Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явлених позовів. У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та посилається на те, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Домоволодіння було придбано позивачем з прилюдних торгів. В подальшому [PERSON] виявила, що в означеному житловому будинку проживають невідомі особи, які в добровільному порядку відмовились звільнити житлове приміщення. З листа начальника реєстраційної служби виконавчого комітету Бориспільської міської ради №20-36-6581 від 26 серпня 2021 року позивачу стало відомо про те, що у житловому будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] зареєстроване місце проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На тепер [PERSON] позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися належним їй майном, оскільки невідомі їй особи самовільно зайняли належний їй житловий будинок. Тому [PERSON] просить суд усунути їй перешкоди у здійсненні права власності житловим будинком з надвірними будівлями по [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] без надання іншого житлового приміщення, а також просить зняти перелічених осіб з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В ході підготовчого провадження [PERSON] - третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову, пред`явив позов до [PERSON] , який обґрунтовує тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 7 жовтня 2013 року було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26 серпня 2010 року на ім`я [PERSON] , в частині 1/2 частки в житловому будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , а за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частку у вказаному об`єкті нерухомого майна. [PERSON] з 21 серпня 2008 року, тобто з дня смерті батька [PERSON] , є власником зазначеної частки в спірному домоволодінні, всі дії щодо продажу домоволодіння на прилюдних торгах є протиправними. Тому [PERSON] просить суд визнати недійсними: протокол проведення прилюдних торгів з реалізації житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований у [ADDRESS] , переможцем яких є [PERSON] ; акт про проведення прилюдних торгів з реалізації цього об`єкта нерухомого майна, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції 21 травня 2013 року; а також свідоцтво про право власності на це домоволодіння, видане 23 травня 2015 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В., в частині набуття [PERSON] права власності на 1/2 його частку. 2. Інформація про рух цивільної справи. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 9 листопада 2021 року (а.с.38-39 т.1) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 18 листопада 2021 року (а.с.49 т.1) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 12 січня 2022 року (а.с.84 т.1) було відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про залучення третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову, до участі до розгляду справи. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 18 лютого 2022 року (а.с.118-119 т.1) було прийнято до розгляду позов [PERSON] - третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову, Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 18 лютого 2022 року (а.с.122-123 т.1) було витребувано від Бориспільського ВДВС матеріали виконавчого провадження щодо реалізації житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] на прилюдних торгах. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 21 листопада 2022 року (а.с.22-23 т.2) були залучені [PERSON] та Бориспільський відділ ДВС у Бориспільському районі як співвідповідачі за позовом, пред`явленим [PERSON] . Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 21 грудня 2022 року (а.с.40-42 т.2) підготовче провадження було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явлених позовів. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні, а також категорично заперечує проти задоволення позову, пред`явленого [PERSON] . В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що [PERSON] не надав докази на підтвердження того, що його батько [PERSON] прийняв спадщину, що відкрилась після смерті своєї матері [PERSON] , а відтак 1/2 частка в домоволодінні по [ADDRESS] не ввійшла до складу спадщини, що відкрилась після його смерті. Тому [PERSON] не набув права власності на 1/2 частку в житловому будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] і не має права оспорювати дійсність прилюдних торгів з реалізації спірного домоволодіння. Крім того, [PERSON] пред`явив позов після закінчення строків позовної давності, що є самостійною підставою для відмови в його задоволенні. Тому представник позивача [PERSON] просить суд задовольнити позов, пред`явлений [PERSON] та відмовити у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] . Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову, [PERSON] підтримує позов, поданий [PERSON] , та наполягає на його задоволенні, а також заперечує проти задоволення позову, пред`явленого [PERSON] . Посилається на те, що рішення Бориспільського міськрайонного суду від 7 жовтня 2013 року, має преюдиційне значення для цієї цивільної справи. [PERSON] не подала жодних доказів на підтвердження того, що саме відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають в житловому будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Також [PERSON] пред`явила позов після закінчення строків позовної давності, що є самостійною підставою для відмови в його задоволенні. Оскільки [PERSON] є власником 1/2 частки у вказаному домоволодінні, його реалізація, як такого, що належало лише одному власнику [PERSON] , є незаконною. Тому представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову, [PERSON] просить суд задовольнити позов, пред`явлений [PERSON] та відмовити у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] [PERSON] не з`явилась у жодне судове засідання, вона була неодноразово у встановленому порядку повідомлена про час та місце розгляду справи. Ця обставина підтверджується судовою кореспонденцією, що в міститься в матеріалах справи (а.с.53в, 103, 104, 168, 203 т.1; а.с.62, 91, 102 т.2). [PERSON] не з`явилась у жодне судове засідання, вона була у встановленому порядку повідомлена про час та місце розгляду справи. Ця обставина підтверджується судовою кореспонденцією, що в міститься в матеріалах справи (а.с.53г, 105, 166, 199 т.1; а.с.63, 92, 103 т.2). [PERSON] не з`явився у жодне судове засідання, він був неодноразово у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду справи. Ця обставина підтверджується судовою кореспонденцією, що в міститься в матеріалах справи (а.с.53а, 106, 167, 201 т.1; а.с.64, 93, 104 т.2). [PERSON] не з`явилась у судові засідання, вона була у встановленому порядку повідомлена про час та місце розгляду справи. Ця обставина підтверджується судовою кореспонденцією, що в міститься в матеріалах справи (а.с.53ґ, 102, 165, 200 т.1; а.с.65, 94, 105 т.2). [PERSON] не з`явився у судове засідання. Він був у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується судовою кореспонденцією, яка в міститься в матеріалах справи (а.с.36, 48, 66, 95, 106 т.2). Представник Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області також не з`явився в судове засідання, направив на адресу суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за відсутності представника відділу (а.с.50 т.2). Крім того, в листі №22168 від 24 травня 2022 року (а.с.205-206 т.1) повідомив, що матеріали виконавчого провадження [NUMBER] з виконання виконавчого напису №2262 від 26 квітня 2012 року, виданого приватним нотаріусом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 182932 гривень 936 копійок, були знищені у зв`язку з закінченням строку їх зберігання. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] була власницею житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № [NUMBER] від 13 серпня 1982 року (а.с.139 т.2), копією дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 2 серпня 2010 року (а.с.154 т.2), а також копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 9 січня 1985 року (а.с.144 т.2) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00004674591 від 13 серпня 2010 року (а.с.145 т.2). [INFO] [PERSON] померла. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13 жовтня 2004 року (а.с.143 т.2). Зі змісту витягу зі Спадкового реєстру №24416569 від 6 серпня 2010 року (а.с.151 т.2) вбачається, що за час свого життя [PERSON] не склала заповіт. Тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. До спадкоємців першої черги за законом належали [PERSON] та [PERSON] , які були синами спадкодавиці. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31 грудня 1966 року (а.с.164 т.2), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00012784037 від 21 вересня 2013 року (а.с.165-166 т.2), повним витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян №0012784136 від 21 вересня 2013 року (а.с.162-163 т.2), копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 травня 1985 року (а.с.169 т.2), повним витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян №0012784737 від 21 вересня 2013 року (а.с.167-168 т.2), повним витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян №0012784172 від 21 вересня 2013 року (а.с.170-171 т.2). [INFO] помер [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 червня 2013 року (а.с.172 т.2). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя [PERSON] склав заповіт. Тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцем першої черги за законом був [PERSON] , який був сином спадкодавця. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 червня 2013 року (а.с.174 т.2). Зі змісту листа в.о. завідувача Бориспільської міської державної нотаріальної контори вих.№829/01-16 від 19 вересня 2013 року вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с.173 т.2). Однак зі змісту довідки т.в.о. начальника Бориспільського РВ УДМС України в Київській області вих.№3774 від 25 вересня 2013 року (а.с.175 т.2) вбачається, що на день відкриття спадщини місце проживання спадкодавця було зареєстроване в житловому будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] (а.с.79 т.1), та копії будинкової книги (а.с.80-81 т.1) вбачається, що [PERSON] також проживав у вказаному домоволодінні на день відкриття спадщини. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 1 лютого 2010 року (а.с.147-150 т.2) був встановлений факт прийняття [PERSON] спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] 26 серпня 2010 року на підставі цього судового рішення, що набрало законної сили, державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори видав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] (а.с.157 т.2). 19 липня 2011 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір безпроцентної позики, за яким [PERSON] передав грошові кошти в розмірі 21150 доларів США 00 центів, а [PERSON] зобов`язався повернути грошові кошти в тій самій сумі до 19 жовтня 2011 року. В той же день [PERSON] уклав з [PERSON] іпотечний договір (а.с.81-82 т.2), за яким з метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за договором безпроцентної позики [PERSON] передав в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] . 26 квітня 2012 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Квітко В.В. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під №2262 (а.с.83 т.2), про звернення стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] в рахунок погашення боргу за договором безпроцентної позики, укладеного 19 липня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] . На виконанні ВДВС Бориспільського МРУЮ перебувало виконавче провадження [NUMBER] з виконання вказаного виконавчого документа, що підтверджується розширеним витягом з цього виконавчого провадження з ВП-спецрозділу (а.с.207-210 т.1). 5 квітня 2013 року були проведені прилюдні торги з реалізації житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , переможцем яких була оголошена [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією додатку №1 до протоколу проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна, яке належить [PERSON] , №11-0615/13 (а.с.72 т.2). 21 травня 2013 року державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ склав акт про проведені електронні торги (а.с.70 т.2), на підставі якого 23 травня 2013 року приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В. видала свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, зареєстроване в реєстрі за №543 (а.с.68 т.2). На підставі цього правовстановлюючого документа рішенням приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В. №2523849 від 23 травня 2013 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №3844495 від 23 травня 2013 року (а.с.69 т.2). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 7 жовтня 2013 року (а.с.116-119 т.1) було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26 серпня 2010 року на ім`я [PERSON] , в частині 1/2 частки в житловому будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Крім того, за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частку у вказаному об`єкті нерухомого майна. Постановою Київського апеляційного суду від 4 жовтня 2022 року (а.с.4-9 т.2) було скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду від 7 жовтня 2013 року в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку в житловому будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] ; ухвалено нове рішення, яким було відмовлено [PERSON] у задоволенні позову в частині цієї вимоги. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Бориспільського міськрайонного суду від 7 жовтня 2013 року щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом було закрито. Рішенням Бориспільської міської ради №42-2-VII від 17 грудня 2015 року вул.Червоноармійська в м. Бориспіль була перейменована на вул. Європейська. 5. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо спадкування після смерті [PERSON] . Відповідно до ч.1, ч.2 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснювалось за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом мало місце, коли і оскільки воно не було змінено заповітом. Згідно з ч.1 ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги були, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно було, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР вважалось, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Ці дії належало вчинити протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.2 п.4 постанови №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», обставини, встановлені під час розгляду справи за позовом про право на майно, не мають обов`язкової сили для осіб, які не брали участі у справі. Такі особи мають право на звернення до суду із самостійним позовом про право на це майно. Разом із тим під час розгляду справи за таким позовом суд враховує обставини раніше вирішеної справи про право на спірне майно незалежно від того, встановлені вони судовим рішенням, що набрало законної сили, у цивільній, господарській або адміністративній справі. Якщо суд дійде інших висновків, ніж ті, що містяться в судовому рішенні щодо раніше вирішеної справи, він має навести відповідні мотиви. При цьому суд має виходити з того, що правові висновки суду і встановлені ним обставини не є тотожними поняттями. Висновки (судження) суду щодо прав і обов`язків сторін, зроблені на підставі встановлених при розгляді справи обставин, не є преюдиційними. б. щодо спадкування після смерті [PERSON] , а також права [PERSON] на оспорювання дійсності прилюдних торгів. Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 24 вересня 2020 року у справі №372/3161/18 (провадження №61-86св20), виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку. Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №678/301/12 (провадження №14-524цс18), зі змісту якого вбачається, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (ст.ст.203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури та порядку проведення торгів. При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також початкову ціну реалізації майна; правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів тощо. Відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. в. щодо підстав для усунення перешкод у користуванні домоволодінням. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 14 травня 2020 року у справі №336/1773/17 (провадження № 61-5924св18) у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. У зв`язку із цим, відповідно до статті 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права. За таких обставин, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про відмову в позові з тих підстав, що заявлена у цій справі вимога про зняття з реєстраційного обліку місця проживання відповідача у вказаній квартирі не може бути задоволена у розумінні статті 16 ЦК України, оскільки поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.11 постанови №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо позову, пред`явленого [PERSON] . Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та її представник [PERSON] не подали докази на підтвердження того, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають в домоволодінні по [ADDRESS] . Зі змісту листа начальника РС виконавчого комітету Бориспільської міської ради №20-36-6581 від 26 серпня 2021 року (а.с.20 т.1) та відповідних довідок РС виконавчого комітету Бориспільської міської ради (а.с.41, 43, 45, 47 т.1) вбачається, що місце проживання відповідачів зареєстровано у вказаному житловому будинку. У зв`язку з тим, що реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється лише з метою створення умов для реалізації виборчих прав особи, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних та публічних послуг, ведення з нею офіційного листування та здійснення інших комунікацій, сама по собі реєстрація місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в домоволодінні по [ADDRESS] не є достатнім та беззаперечним доказом того, що відповідачі насправді проживають в цьому об`єкті нерухомого майна. Навпаки, з численних довідок форми №20 (а.с.53в, 53г, 53ґ, 102, 103, 104, 105, 106, 165, 166, 167, 168, 199, 200, 203 т.1) вбачається, що жодного разу не вдалось вручити судові повістки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони тривалий час відсутні за зареєстрованим місцем проживання. Чинним цивільним та житловим законодавством України не передбачено примусове виселення осіб, які не проживають у житлі, що є предметом спору. В такому випадку [PERSON] належить звернутись до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим будинком, а не про їх виселення з цього об`єкта нерухомого майна. Ця обставина свідчить про те, що позивач обрав неналежний та неефективний спосіб захисту його права. З огляду на це суд висновує, що підстави для виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] належить відмовити. Відсутність підстав для виселення відповідачів зі спірного домоволодіння унеможливлює зняття їх з реєстраційного обліку. Вжиття цього заходу можливе у разі визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим будинком з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Тому у задоволенні позову в частині вказаної вимоги [PERSON] слід відмовити також у зв`язку з її передчасністю. б. щодо позову, пред`явленого [PERSON] . В матеріалах цивільної справи міститься копія рішення Бориспільського міськрайонного суду від 7 жовтня 2013 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва на спадщину за законом та визнання права власності на частку в спірному домоволодінні. З мотивувальної частини цього судового рішення вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину, що відкрилась після смерті його матері [PERSON] , шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном. Зокрема, він постійно проживав у житловому будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Однак станом на день ухвалення вказаного рішення суду спірне домоволодіння вже не було власністю [PERSON] та належало [PERSON] , яка не була залучена до участі у розгляді цивільної справи. В такому випадку за правилом, передбаченим ч.5 ст.82 ЦПК України, прийняття [PERSON] спадщини, що відкрилась після смерті його матері [PERSON] , підлягає перевірці в судовому порядку та може бути спростовано [PERSON] та її представником [PERSON] . Крім того, за своєю правовою природою констатація вказаного факту є лише висновком суду, а не обставиною, встановленою судом на підставі поданих доказів. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.2 п.4 постанови №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», в такому випадку [PERSON] та його представник [PERSON] не звільнені від обов`язку доведення прийняття [PERSON] спадщини, що відкрилась після смерті його матері [PERSON] . Ця обставина підлягає доказуванню на загальних підставах. Зокрема, з матеріалів спадкової справи №02-14, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що її син [PERSON] не подавав до Бориспільської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та його представник [PERSON] також не подали жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON] фактично вступив в управління або володіння спадковим майном [PERSON] протягом шести місяців з дня її смерті. Крім того, впровадженні Бориспільського міськрайонного суду перебувала цивільна справа №2-205/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсними довіреності та договорів купівлі-продажу домоволодіння. В ході розгляду вказаної цивільної справи [PERSON] подав заяву, в якій він повідомив суд про те, що його батько [PERSON] не проживав у спадковому домоволодінні [ADDRESS] та не користувався цим об`єктом нерухомого майна після смерті [PERSON] . Ретельний аналіз наведених обставин переконливо свідчить про те, що [PERSON] не прийняв спадщину, що відкрилась після смерті його матері [PERSON] . У зв`язку з тим, що він не набув у встановленому порядку право власності на 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] , вказане майно не ввійшло до складу спадщини, що відкрилась після його смерті. Очевидно, що [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті його батька [PERSON] , також не міг набути право власності на 1/2 частку в житловому будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Тому він не є заінтересованою особою в розумінні ч.3 ст.215 ЦК України, яка має право оспорювати дійсність прилюдних торгів з реалізації спірного домоволодіння. Станом на день проведення вказаних торгів [PERSON] був єдиним власником цього об`єкту нерухомого майна, тому його реалізація на прилюдних торгах не суперечить чинному законодавству. З огляду на це суд дійшов до переконання щодо відсутності підстав для визнання недійсними протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації спірного домоволодіння та акту про проведення прилюдних торгів з реалізації цього об`єкта нерухомого майна, а також для визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння в частині 1/2 частки в житловому будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Тому у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] , слід відмовити. в. щодо застосування строку позовної давності та відшкодування судового збору. Встановлено, що у задоволенні обох позовів відмовлено у зв`язку з безпідставністю заявлених вимог. Тому суд критично оцінює посилання представників сторін [PERSON] та [PERSON] на пропущення строку позовної давності. Такий висновок суду узгоджується з абз.3 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 7264 гривень 00 копійок, а [PERSON] - грошові кошти в розмірі 2977 гривень 20 копійок. Ці обставини підтверджуються квитанцією від 3 листопада 2021 року та 17 лютого 2022 року (а.с.35, 115 т.1). У задоволенні пред`явлених ними позовів відмовлено в повному обсязі. З огляду на це суд висновує, що підстави для відшкодування [PERSON] та [PERSON] витрат на оплату судового збору відсутні.

Outcome: dismissed