Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на те, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.11.2003 року, вона, [PERSON] , є власником будинку, який розташований за адресою [ADDRESS] . [PERSON] проживав в її будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] до травня 2017 року. В травні 2017 року відповідач зібрав свої речі та переїхав на постійне місце проживання в с. Водяне Криворізького району, і з того часу, в її будинку не проживає. 27.10.2022 року вона звернулася з листом до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстрації у її помешканні, але до сьогодні він з реєстрації не знявся. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить їй. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з`явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив не подав, про дату, час і місце розгляду справи був повідомленими належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей\~280,\~281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Стюрко О.О. 08 квітня 2003 року та згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.11.2003 року, [PERSON] , є власником будинку, який розташований за адресою [ADDRESS] (а.с.6-7). Відповідно рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9). Відповідно довідки виконавчого комітету Девладівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області №538 від 26 жовтня 2022 року громадянин [PERSON] , [INFO] , зареєстрований на території Девладівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає з 07.06.2017 року. За даними депутата Девладівської сільської ради він проживає без реєстрації у своєї матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно ст.\~317\~ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них (ст.ст.379,380 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383\~ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Згідно положень статей 391,396\~ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71,72,116,156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. На підставі ст.7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Збереження або втрата права користування житлом за відсутнім мешканцем, у будь-якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цієї особи щодо реалізації свого права на проживання у спірному приміщенні. Судом встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , понад рік. Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, у виді судового збору в розмірі 1073,60 грн. сплаченого нею при пред`явлені позову.

Outcome: approved