, згідно з умовами якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило за плату, а ТОВ «Вердикт капітал» прийняло належні ТОВ «Служба миттєвого кредитування» права вимоги до боржників за договорами про надання фінансових послуг (а. с. 29). Згідно з додатком №3 до договору факторингу від 01.12.2021 №1-12 ТОВ «Вердикт капітал» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за договором про надання фінансових послуг №2109563923868 від 05.04.2021 (а. с. 39-42). Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов`язання за Кредитним договором відповідачем не виконані. В зв`язку з невиконанням зобов`язань у [PERSON] виникла заборгованість перед\~ТОВ "Вердикт\~Капітал" за договором №2109563923868, яка станом на 05 грудня 2022 року складає 61 464 гривень 43 копійок, з яких: 5 900 гривень 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту, 41\~536 гривень 00 копійок - заборгованість за відсотками, 14\~028 гривень 43 копійок заборгованість за відсотками\~за період\~з 01.12.2021\~по 31.12.2022 (а. с. 28). Так, ст.626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ "Вердикт\~Капітал" не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що, ТОВ "Вердикт\~Капітал" вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до ч.1ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ТОВ "Вердикт Капітал", не довів відсутність заборгованості за кредитним договором. На підставі викладено, суд, приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виконав передбачені кредитним договором обов`язки по поверненню кредиту, що у свою чергу порушує права ТОВ "Вердикт Капітал", а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 61 464,43 гривень\~заборгованості, підлягають до задоволення. Позивачем також заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 гривень. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. Позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано суду: договір про надання правової допомоги № 07-10/2022 від 07.10.2022, укладений між позивачем\~ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ"\~та Адвокатським об`єднанням "Лігал Асістанс", заявка на надання юридичної допомоги № 161 від 01.11.2022, підписана сторонами цього договору, згідно якої сторони договору №07-10/2022 від 07.10.2022 погодили надання наступних правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням Товариству "Вердикт Капітал" по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , де зазначаються, погоджені ними, ціни юридичних послуг та загальна вартість послуг по цій заявці - 9000,00 грн., витяг з Акту №3 про надання юридичної допомоги від 07.11.2022, та платіжне доручення №343550030 від 10.11.2022. У постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року в справі № 757/36628/16ц (провадження № 61-19062св21) вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд уважає вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 гривень - обґрунтованою та доведеною. Враховуючи наведене, а також положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, суд вважає вимогу позивача про відшкодування йому судових витрат за рахунок відповідача такою, що підлягає до задоволення, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача, понесені позивачем, судовий збір в сумі 2481,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу на суму 9000,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved