Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

27 липня 2022 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних в розмірі 9 899,30 грн. та інфляційних витрат на суму 31 544,91 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що з відповідача на його користь за рішенням суду було стягнуто майнову шкоду, однак рішення суду відповідач тривалий час не виконував, у зв`язку із чим у нього виникло право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних з моменту порушення грошового зобов`язання і до моменту його усунення. 01.08.2022 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 15.08.2022 року відповідачем надано відзив на позов, проти заявлених вимог заперечує, вказує, що постанову Верховного Суду від 18.05.2022 року отримав 06.06.2022 року, а 08.06.2022 року виконав рішення суду та сплатив позивачу грошові кошти, а тому просить відмовити в задоволенні позову. 26.08.2022 року справу призначено до слухання по суті. Ухвалою суду від 01.11.2022 року позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку із неявкою позивача. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 27.12.2022 року, ухвалу суду від 01.11.2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити із наведених підстав. В судовому засіданні відповідач проти позовних вимог заперечив, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову із наступних підстав. Судом встановлено, що 18 грудня 2020 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду по справі №686/24364/17 зобов`язано [PERSON] відшкодувати [PERSON] завдану шкоду в сумі 194 539,71 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 4001,88 грн. судових витрат, а всього 213 541,59 грн. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2021 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та визначення загальної суми задоволених позовних вимог скасовано і прийнято в цій частині нову постанову. Стягнуто з відповідача на користь позивача 482 954,12 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Рішення суду першої інстанції в частині поділу судових витрат змінено, стягнуто користь 10014.69 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін Постановою Верховного Суду від 18 травня 2022 року змінено постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2021 року в частині визначення розміру майнової шкоди стягнуто з відповідача на користь позивача на відшкодування майнової шкоди 381 954,12 грн. В решті постанову апеляційного суду залишено без змін. Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становила 406 968,81 грн., яка складається з майнової шкоди в розмірі 381 954,12 грн., судових витрат в розмірі 10014,69 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. Постанова Хмельницького апеляційного суду набрала законної сили 10 березня 2021 року. Позивач звернувся з заявою до приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області для примусового стягнення з відповідача коштів. З часу набрання законної сили рішенням апеляційної інстанції відповідач сплачував кошти частинами протягом 2021 -2022 років. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так, у частині 5 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/13238/18; від 30 березня 2016у справі №6-2168цс15. Оскільки рішення суду не виконувалось відповідачем у період з 11.03.2021 по 08.06.2022 роки, то таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникло у позивача з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. А тому, згідно наданого розрахунку, який прийнято судом, 3% річних за вказаний період складає 9 899,30 грн., а сума інфляційних втрат - 31 544,91 грн. При цьому суд критично оцінює заперечення відповідача на позов в тій частині, що постанову Верховного Суду від 18.05.2022 року він отримав 06.06.2022 року, а тому виконав рішення суду та сплатив позивачу грошові кошти 08.06.2022 року, оскільки зобов`язання з відшкодування шкоди виникло 10.03.2021 року, з дня винесення постанови Хмельницьким апеляційним судом. За таких обставин по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення і з відповідача на користь позивача слід стягнути 3% річних в сумі 9 899,30 грн. та інфляційні витрати в розмірі - 31 544, 91 грн. за неналежне виконання грошового зобов`язання. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved