Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

В листопаді 2022 року керівник Обухівської окружної прокуратури Київської області звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Обухівської міської ради Київської області до [PERSON] , третя особа [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності та повернення земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Обґрунтовуючи вимоги тим, що в лютому 2019 року перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі територіальної громади села Красна Слобідка Обухівського району Київської області до Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області, [PERSON] про визнання недійсним рішення та скасування державної реєстрації права власності. Рішенням Обухівського районного суду від 08.10.2019 року у справі №\~372/722/19 позов задоволено у повному обсязі. Визнано недійсним рішення 7 сесії Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області 7 скликання № 101.7-УІІ від 08.08.2017 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в [ADDRESS] », а також скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 36685044 від 18.08.2017 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 3223185601:01:034:0061 що розташована в с. Красна Слобідка Обухівського району Київської області. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення набрало законної сили 07.11.2019 року. Вищезазначеним судовим рішенням встановлено, що спірна земельна ділянка передана у власність [PERSON] незаконно, оскільки рішення №\~101.7-УІІ від 08.08.2017 прийняте Краснослобідською сільською радою під час неповноважної сесії, меншістю із загального складу депутатів ради, тобто в порушення ст. 46 та ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Проте, незважаючи на вищевказане, рішенням Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області № 101.7-УІІ від 08.08.2017 затверджено проект землеустрою щодо відведення безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим\~номером 3223185601:01:034:0061,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~На підставі\~вказаного рішення\~ [PERSON] \~зареєструвала право\~власності на\~земельну ділянку,\~що підтверджується\~інформаційною довідкою\~з державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~№ 153426951\~від 22.01.2019\~року.\~Водночас,\~під час\~здійснення заходів\~щодо виконання\~рішення Обухівського\~районного суду\~від 08.10.2019,\~згідно інформації\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~встановлено,\~що [PERSON] \~згідно договору\~купівлі-продажу\~№1960\~від 03.11.2021,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Бутенком\~І.О.,\~відчужила земельну\~ділянку на\~користь [PERSON] ,\~про що\~прийнято рішення\~про державну\~реєстрацію прав\~та їх\~обтяжень №\~61344934\~від 03.11.2021.Тобто,\~на даний\~час,\~власником земельної\~ділянки з\~кадастровим номером\~3223185601:01:034:0061\~площею 0,25\~га є\~ [PERSON] ,\~а не\~ [PERSON] . На даний час спірна земельна ділянка у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрована за відповідачем, як наслідок Обухівська міська рада позбавлена можливості користуватись і розпоряджатись спірною земельною ділянкою комунальної власності. Відтак прокурор звернувся до суду для захисту інтересів держави та просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №\~61344934 від 03.11.2021 стосовно права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3223185601:01:034:0061 площею 0,25 га. та витребувати на користь держави в особі Обухівської міської ради Київської області із чужого незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3223185601:01:034:0061 площею 0,25 га. а також стягнути з відповідача на користь Київської обласної прокуратури судовий збір. Ухвалою судді від 29 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. 26 січня 2023 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Прокурор подав заяву про розгляд справи у його відсутність позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Представник Обухівської міської ради Київської області Пушенко Н.В. подала заяву про розгляд справи у її відсутність позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК\~України,\~судове\~рішення\~повинно ґрунтуватися\~на\~засадах\~верховенства права,\~бути\~законним\~і обґрунтованим.\~Законним\~є\~рішення,\~ухвалене\~судом\~відповідно до\~норм\~матеріального\~права із\~дотриманням\~норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати\~завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному\~цим\~Кодексом. При виборі\~і застосуванні\~норми права\~до спірних\~правовідносин суд\~враховує висновки\~щодо застосування\~відповідних норм\~права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду .\~Обґрунтованим\~є\~рішення,\~ухвалене\~на\~підставі повно\~і\~всебічно\~з`ясованих обставин,\~на\~які\~сторони посилаються\~як\~на\~підставу своїх\~вимог\~і\~заперечень,\~підтверджених\~тими\~доказами,\~які\~були\~досліджені в\~судовому\~засіданні. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини та приходить до висновку про задоволення позову. Суд дослідивши та оцінивши письмові докази встановив наступні обставини. Рішенням Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області № 101.7-УІІ від 08.08.2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 3223185601:01:034:0061, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення [PERSON] зареєструвала право власності на земельну ділянку, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 153426951 від 22.01.2019 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] згідно договору купівлі-продажу №1960 від 03.11.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бутенком І.О., відчужила земельну ділянку на користь [PERSON] . Рішенням Обухівського районного суду від 08.10.2019 року у справі №\~372/722/19 позов задоволено у повному обсязі. Визнано недійсним рішення 7 сесії Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області 7 скликання № 101.7-УІІ від 08.08.2017 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в [ADDRESS] », а також скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 36685044 від 18.08.2017 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 3223185601:01:034:0061 що розташована в с. Красна Слобідка Обухівського району Київської області. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення набрало законної сили 07.11.2019 року. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 22.01.2019 року [PERSON] зареєструвала право власності на земельну ділянку, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 153426951 від 22.01.2019 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що [PERSON] згідно договору купівлі-продажу №1960 від 03.11.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бутенком І.О., відчужила земельну ділянку на користь [PERSON] , про що прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 61344934 від 03.11.2021. На даний час, власником земельної ділянки з кадастровим номером 3223185601:01:034:0061 площею 0,25 га є [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та зареєстрована за відповідачем, як наслідок Обухівська міська рада позбавлена можливості користуватись і розпоряджатись спірною земельною ділянкою комунальної власності. При вирішенні цивільного спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог, встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають з встановлених обставин та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі №662/397/15-ц). Відповідно до ч.1ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 вказаної статті передбачений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Разом з тим вказаний перелік не є вичерпним, що логічно випливає зі змісту частини 3 статті: суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц). Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16, від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц). Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (ст.387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (ст.391 ЦК України, ч.2ст.52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Негаторний позов це позов власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №469/1044/17). З обставин даної справи вбачається, що право власності на земельну ділянку було зареєстровано за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу. У попереднього власника, рішення про державну реєстрауцію було скасовано, а рішення про затвердження проекту землеустрою визнано недійсним на підставі рішення суду. Вказане свідчить про те, що фактично Обухівська міська рада до складу якої входить Краснослобідська сільська рада втратила статус як фактичного, так і юридичного володільця нерухомого майна спірної земельної ділянки. Отже, належним способом захисту прав Обухівської міської ради є заявлення віндикаційного позову - про витребування майна (земельної ділянки) з чужого незаконного володіння. Відповідно до ч.1ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Одночасно, частина друга статті встановлює, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Касаційний цивільний суд Верховного Суду в своїй постанові від 10 листопада 2021 року в справі №361/3659/18 зазначив, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Стаття 2 ЦПК України визначає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Отже, саме на суд покладається обов`язок з`ясувати дійсну природу позовних вимог та в контексті дотримання балансу інтересів сторін обрати ефективний спосіб захисту прав особи, яка звернулась до суду з відповідним позовом, дотримуючись при цьому основних принципів судочинства. За ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. За ч.2 цієї статті у комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки земельна ділянка вибула з фактичного володіння Обухівської міської ради без відповідної правової підстави та за відсутності волі власника на її вибуття, наявні підстави для витребування майна на підставі ст.387 ЦК України. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. У п.п.8386 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16). Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та приводить до ефективного захисту прав власника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі №48/340). Власник з дотриманням вимог ст.388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16, від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17, від 22 січня 2020 року у справі №910/1809/18, від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18). Пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопад 2018 року у справі №488/5027/14-ц, від 30 червня 2020 року у справі №19/028-10/13). Отже, позовна вимога прокурора про скасування рішення про державну реєстрацію право власності на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку не підлягають задоволенню, оскільки не є ефективним способом захисту прав Обухівської міської ради. При цьому, варто враховувати, що під час розгляду справи за позовною вимогою про застосування належного способу захисту (зокрема у спорі за віндикаційним позовом) відмова в позові з тих мотивів, що рішення про державну реєстрацію, відомості чи запис про державну реєстрацію права на майно не визнані недійсними, або що вони не оскаржені, відповідні позовні вимоги не пред`явлені, не допускається (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року в справі №359/3373/16). Таким чином, зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням заявлених прокурором позовних вимог, в частині витребування земельної ділянки у відповідача на користь Обухівської міської ради. Щодо судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом справи,\~покладаються \~у\~разі\~задоволення позову\~-\~на\~відповідача. Враховуючи те, що судом встановлено порушення набуття права власності саме відповідачем [PERSON] , суд вважає за можливе стягнути судовий збір з [PERSON] у розмірі 5706 грн. 00 коп.

Outcome: partial