Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

02 листопада 2021 року позивач звернувся у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: зобов`язати відповідачку не чинити перешкоди в спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , визначити спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини, а саме: -перша та третя субота або неділя (за домовленістю з матір`ю) місяця з 10 до 21 години без присутності матері (ночівля за згодою дитини, враховуючи стан здоров`я дитини); -10 календарних днів відпочинку в літній період, за згодою дитини та домовленістю з матір`ю дитини; -святкування Нового року, Пасхальних свят за місцем проживання батька без присутності матері (ночівля за згодою дитини, враховуючи стан здоров`я дитини); -проведення днів народження у сам день народження або протягом семи календарних днів з моменту дня народження батька, діда [PERSON] , баби [PERSON] , дядька [PERSON] , та другий день після дня народження дитини у тому числі у місцях проведення дитячих розваг та святкувань, без присутності матері. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що з 04 березня 2016 року по 17 березня 2021 року перебував у шлюбі з [PERSON] . Під час перебування у шлюбі [INFO] в них народилася дочка [PERSON] . Дитина проживає з відповідачкою. З моменту розірвання шлюбу у нього з відповідачкою почалися непорозуміння щодо його участі у вихованні дочки, її відвідування, остання створювала штучні перешкоди у спілкуванні з дитиною. З метою вирішення спору він вимушений звернутися до суду. 10 березня 2022 року Рівненським районним судом, за клопотанням позивача, замінено первісного відповідача [PERSON] на належного [PERSON] . Під час розгляду справи по суті позивач пославшись на обставини викладенні в позовній заяві просив її задоволити в повному обсязі. Представник позивача позицію довірителя повністю підтримала, просила позовну заяву задоволити в повному обсязі. Відповідач, під час вступного слова позов не визнала, однак в подальшому після початку розгляду справи по суті подала до суду письмову заяву в якій вказала на те, що позов визнає повністю та просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з неї, з 10000 грн. до 2000 грн. Представник відповідача повністю підтримала позицію довірительки. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області в судовому засіданні повідомила, що орган опіки та піклування повністю підтримує поданий ним висновок від 25 травня 2022 року. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 26 вересня 2016 року Виконавчим комітетом Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області та копією рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 14 червня 2021 року (справа №570/184/21). Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 17 березня 2021 року (справа №570/183/21) шлюб між сторонами розірвано. На даний момент дитина проживає разом з матір`ю - відповідачем, за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає, що сторони на момент пред`явлення позову не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способу участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття спільного рішення. Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, відповідно дост.157 СК України, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Таким чином, законодавство України закріпило право одного з батьків, хто проживає окремо від дитини, на спілкування з нею та право брати участь у її вихованні. Законодавством також встановлений обов`язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у здійсненні батьком прав щодо виховання сина та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку. Відповідно до положень ст. 3 "Конвенції про права дитини" від 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбулою ст.ст. 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції "Про права дитини", ст.ст.141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини у зазначеній категорії спорів, зокрема рішення Європейського Суду від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" та рішення від 27 листопада 1992 року у справі "Олссон проти Швеції" визначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно ч.5ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Шпанівської сільської ради про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею від 25 травня 2022 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити наступний порядок спілкування [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON] , 2016 року народження: -перша та третя субота місяця з 10 до 21 години без присутності матері (ночівля за згодою дитини, враховуючи стан здоров`я дитини); -10 календарних днів спільного відпочинку в літній період, за згодою дитини та домовленістю з матір`ю дитини; -святкування Нового року, Пасхальних свят за місцем проживання батька без присутності матері (ночівля за згодою дитини, враховуючи стан здоров`я дитини); -проведення днів народження у сам день народження або протягом семи календарних днів з моменту дня народження батька, діда ( [PERSON] ), баби ( [PERSON] ), дядька ( [PERSON] ), та другий день після дня народження дитини у тому числі у місцях проведення дитячих розваг та святкувань, без присутності матері. На час надання відпустки [PERSON] , який мобілізований до ЗСУ, побачення та спілкування з дочкою рекомендовано за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Навпаки, спілкування дочки з батьком буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З огляду на викладене, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання приймати участь у її вихованні, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає її нормальному розвитку, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дитиною, суд, з урахуванням інтересів дитини, її малолітнього віку, стану здоров`я, поведінки батьків, між якими не має порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На переконання суду під час розгляду даної справи жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б обумовлювало побачення батька з дитиною у присутності матері, не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. Судом прийнято до уваги, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду і не є обов`язковими та повинен оцінюватись судом за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про доцільність задоволення позову та встановлення способу участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовна заява підлягає задоволенню повністю сплата судового збору та інших судових витрат покладається на відповідача. Як вбачається із квитанції №0.0.2321497737.1 від 29 жовтня 2021 року позивач при подачі даної позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідача заявлялось клопотання про зменшення розміру судових витрат, в якому остання просив суд зменшити та задовільнити заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представника позивача у сумі 2000 грн., оскільки розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. є необґрунтований. Проте, всупереч вимог ч. 6 ст.137 ЦПК докази неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги вказане клопотання не містить. На підтвердження здійснених позивачем витрат на професійну правничу допомогу останнім надано: витяг із договору №26/10/21 про надання правової (правничої) допомоги адвокатом від 26 жовтня 2021 року; копію акту приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової (правничої) допомоги адвокатом від 26 жовтня 2021 року, складеного 13 квітня 2022 року, у якому вказано, що витрати на правничу допомогу щодо розгляду даної справи становлять 10000 грн. 00 коп., та копії квитанцій про сплату зазначеної суми. Таким чином, судом встановлено, що позивач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 00 коп. За таких обставин, позивачем доведено належними доказами факт понесених витрат на правничу допомогу. На думку суду, заявлений розмір витрат не суперечить складності справи та часу, витраченого на надання послуг. Отже, суд доходить висновку про покладення на відповідача обов`язку компенсувати позивачу витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved