Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

16 червня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі, який за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2011 року розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Голосіївского районного суду м. Києва від 20.10.2011 у справі № 2-4579/11 з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач несвоєчасно виконує рішення суду та має борг зі сплати аліментів. Також ухиляється від добровільної сплати додаткових витрат на лікування своєї дитини. Зазначає, що дочка [PERSON] потребує додаткових витрат на її утримання, які пов`язані з її тяжкою хворобою. Всі обстеження позивачка здійснювала за свої кошти. На лікування та встановлення діагнозу було оплачено: 1609 грн на придбання ортопедичного взуття; 1750 грн по акту про надані медичні послуги (МРТ) від 05.02.2019; 900 грн по акту про надані медичні послуги від 30.01.2019 року; 93 грн - аналіз крові, а всього 4352 грн, і тому просить стягнути з відповідача одноразово половину коштів у розмірі 2176 грн. Крім цього, за рекомендаціями лікарів дитині необхідно періодично проходити обстеження та лікування, а тому сплата відповідачем додаткових витрат на коригування та підтримання фізичного стану здоров`я щомісячно в твердій грошовій сумі у розмірі 508 грн відповідає інтересам дитини. Витрати на проведення діагностичної суперселективної спинальної АГ грудного та поперекового відділу становлять 48500 грн. Відповідач має сплатити половину витрат - 24 250 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, призначено судове засідання (а.с. 32). В судовому засіданні 02.09.2021 позивачка позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, просили його задовольнити. Позивачка зазначила, що хоче також стягнути витрати на лікування і діагностику дитини, які понесе в майбутньому. Відповідач позов визнав частково. Вказав на те, що не заперечує проти стягнення додаткових витрат, які вже понесені позивачкою та додаткові витрати у розмірі 508 грн щомісяця. Заперечив проти позову в частині стягнення з нього витрат, які вона може понести в майбутньому. У судовому засіданні 03.12.2021 року позивачка зазначила, що на сьогодні нею понесені ще додаткові витрати, зокрема: 9800 грн - вартість корсету; 500 грн - консультація; 960 грн та 1040 грн - вартість ультразвукового обстеження і просила стягнути половину з відповідача. Відповідач погодився оплатити ці витрати. У судовому засіданні 23.03.2023 року сторони відсутні, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися. Приймаючи до уваги, що сторони вже надавали суду пояснення щодо заявленого спору, суд визнав за можливе ухвалити рішення на підставі даних наявних у матеріалах справи за відсутності сторін. Суд, вислухавши пояснення позивача і відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 02.10.2009 року, який за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2011 року у справі № 2-4581/11 розірвано (а.с. 9,13). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 20 жовтня 2011 року у справі 2-4579/11 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 14 липня 2011 року і досягнення дитиною повноліття (а.с. 15). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № [NUMBER] загальний розмір заборгованості [PERSON] станом на 01.11.2020 року становить 113 438,50 грн (а.с. 27). 13 травня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, після одруження прізвище дружини « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » (а.с. 10). Як вбачається з виписки № [NUMBER] із медичної картки амбулаторного (стаціонарного ) хворого, що надана Державною установою «Інститут нейрохірургії ім. академіка А.П. Ромоданова НАМН» [PERSON] перебувала на лікуванні в стаціонарі з 19.02.2019 по 28.02.2019 року, основне захворювання: наслідки перенесеного гострого порушення спінального кровообігу. Перимедулярна артеріовенозна мальформація на рівні Th10-Th12. Ювенільна артеріовенохна мальформація на рівні L1-L2. Рекомендовано: планове виконання суперселективної спінальної АГ (а.с. 16). Відповідно до консультативного висновку ортопеда-травматолога Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» № 2660 від 27.10.2021 [PERSON] встановлено діагноз: основний - сколіоз грудно-поперекового відділу хребта 2 ст.; супутній - вальгусна деформація, помірна вальгусна установка обох стоп; артеріо-венозна мальформація спинного мозку на на рівні Th9-Th12, хребців L1-L2, протрузій дисків 1.4- L5 та L5-S1 зі звуженням спинномозкового каналу; вроджене вульгусне положення шийки стегнової кістки, ознаки помірної вальгусної деформації шийок стегнових кісток; гіпотрофія правої нижньої кінцівки. Відносне укорочення правої нижньої кінцівки до 1,5 см. Рекоментації: Консультація зав.кафедри Дитячої хірургії НМУ ім. О.О. Богомольця з метою вирішення подальшої тактики лікування; УЗД-доплер судин нижніх кінцівок; Панорамна ретгенографія нижніх кінцівок; устилки по типу ВП-2 (а.с. 176). Згідно ст. 185 ч. 1 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 СК ( 2947-14 ) участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). В постанові Верховного Суду від 14.01.2019 р. (справа №751/4312/16-ц) зазначено, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року в справі № 201/15248/16-ц, від 25 березня 2020 року в справі № 165/2594/17 (провадження № 61-44526св18). До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина має інвалідність, страждає на тяжку /хронічну/хворобу, має каліцтво. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними належними медичними документами - висновками МСЕК, довідками медичних закладів та іншими документами, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, інвалідність, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачка просила стягнути з відповідача половину витрачених коштів на лікування доньки одноразово в сумі 2 176 грн (4 352 грн/2), які складають: придбання ортопедичного взуття - 1609 грн, надання медичних послуг на суму 1750 грн і 900 грн, аналіз крові - 93 грн; одноразову виплату у сумі 6375 грн (12750 грн/2), яка складає вартість: корсету - 10 300 грн, УЗД доплерівське судин кінцівок у - 960 грн, панорамного знімку нижніх кінцівок - 1040 грн, устилок - 450 грн, на підтвердження яких позивач надала письмові докази (а.с. 20-23, 169, 187-188, 190-191). Окрім того, позивач просила стягнути з відповідача на користь її користь прогнозовані додаткові витрати на коригування та підтримку фізичного стану здоров`я неповнолітньої доньки у розмірі 508 грн щомісячно. В судовому засіданні встановлено та документально підтверджено понесені витрати за лікування та діагностику дитини, зокрема копії висновків лікарів з зазначенням діагнозу, призначенням ліків і обстежень, копіями медичної документації з призначеннями лабораторних досліджень та квитанціями про оплату за їх проведення. Надані позивачем медичні документи свідчать про те, що дитина потребує додаткових витрат на лікування, вищевказані документи підтверджують наявність в дитини конкретного діагнозу, пов`язаного з тяжкою хронічною хворобою. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Вирішуючи питання щодо розміру додаткових витрат суд приймає до уваги, що відповідачем частково визнані позовні вимоги . Враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також обставини, передбачені ст. 141, 180, 185 СК України, майновий стан відповідача, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача понесені додаткові витрати на дитину в сумі 8551 грн одноразово та додаткові витрати в твердій грошовій сумі щомісяця у розмірі 508 грн У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо прогнозованих додаткових витрат на обстеження та лікування [PERSON] позивачу відмовити, оскільки вони не доведені належними та допустими доказами відповідно до вимог статей 12, 80 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial