Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 14.02.2001 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Новоставецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №6. Від шлюбу у них народилося двоє дочок - [PERSON] , 2002 року народження та [PERSON] , 2005 року народження. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. З вини обох подальше сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, між ними часто виникають сварки, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Їх шлюбні відносини фактично припинилися, примирення з відповідачем неможливе. Оскільки сім`я остаточно розпалася, її збереження неможливе та недоцільне, просить шлюб розірвати, строк на примирення не надавати. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, подав заяву про підтримання позовних вимог, просить шлюб розірвати, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, в суд не з`явилася, подала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 14 лютого 2001 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Новоставецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Враховуючи, що відповідач не надала суду доказів, які б спростовували докази позивача і свідчили про необхідність збереження шлюбу, подала заяву про визнання позовних вимог, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved