Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

11 січня 2023 року позивач, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 липня 2021 року, [PERSON] є власником будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку на даний момент зареєстрована донька позивача: [PERSON] . Проте, відповідач [PERSON] фактично у даному будинку не проживає з квітня 2018 року. Всі матеріальні витрати по утриманню будинку позивач несе самостійно. Місце перебування відповідача, позивачу не відомо, що унеможливлює вирішення питання в позасудовому порядку. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі, порушує права позивача та обмежує право користування вказаним нерухомим майном. Ухвалою суду від 18 січня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження по справі з викликом сторін, призначено перше судове засідання. (а.с. 16-17) Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.10) Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, що підтверджується, поштовими конвертами, повернутим на адресу суду з відміткою "За закінченням терміну зберігання" та "Адресат відсутній за вказаною адресою". (а.с. 23, 25). В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ухвали суду від 22 березня 2023 року, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи відповідно до\~ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 липня 2021 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 липня 2021 року, [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . (а.с.6, 7) Із довідки виданої квартальним встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована: [PERSON] . (а.с.9) Відповідно Акту від 10 січня 2023 року - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає з квітня 2018 року. (а.с. 8). Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню, оскільки інтереси позивача порушені, вона не має змоги користуватися та розпоряджатися належним їй майном на свій розсуд. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved