Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

12.10.2022 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом, в якому зазначив, що [INFO] помер його батько, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Кароліно-Бугазською сільською радою, актовий запис № 08. Після нього залишилося спадкове майно у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Факт родинних відносин з батьком підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Квартира [ADDRESS] належить членам родини [PERSON] , а саме [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі розпорядження органу приватизації від 22.03.1993 за № 074/1474, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 16.10.1998 року. Рішенням Кароліно-Бугазської сільської ради № 122 від 26.01.1999 року вул. Калініна була перейменована в вул.Чорноморська, [NUMBER] змінений на [NUMBER]. Померлий не залишив заповіту, спадкоємцями 1 черги після [PERSON] були його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Позивач не подавав заяву про вступ до спадщини після смерті батька, спадкова справа не заводилась, однак мати [PERSON] залишалась проживати в квартирі, робила там ремонти, оплачувала комунальні послуги і тому фактично вступила в спадщину, що підтверджується довідками № 207 та №208 від 18.08.2022р., виданими Кароліно-Бугазською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріуса Куркан Н.Ф. з відповідною заявою про вступ до спадщини, була заведена спадкова справа № 87/2016. Однак приватним нотаріусом Куркан Н.Ф, було видано свідоцтво про право власності лише на 1/3 частину квартири. Стосовно 1/3 частини квартири, що була оформлена за померлим батьком [PERSON] приватний нотаріус Куркан Н.Ф. надала лист-роз`яснення № 335/02-14 від 03.10.2022 р., в якому зазначила, що [PERSON] необхідно звернутись до суду для вирішення питання щодо підтвердження факту прийняття спадщини після спадкодавця. З наведених підстав, позивач просив суд визнати за ним право приватної власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину квартири. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, представник позивача до суду з`являвся, про що є відповідна розписка, просив суд задовольнити позов та розглянути без участі позивача. Представник відповідача Кароліно-Бугазської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце підготовчого судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти прийняття заочного рішення та просить суд розглянути справу без участі представника сільської ради. З урахуванням вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, відповідно до якої, за результатами розгляду підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши письмові матеріали по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент прийняття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Особа яка прийняла частину спадщини вважається такою, що прийняла все спадкове майно. Відповідно до вимог ст.ст. 16,392 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За приписами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах незаборонених законом в тому числі і у порядку спадкування і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1217 ЦК України передбачено спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст. 1222,1223,1268 ЦК України спадкоємець за законом набуває право власності на спадщину з моменту відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину - не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у видів трати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Кароліно-Бугазською сільською радою, [INFO] помер [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 08. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої входила 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Зазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності членам родини [PERSON] , а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про право власності від 16.10.1998 року. Рішенням Кароліно-Бугазської сільської ради № 122 від 26.01.1999 року вул. Калініна була перейменована в вул..Чорноморська, [NUMBER] змінений на [NUMBER]. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . За життя вона не оформила після померлого чоловіка [PERSON] спадщину, до нотаріуса не зверталася, однак після його смерті залишилася проживати у вищезазначеній квартирі. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст.525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Отже, виходячи з вищезазначеного, [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого у 2001 році чоловіка [PERSON] , так як вступила у фактичне володіння квартирою, однак за життя не оформила належним чином свідоцтво про право на спадкове майно. Відповідно до пункту 23 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як єдиний спадкоємець за законом після смерті своєї матері позивач у встановленому законом порядку звернувся до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф.. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] яка померла [INFO] та прийняла спадщину після свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , та отримав відмову у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на квартиру, про що видана лист-роз`яснення №355/02-14 від 03.10.2022 р. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] , окрім позивача, відсутні. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved