Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

В провадженні суду перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «КрісталЕссет Менеджмент» про поділ спільного майна подружжя. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2022 року позовні вимоги задоволено частково, в порядку поділу майна подружжя визнано за [PERSON] право власності 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Разом з тим, 12.01.2023 року представником позивача була подана заява про ухвалення додаткового рішення, з урахуванням уточнення до заяви від 15.02.2023 року, в якій вона просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в сумі 16 958,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 5 255,00 грн., оскільки зазначені питання не були вирішені судом. 07.02.2023 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в частині сплати за кожне судове засідання, посилаючись на те, що він не був на жодному судовому засіданні, а оскільки він не був присутнім, то розгляд справи відкладався, тому відкладення розгляду справи не можна вважати участю у судовому засіданні. Представник позивача в судовому засіданні підтримала подану заяву та просила задовольнити її. Інші учасники в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Як вбачається зі змісту рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2022 року, судом не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, а тому суд вважає за необхідне вирішити зазначене питання в додатковому рішенні. Дослідивши матеріали вищезазначеної справи суд вважає за необхідне задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення частково, виходячи з наступного. Як встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2022 року позовні вимоги задоволено частково, в порядку поділу майна подружжя визнано за [PERSON] право власності 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Так, ст. 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. (ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Крім того, ч. 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 р. у справі №910/906/18. На підтвердження обставини викладених у клопотанні про стягнення судових витрат понесених [PERSON] у зв`язку з розглядом в суді цієї справи представником позивача було надано до суду: копію Договору №27/2020-у про надання правової допомоги від 13.10.2020 року; копію розрахунку судових витрат. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 р.) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. Надаючи оцінку наведеному в розрахунку судових витрат, де викладено об`єм виконаних адвокатом робіт та витрачений ним на це час, суд зазначає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача 1/2 від 3 000,00 грн. за прибуття для участі у судовому засіданні, оскільки останнє не відбулось. Також, надаючи оцінку п. 2 розрахунку судових витрат, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача 1/2 від 1 059,00 грн. за виїзд до Шевченківського районного суду м. Києва, оскільки така робота не є правничою допомогою в розумінні положень ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Таким чином, з урахуванням клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, суддя вважає що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок [PERSON] , є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг, а тому приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити частково, а розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, підлягає зменшенню та відшкодуванню в загальній сумі 14 928,50 грн., а також відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 255,00 грн.

Outcome: partial