Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Орган опіки та піклування Луцької міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що [INFO] відповідач народила сина [PERSON] , реєстрація дитини була проведена відповідно до ч. 1ст.135 СК України. Вказує, що 29.03.2019 року відповідачка звернулась до служби у справах дітей про направлення її сина [PERSON] в обласний притулок для дітей у зв`язку з самовільним залишенням ним постійного місця проживання. Відповідно до направлення служби від 01.04.2019 року [PERSON] був доставлений у притулок та взятий на облік, як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах. Зазначає, що в подальшому працівниками служби у справах дітей було проведено ряд консультативних, виховних та профілактичних бесід з відповідачкою та її сином [PERSON] . Однак, 18.01.2022 року неповнолітній [PERSON] був повторно доставлений в притулок для дітей, відповідно до звернення матері дитини від 04.01.2022 року та акту обстеження від 18.01.2022 року. 26.09.2022 року [PERSON] написала заяву у службу у справах дітей щодо позбавлення її батьківських прав через неналежні умови проживання та скруту в сім`ї. Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї від 18.02.2022 року, наданої управлінням соціальних служб для дітей, сім`ї та молоді, мати здатна задовольняти потреби сина, усвідомлює проблеми, готова до співпраці, але нічого не зробила для покращення ситуації. На підставі наведеного, просить суд, позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Передати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , органу опіку та піклування Луцької міської ради для подальшого його влаштування для сімейних форм виховання та стягнути з відповідача аліменти в розмірі , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у усіх видів заробітку на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття на особистий рахунок дитини. Ухвалою суду від 19 грудня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 22 лютого 2023 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі. Не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.8). Відомості відносно батька дитини були записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.7). Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні малолітнього сина. Із висновку служби у справах дітей Луцької міської ради № 190 від 07.11.2022 року, вбачається, що [PERSON] неналежно виконує батьківські обов`язки по вихованню та матеріальному утриманню неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , 29.03.2019 року відповідачка звернулась до служби у справах дітей про направлення її сина [PERSON] в обласний притулок для дітей у зв`язку з самовільним залишенням ним постійного місця проживання. Відповідно до направлення служби від 01.04.2019 року [PERSON] був доставлений у притулок та взятий на облік, як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах. З [PERSON] працівниками служби проведена профілактична бесіда щодо неналежного догляду за сином, посилення виховного вплину на нього, контролю за його поведінкою в побуті, проведенням вільного часу, пошуку компромісів у спілкуванні з сином. Проте, матір самоусунулась від виховання сина та матеріального утримання [PERSON] . 18.01.2022 року неповнолітній [PERSON] був повторно доставлений в притулок для дітей, відповідно до звернення матері дитини від 04.01.2022 року та акту обстеження від 18.01.2022 року. 26.09.2022 року [PERSON] написала заяву у службу у справах дітей щодо позбавлення її батьківських прав через неналежні умови проживання та скруту в сім`ї. Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї від 18.02.2022 року, наданої управлінням соціальних служб для дітей, сім`ї та молоді, мати здатна задовольняти потреби сина, усвідомлює проблеми, готова до співпраці, але нічого не зробила для покращення ситуації. На підставі наведеного вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 ( v0020700-08 ) від 19.12.2008 року ) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Виходячи з вищенаведеного, та з урахуванням тієї обставини, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню [PERSON] , [INFO] , а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо позбавлення її батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнені з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. З ч. 3 ст. 180 СК України вбачається, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників з ким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнені з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини. Отже, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого на для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 02.12.2022 року та до досягнення дитиною повноліття, наособистий рахунок малолітнього [PERSON] . Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави 1984 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved