Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

16.09.2022 представник позивача, адвокат Журавльов Олексій Сергійович, звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 27.09.2022, мотивуючи тим, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.10.2016 у справі №357/10318/16 позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради? про визначення місця проживання дитини, було задоволено та визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з його батьком [PERSON] . Згідно свідоцтва про зміну імені, боржник змінила ім`я на « [PERSON] », про що 27.11.2018, складено відповідний актовий запис №106. Судовим наказом Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2021 у справі №357/7974/21 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] ,в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15.07.2021 і до досягнення сином повноліття. 29.10.2021 головним державним виконавцем ВДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Шуляком Сергієм Дмитровичем було відкрито виконавче провадження за судовим наказом та щодо боржника внесено відомості до Єдиного реєстру боржників. Відповідач свідомо ухиляється від виконання судового рішення, не надаючи будь-якої матеріальної допомоги дитині. Згідно розрахункузаборгованості по сплаті аліментів, загальна сума боргу відповідача за період з 01.07.2021 по 31.08.2022 перед стягувачем складає 42001, 25 грн. Загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2021 по 31.08.2022 складає 78 387,15 грн., яка утворилась через несплату відповідачем своєчасно та в повному обсязі аліментів. Заборгованість по аліментам відповідача становить 42001,25 грн., тому сума пені за несплату аліментів за період з 01.07.2021 по 31.08.2022, з урахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України, складає 42 001,25 грн. Також, зважаючи на те, що відповідач не являється фахівцем в галузі права, з метою захисту своїх прав та законних інтересів, останній уклав з адвокатом договір про падання правової допомоги. Правова допомога позивачу надається на підставі: договору про надання правової допомоги від 15 вересня 2022 року; додатку №1 до основного договору від 16 вересня 2022 року; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; ордеру на надання правничої (правової) допомоги.Так, положеннями п. 1.1 Додатку №1 визначено, що надання адвокатом клієнтові правової допомоги, клієнт сплачує гонорар, відповідно до розділу 2 Основного договору.Пунктом 1.3. Додатку №1 встановлено, що сторони погодили вартість надання правової допомоги (Гонорар) за основним договором, у вищевказаній справі, у суді першої інстанції, у розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до п. 1.4. Додатку №1, сторони погодили, що гонорар за даним договором, має буде сплачений клієнтом на користь адвоката, не пізніше шести місяців, після набрання рішенням суду першої інстанції законної сили. Фактично надані адвокатом послуги підтверджуються наявними у справі доказами.При цьому ЦПК України не встановлює вимог від сторони, яка заявляє про відшкодування витрат, надання нею доказів на підтвердження хронометражу витрачання адвокатом часу при наданні послуг, а також не містить критеріїв для визначення адвокатської допомоги у відповідності до стажу професійної діяльності адвоката.Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20, можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством. Відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.Тому, просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у вигляді пені за несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті аліментів за період з 01.07.2021 по 31.08.2022 у розмірі 42001,25 грн. та стягнути з відповідача суму витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. 08.11.2022 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін та встановлено строки для подання учасниками справи заяв по суті спору. Відповідач отримала ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позов з додатками 25.11.2022 (а.с. 25). 21.12.2022 представник відповідача, адвокат Рашкова Валентина Володимирівна, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що в липні 2021 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] було видано судовий наказ про стягнення аліментів. 29.10.2021 державною виконавчою службою було відкрито виконавче провадження №67291881 щодо примусового виконання судового наказу про стягнення аліментів. Примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби у відповідності Закону України «Про виконавче провадження». Стягувач після отримання виконавчого документа пред`являє до примусового виконання даний документ разом із заявою про примусове виконання рішення, виконавцю за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Про відкриття виконавчого провадження державний виконавець повинен повідомити боржника рекомендованим листом (ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»). Однак, у даному випадку відповідач не була повідомлена ні державним виконавцем ні стягувачем про наявність виконавчого провадження, що унеможливило виконання нею судового наказу. На підтвердження цих обставин представник відповідача ознайомилась із матеріалами виконавчого провадження, проте докази направлення постанови про відкриття виконавчого провадження у справі відсутні. Це дає підстави для висновку про неналежне виконання державним виконавцем вимог ЗУ «Про виконавче провадження», що призвело до штучного нарощування заборгованості. З лютого 2022 року із введенням на території України воєнного стану відповідач із дочкою виїхали за межі території України, і тим більше не могла дізнатись про наявне виконавче провадження, реквізити для сплати аліментів, тощо. Згодом, відповідач отримала позовну заяву про стягнення пені за прострочку зі сплати аліментів, з якої дізналась про наявну заборгованість. Отримавши через свого представника реквізити для сплати коштів, відповідачем було сплачено повністю заборгованість зі сплати аліментів, тому будь-яка заборгованість зі сплати аліментів у відповідача відсутня. Зазначене свідчить про відсутність умислу в діях відповідача щодо ухилення від сплати аліментів. Стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Окрім того, відповідно до роз`яснень викладених у п. 22 постанови ПленумуВерховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). 09.09.2022 року державним виконавцем Білоцерківського міськрайонного відділу ДВС було проведено розрахунок заборгованості відповідача по сплаті аліментів на утримання сина і, відповідно до довідки заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини за період з липня 2021 року по серпень 2022 року становила 42 001,25 грн.. З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем взагалі не сплачувались, що відповідно до ст. 196 СК України є підставою для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Однак, звертає увагу суду на те, що виникнення даної заборгованості не пов`язане з умисним ухиленням відповідача від сплати аліментів. Так, заборгованість виникла з липня 2021 року, однак, виконавче провадження було відкрито лише в жовтні 2021 року, доказів відправлення постанови про відкриття провадження відповідачу немає, як не доведено позивачем умислу чи вини відповідача у простроченні зі сплати аліментів. Після того, як відповідач дізналась про наявність заборгованості, всю суму заборгованості було сплачено, що також свідчить про належне виконання відповідачем обов`язку щодо утримання дитини.Також, позивачем не надано розрахунок пені, що виникла з вини відповідача, не зазначено який саме період враховано та за якою формулою чи принципом прораховано суми, натомість лише вказано загальну суму пені в розмірі 78 387, 15 грн. Просилаврахувати поважність причин несплати відповідачем аліментів, оскільки відсутні підстави для настання відповідальності відповідача, яка передбачена ст.196 СК України, отже позовні вимоги задоволенню не підлягають, а тому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Щодо заявлених вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то вважає їх непідтвердженими і необґрунтованими належними доказами, а тому вони також не підлягають задоволенню. 23.12.2022 судом постановлено ухвалу про витребування у головного державного виконавця ВДВС у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Шуляка Сергія Дмитровича належним чином завіреної копії матеріалів виконавчого провадження №67291881 щодо примусового виконання судового наказу №2н/357/825/21 від 13.09.2021, який видано Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.07.2021 і до повноліття дитини, та 02.03.2023 до суду надійшли витребувані матеріали на виконання даної ухвали суду. Позивач отримав відзив на позов 06.01.2024 (а.с.27), однак, відповідь на відзив протягом встановленого судом строку не подав. 23.01.2023 судом постановлено ухвалу, про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. 01.03.2023 судом постановлено ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про витребування з канцелярії суду матеріалів цивільної справи №357/7974/21, провадження №2/н/357/825/21, щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Позивач та його представник, адвокат Журавльов Олексій Сергійович, у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили, у позові вказали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача, адвокат Рашкова Валентина Володимирівна, у судовому засіданні позов не визнала та зазначила, що рішенням у справі № 357/6165/21 шлюб між сторонами було розірвано, від спільного проживання вони мають трьох дітей. Відповідач подала позов про стягнення аліментів на дітей, справа № 357/3949/21, однак залишила його без розгляду, оскільки вони домовилися, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із нею, а [PERSON] разом із батьком, таким чином вирішили не сплачувати один одному аліменти. Однак, налагодити спілкування не вдалося та з початком війни відповідач разом із дочкою виїхала за кордон, а сини залишилися проживати із батьком. Наразі в Апеляційному суді перебуває справа № 357/15111/21 щодо визначення місця проживання дітей. Відповідач зареєстрована разом із дітьми за адресою: [ADDRESS] , однак жодних документів щодо стягнення з неї аліментів на сина [PERSON] вона не отримувала та не знала про наявність такого рішення суду. Також, державний виконавець не направляв їй постанову про відкриття виконавчого провадження та позивач також не повідомляв про наявність судового наказу. Так, ст. 196 СК України передбачено стягнення пені за невиконання зобов`язання щодо сплати аліментів, однак, борг утворився не з вини відповідача. Вона дізналася про наявність заборгованості після отримання даної позовної заяви - 25.11.2022, пішла у відділі ДВС, дізналася про відкриття виконавчого провадження, сплатила заборгованість, а державний виконавець скасував усі заборони. Умислу в діях відповідача не було, адже вона навіть не знала банківські реквізити куди напар валяти кошти зі сплати аліментів. Також, вона не погоджується з розрахунком пені, що наведений позивачем. Також, згідно судового наказу аліменти стягнуто з 15.07.2021, ВП відкрито у жовтні 2022 року, а позивач просить стягнути пеню з 01.07.2021. На даний час відповідач виконує належним чином свої зобов`язання щодо сплати аліментів. Заявлені позивачем вимоги щодо відшкодування витрат на правничу допомогу не обґрунтовані, доказів зі сплати коштів адвокату та які дії ним вченні до суду не надано. Третя особа, головний державний виконавець ВДВС у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Шуляк Сергій Дмитрович,у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлений належним чином, направив до суду заяву, про розгляд справи за його відсутності на розсуд суду. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , з 25 червня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2021 року, яке набрало законної сили 31.01.2022, шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року у справі №357/10318/16-ц, провадження № 2/357/3954/16, що набрало законної сили 10.11.2016, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з його батьком [PERSON] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2022 року та Постановою Київського апеляційного суду від 25 січня 2023 року, у справі № 257/15111/21, провадження № 2/357/1131/22, було визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , а місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю. Вказані обставини підтверджено матеріалами справи, інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень ( а.с.7,22,101-103,107-109,111,120,126-154) та визнаються сторонами. Також, встановлено, що 13 вересня 2021 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано судовий наказ у справі №357/7974/21, провадження №2н/357/825/21, який набрав законної сили 13.09.2021, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15 липня 2021 року і до досягнення сином повноліття, що підтверджено матеріалами справи № 357/7974/21 таузгоджується з інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень ( а.с.7, 104-125). З матеріалів справи №357/7974/21, провадження №2н/357/825/21(а.с.104-125) вбачається, що [PERSON] 15 липня 2021 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] на його користь аліментів на сина - [PERSON] , [INFO] ,в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення сином повноліття. 13.09.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано відповідний судовий наказ, який 27.09.2021 був отриманий [PERSON] для пред`явлення до виконання та 11.10.2021 отриманий [PERSON] , згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП №67291881 від 09.09.2022 за №82547, виданого відділом ДВС в м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.8), вбачається, що на примусовому виконанні у вказаному відділі знаходиться судовий наказ №2н/357/825/21, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на сина - [PERSON] , [INFO] ,в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15 липня 2021 року і до досягнення сином повноліття, та станом на 01.09.2022 по сплаті аліментів рахується заборгованість у розмірі 42001,25 грн. З матеріалів виконавчого провадження № 67291881 (а.с.82-95) вбачається, що 29.10.2021 головним державним виконавцем ВДВС у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Шуляком Сергієм Дмитровичем було винесено постанову, про відкриття виконавчого провадження, на підставі виконавчого листа, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 13.09.2021, у справі №357/7974/21, провадження №2н/357/825/21, щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15 липня 2021 року і до досягнення сином повноліття, 09.09.2022 державним виконавцем було винесено постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження божника у праві керування транспортними засобами, та 09.09.2022 [PERSON] було направлено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, яка утворилася за період з 15.07.2021 по 01.09.2022 у розмірі 42001,25 грн.Також, державним виконавцем було винесено постанови від 09.12.2022 про скасування вказаних тимчасових обмежень щодо боржника та скасування заходів примусового виконання, у зв`язку з тим, що станом на 09.12.2022 заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] погашена у повному обсязі. Також, з матеріалів ВП № 67291881, вбачається, що 14.02.2023 за №14273, державним виконавцем видано довідку - розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якої борг зі сплати аліментів за виконавчим документом, у справі №357/7974/21, провадження №2н/357/825/21, станом на 31.08.2022 був встановлений у розмірі 43597,75 грн., а станом на 01.02.2022 заборгованість по аліментах відсутня. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Згідно із ч.1 ч.2 ст. 196 ЦПК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Так, на підставі рішення суду від 13.09.2021 відповідач зобов`язана сплачувати на користь позивача аліменти на сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15 липня 2021 року і до досягнення сином повноліття, та відповідно до законодавства зобов`язана вчиняти дії щодо належного виконання зобов`язання. Відповідач заперечуючи проти позову вказує на те, що між нею та позивачем була наявна домовленість щодо визначення місця проживання дітей та вирішено питання щодо аліментів, однак, відповідних доказів у підтвердження даних обставин до суду не надано, в тому числі в підтвердження добровільного щомісячного надання грошових коштів позивачу на утримання та виховання сина, купівлі одягу та продуктів харчування та загалом виконання зобов`язань щодо утримання дитини. Так, з актів обстеження житлово - побутових умов за адресою: [ADDRESS] , від 12.04.2021, 26.04.2021, 30.04.2021,07.05.2021,27.05.2021 (а.с.112-117) вбачається, що за вказаною адресою фактично проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а згідно довідки Немішаєвської селищної ради від 29.06.2021 за № 1101 (а.с.118) за вказаною адресою проживають: з 2012 року [PERSON] , [INFO] , з 2012 року [PERSON] , [INFO] , з 2014 року [PERSON] , [INFO] . Однак, місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , було визначено за рішенням суду від 31 жовтня 2016 року, а місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за рішенням суду від 29 грудня 2021 року. Також, представник відповідача вказує на те, що [PERSON] не знала, про стягнення з неї аліментів на сина, їй було невідомо про винесений судовий наказ та про відкриття виконавчого провадження. Однак, з матеріалів справи №357/7974/21, провадження №2н/357/825/21 (а.с. 120,125) вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та за даною адресою 11.10.2021 отримала копію судового наказу від 13.09.2021 разом з копією заяви з додатками до неї. Судовий наказ відповідачем не оскаржений, судом не скасований та перебуває на примусовому виконані у відділі ДВС. Таким чином, відповідач була обізнана про рішення суду щодо стягнення з неї на користь позивача аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , однак, жодних дій щодо виконання вказаних зобов`язань, щодо щомісячної сплати аліментів на дитину, не вичинила, а заборгованість зі сплати аліментів сплатила: 30.11.2022 у розмірі 42000,00 грн. (а.с. 48) та 08.12.2022 у розмірі 15930,00 грн. (а.с. 47). Так, з матеріалів ВП № 67291881 вбачається, що державним виконавцем були порушені вимогич.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», адже в матеріалах відсутні відомості щодо направлення сторонам, в тому числі боржнику, постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.10.2021. Однак, такі дії державного виконавця не були оскаржені боржником і до суду не надано відповідних рішень, а згідно ч.1, ч.2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові, зокрема, для громадян і підлягають виконанню на всій території України, а невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Отже, враховуючи, що відповідачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами обставини, що заборгованість утворилася з незалежних від неї причин, позивач має право на отримання неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 15.07.2021 (з моменту їх стягнення) по 31.08.2022. Суд, при розрахунку пені враховує розрахунки заборгованості зі сплати аліментів за вказаним виконавчим документом, що здійснені державним виконавцем (а.с. 8, 95), в частині їх узгодженості, та встановив, що розмір заборгованості зі сплати аліментів за період 15.07.2021 по 31.08.2022 становить 42309,98 грн., а перевіривши розрахунок пені наведений позивачем, приходить до висновку, що відповідно до наведеного вище у рішенні порядку обрахунку, розмір неустойки (пені) за період сплати аліментів 15.07.2021 по 31.08.2022 становить 92287,27 грн. Враховуючи положення ч.1 ст. 196 СК України, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості, яка за період 15.07.2021 по 31.08.2022 становить 42309,98 грн., разом з тим, суд діючи в межах заявлених вимог, стягує з відповідача на корить позивача пеню у розмірі 42001,25 грн. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності,

Outcome: partial