Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Позивач, [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Юрочкін Ю.В., звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого зазначила, що після розірвання шлюбу з відповідачем, їх неповнолітній син [PERSON] залишився проживати разом з нею. На даний час вона уклала новий шлюб, у якому має ще двох неповнолітніх дітей. При зверненні до органів соціального захисту із заявою про отримання статусу багатодітної сім`ї, їй в усній формі відмовили та роз`яснили обов`язок надати рішення суду про визначення місця проживання сина [PERSON] . Відповідач ніколи не заперечував щодо місця проживання їх сина, спору з цього приводу між ними не було. Крім того, неповнолітній [PERSON] , якому на даний час виповнилось 15 років, добровільно визначив своє місце мешкання разом з позивачем, та ніколи проти цього не заперечував. Без визначення місця проживання дитини, позивач позбавлена можливості отримати статус багатодітної сім`ї. У зв`язку із чим, просила визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з нею. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви, згідно яких просили розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутність. Представник третьої особи будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що 29.07.2006 сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2015 року був розірваний. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.05.2007, який фактично мешкає разом з позивачем, що визнається сторонами. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання № 1005 від 09.08.2021, неповнолітній [PERSON] [INFO] з 03.10.2008 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.09.2015, позивач [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26.09.2015. Від вказаного шлюбу позивач має двох малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.04.2016 та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.11.2022. Позивач, її чоловік [PERSON] , а також діти позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами, згідно довідок про взяття на облік, переміщені з м. Авдіївка Донецької області до м. Кам`янське Дніпропетровської області, фактично мешкають за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області № 20/50 від 14.03.2023, орган опіки та піклування вважає визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] доцільним. Згідно ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Отже, відповідно до частини третьої статті 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Вказана норма узгоджується з положеннями частини 2 статті 29 ЦК України, відповідно до якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання. З урахуванням зазначеного, встановивши всі обставини справи, незважаючи на визнання відповідачем позову та наявність в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання [PERSON] разом з матір`ю, з яким суд не погоджується, враховуючи, що на момент подачі позову та розгляду справи по суті неповнолітньому [PERSON] , виповнилося 15 років, суд вважає, що відсутні підстави для визначення судом місця проживання дитини з матір`ю. Закон не встановлює права суду визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років. Крім того, в даному випадку втручання суду у приватне життя дитини щодо визначення її місця проживання на невизначений строк може призвести до порушення її ж права самостійно визначати в будь-який час на власний розсуд, з ким із батьків вона бажає проживати. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі за №753/6498/15-ц; від 25 січня 2018 року у справі №537/5119/15-ц. Також суд вважає, що зазначені позивачем підстави звернення до суду з вказаним позовом (неможливість оформлення статусу багатодітної сім`ї) не мають правового значення для вирішення питання щодо місця проживання дитини. Крім того, судом встановлено, що спір між батьками щодо місця проживання дитини відсутній, дитина мешкає разом із матір`ю протягом тривалого часу без будь-яких перешкод з боку батька. Необхідність звернення до суду з вказаним позовом, пов`язана з питанням оформлення статусу багатодітної сім`ї, проте як визначення місця проживання з одним із батьків може вирішуватися лише у разі наявності такого спору між батьками. Крім того, суд звертає увагу позивача, що згідно п. 3-2 Порядку виготовлення і видачі посвідчень батьків багатодітної сім`ї та дитини з багатодітної сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2010 р. № 209, в редакції Постанови КМУ № 191 від 03.03.2023 (яка діє на даний час та на який посилається позивач у позові) (далі - Порядок), у разі реєстрації повторного шлюбу та проживання із дітьми від попереднього шлюбу - один із документів, що підтверджують факт виховання дитини одним із батьків (копія рішення суду із зазначенням місця проживання дитини з одним із батьків після розірвання шлюбу; витяг з реєстру територіальної громади, що підтверджує відомості про місце проживання заявника та дитини, у паперовій або електронній формі; копія судового наказу/рішення суду про стягнення аліментів, у якому зазначено місце проживання дитини; копія висновку служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України; копія акта обстеження умов проживання, виданого службою у справах дітей; копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; копія рішення суду про позбавлення батька чи матері батьківських прав, визнання батька (матері) недієздатним (недієздатною), безвісти відсутнім (відсутньою); копія свідоцтва про смерть батька чи матері; копія свідоцтва про народження дитини - у разі внесення до актового запису цивільного стану змін у зв`язку з усиновленням такої дитини). Отже з урахуванням вказаних вимог Порядку, для отримання статусу багатодітної сім`ї, позивач не позбавлена можливості надати інші документи, зазначені у Порядку, тому твердження позивача про необхідність надання виключно копії рішення суду про визначення місце проживання дитини є безпідставними. Отже, оцінюючи надані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням того, що на теперішній час дитині сторін - [PERSON] виповнилося 15 років, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, у зв`язку із чим у його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed