Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжується навчання. В обгрунтування заяви вказує, що на даний час син [PERSON] , [INFO] , є повнолітнім та навчається в Київському політехнічному інституті, термін навчання з 01 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року. З посиланням на положення ст. 198 СК України просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/5 частини (50 відсотків) від усіх видів заробітку відповідача, починаючи із повноліття із [INFO] і до досягнення 23 років. Ухвалою суду від 01 листопада 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. 20 грудня 2022 року на суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує, що син - [PERSON] навчається. На підтвердження цьому надав відповідь Національного технічного університету України «Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського», зі змісту якої вбачається, що [PERSON] [INFO] в університеті не навчається, запитувану довідку, на яку посилається позивач, університет не міг надати. (а.с.23-29). Відповідач в судовому засіданні обґрунтував причини, з яких не зміг надати докази своєчасно, тобто до першого судового засідання і судом такі причини визнано поважними, а тому суд приймає до уваги відзив та долучені до нього докази. 25 січня 2023 року позивач [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог, згідно з якою просила збільшити розмір аліментів на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] до частини (доходу) з усіх видів заробітку, починаючи із повноліття і до досягнення 23 років. Інші її вимоги залишити в силі (а.с. 37-38). Ухвалою суду від 25 січня 2023 року у прийнятті вказаної заяви відмовлено, заяву повернуто позивачу. 03 лютого 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 46). Одночасно позивачем подано заяву про залучення доказів та заяву про збільшення позовних вимог в порядку п.2 ч. 2.ст. 49ЦПК України. Позивач просить збільшити розмір аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] до 1/2 частини (доходу) замість 1/5 з усіх видів заробітку призначеного рішенням суду від 20.04.2021 (а.с.48-56, 57-58). Судом не беруться до уваги вказані заяви, оскільки обидві подані з порушенням процесуального порядку їх подання суду (п.2 ч. 2 ст. 49,ч. 8 ст. 83 ЦПК України), окрім того, заява про збільшення позовних вимог, подана повторно і була вирішена по суті згідно із ухвали суду від 25.01.2023. 09 лютого 2023 року відповідачем подано заперечення на заяву про долучення доказів, в якій, серед іншого, просить витребувати оригінали документів, які є у справі. 23 лютого 2023 року відповідач подав до суду заперечення, в якій просить відмовити у прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог, з підстав викладений у них. Також просить суд витребувати у позивача оригінал довідки № 085-329, виданої 16.09.2022 КПІ ім. Ігоря Сікорського. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила їх задоволити, оскільки відповідач має достатній дохід для того, щоб сплатити навчання обох дітей. Крім того, у відповідача змінилися обставини, оскільки він отримує і пенсію і інші доходи, в тому числі за службу у ЗСУ. У зв`язку з чим може сплачувати аліменти у більшому розмірі, аніж з нього стягуються. Син [PERSON] навчається у Києві, за гуртожиток вона сплатила 7000 грн., сплачує також за навчання, тому відповідач, як батько повинен брати участь у витратах на навчання нарівні. Син [PERSON] поступив на навчання, на час розгляду справи навчається водінню, за навчання сплатив 4500 грн., ці витрати також підлягають поділу, так як батько повинен приймати участь у житті дитини та витратах Відповідач позовні вимоги заперечив, просив не брати до уваги заяву про збільшення позовних вимог, про що подав письмові заперечення, вважаючи їх новими вимогами, про які не йшлося впре винному позові. Крім того, з його доходів щомісячно утримувалися аліменти на обох дітей, від яких він не відмовляється, а на момент розгляду справи аліменти стягуються лише на [PERSON] , який дійсно продовжує навчання, приблизно до 12\~000 грн. Син [PERSON] не навчається і не був зарахованим до навчального закладу, а надана позивачем довідка про те, що він навчається є недостовірною і не могла бути ним надана, так як він на момент подачі позову перебував у Польщі. Просив відмовити у позові. Окрім того, посилаючись положення ст. 199 ч.1 СК України просив врахувати ті обставини, що син [PERSON] , будучи неповнолітнім, придбав транспортний засіб, а тому він, як батько, надавав згоду на таке придбання та реєстрацію транспорту, а відтак наведене свідчить про наявність у сина якихось інших джерел доходу. Суд, заслухавши позивача, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження (оскільки відповідач не заперечував щодо такого порядку розгляду справи та з відповідним клопотанням не звертався - ч. 4 ст. 277 ЦПК України) та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, зазначає наступне. Правовідносини між сторонами по справі виникли з приводу утримання повнолітньої дитини на час навчання, що врегульовано нормами\~ СК України. Згідно із\~ст.199 СК України\~- якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено із наданої позивачем копії свідоцтва про народження (серії [NUMBER] виданого повторно 03 жовтня 2012), що батьками [PERSON] , [INFO] є сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Згідно довідки виданої Рокитнівською селищною радою, слідує, що позивач [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] , разом із [PERSON] та [PERSON] . Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. (а.с.7). Дитина сторін по справі на момент звернення позивача із даним позовом до суду досягла повноліття, однак, не досягла 23 років. В даному випадку позивач звернулась із вимогами про стягнення аліментів на повнолітню дитину - на час її навчання. На підтвердження зазначених обставин позивачем було надано копію довідки № 085-329 від 16.09.2022, видану НТУУ «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», згідно якої [PERSON] навчається у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на 1 курсі денної форми навчання. Термін навчання з 01 вересня 2022 по 30 червня 2026 року (а.с.6). Копія довідки містить виправлення, що не застережені відповідно до вимог з діловодства. Крім того, відповідач ставить під сумнів відповідність поданої копії довідки, зазначаючи про те, що за наявною у нього інформацією його син не є студентом і не навчався в цьому закладі. Оскільки у відповідача виникли сумніви у достовірності зазначеного доказу, останній клопотав про надання оригіналу довідки, яке судом задоволено. У відповідності до положень статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено у порядку, встановленому законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Якщо подано копію (електрону копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Згідно з процесуальним законодавством сторони мають певні права та обов`язки, реалізація яких, як правило, залежить від самих учасників процесу. Надання доказів на підтвердження доводів і обставини, на які позивач посилається як на підставу свої вимог, є обов`язком саме позивача, при цьому суд, за відповідним клопотанням сторони, може зобов`язати позивача надати певні докази, якщо це необхідно для забезпечення об`єктивного розгляду справи, і ненадання їх за вимогою суду або не реагування на вимогу суду є неналежним виконання процесуальних прав та свідчить про те, що позивач не вчиняє активних дій для доведення обґрунтованості своїх вимог перед судом. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так судом досліджено копію долученої до позовної заяви довідки №085-329, на якій містяться виправлення щодо курсу та періоду навчання [PERSON] . Також, в судовому засіданні позивач в якості оригіналу долучила аналогічну довідку №085-329, видану 16.09.2022 НТУУ «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», зазначаючи, що іншої такої вона не має, походження копії пояснити не змогла. Підтвердила, що за отриманням наказу про зарахування сина [PERSON] до навчального закладу не зверталась. З огляду повторно наданої довідки візуально спостерігаються ті ж самі виправлення, що в долученій до позовної заяви. Печатка закладу є нечіткою, контури документу не відповідають контурам листка, що явно свідчить про те, що даний документ не є оригіналом. Зважаючи на викладені обставини у суду відсутні підстави вважати надану копію довідки № 085-329, видану 16.09.2022 НТУУ «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» достовірним та допустимим доказом у справі. Виходячи з наведеного, суд бере до уваги доказ, наданий відповідачем довідку НТУУ «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» від 09.12.2022, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] в КПІ ім. Ігоря Сікорського не навчається і довідка про його навчання № 0855-329 не могла бути йому видана. Вказаний документ надано на адвокатський запит, копія якого долучена до відзиву. Відповідачем обґрунтовано та доведено поважність причин, з яких доказ не міг бути ним поданим до першого судового засідання. Таким чином, відповідач підтвердив належним та допустимим доказом обставину, на яку він посилався як на підставу своїх заперечень. [PERSON] надав суду відповідь на адвокатський запит від Національного технічного університету України «Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського», зі змісту якого вбачається, що [PERSON] [INFO] в університеті не навчається, запитувану довідку, на яку посилається позивач, університет не міг надати. (а.с.28) За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, судом встановлено, що позивач звернувшись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на час навчання сина [PERSON] не довів факт продовження навчання повнолітнім сином, оскільки жодних доказів на підтвердження цієї обставини матеріали справи не містять. Водночас ця обставина була спростована належним чином відповідачем. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed