Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] , в особі представників [PERSON] та [PERSON] , звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. Вказаний позов мотивований тим, що [PERSON] та [PERSON] з серпня 2005 року перебували в шлюбі. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . 19.07.2008 шлюб між сторонами розірвано. Після розлучення [PERSON] до виповнення Арсенію п`яти років кожного місяця висилав двісті доларів США, іноді він приходив до сина, але не часто один раз на два-три місяці. Після виповнення шести років [PERSON] відповідач перестав висилати кошти та приходити до сина. Позивач забезпечувала дитину сама. Як стало відомо позивачу, відповідач одружився та в новій сім?ї у них народилась ще одна дитина від нового шлюбу. Відповідач в житті свого сина не з`являється вже 10 років. Позивач зазначає, що проживає разом з дитиною за адресою: [ADDRESS] . У дитини є окрема кімната обладнана всім необхідним для відпочинку та навчання. Враховуючи викладене, позивач просить стягувати щомісячно з [PERSON] , [INFO] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 10000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову; стягувати з [PERSON] , [INFO] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за минулі три роки, починаючи з 01.11.2018 по 01.11.2021 в сумі 180000,00 грн.; позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2022 відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.03.2023 по вищевказаній цивільній справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без участі сторони позивача. Зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Будь-яких заяв та клопотань до суду не надав. Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації всудове засідання свого представника не направили, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (стаття 12 Закон України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 15 вказаного Закону батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (стаття 165 СК України). Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого й умисного нехтування ними своїми обов`язками. За змістом наведених норм матеріального права предметом доказування у справах про позбавлення батьківських прав є наявність однієї із підстав або декількох підстав, передбачених частиною першою статті 164 СК України, - у розглядуваному випадку наявності факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків, яке може проявлятися у вищенаведених діях і бездіяльності по відношенню до дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з серпня 2005 року. Від шлюбу у сторін народилась спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] , про підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві 25.05.2006. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, повторно 20.12.2011, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 211 від 19.07.2008. Дитина наразі проживає з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди від 03.10.2022 № 1-В/В. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , 2006 року народження відвідує ліцей «Голосіївський» № 241, за адресою: [ADDRESS] , додатково відвідує спортивну секцію з футболу. Згідно характеристики ліцею «Голосіївський» № 241 міста Києва від 31.10.2022 № 292 [PERSON] навчається у гімназії з 7 класу. Зарекомендував себе як дисциплінований учень. Має здібності до вивчення предметів гуманітарного циклу. Хлопець працелюби вий, комунікабельний, завжди охайний, користується повагою серед товаришів, уміє триматися в колективі. Вихованням Арсенія займається мати, [PERSON] . [PERSON] постійно підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться успіхами сина, спілкується з учителями. Батько, [PERSON] , за період навчання дитини в ліцеї батьківські збори не відвідував, з класним керівником щодо навчання та виховання сина не спілкувався. Мати - [PERSON] , працює у Споживчому товаристві «ПОЛІГОНАЛЬ» на посаді перекладача та має місячний дохід у розмірі 25000 грн. За місцем роботи характеризується позитивно, що підтверджується довідкою про доходи від 12.01.2023 № 05-01/23 та характеристикою з місця роботи наданою Споживчим товариством «ПОЛІГОНАЛЬ» за підписом голови правління. Позивач зазначила, що інвестувала кошти у дві нові квартири, що підтверджується Попереднім Договором купівлі-продажу квартири, укладеним 20.11.2019, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лищук Л.А. за реєстровим № 1234 та Договором про внесення змін до Попереднього договору, укладеного 15.07.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лищук Л.А. за реєстровим № 4103 та договором купівлі-продажу майнових прав № 728/2/2-К від 07.07.2021. Крім того, позивач немає ознак наркологічних захворювань та психологічної патології, що підтверджується Довідкою, виданою 11.08.2021 Міністерством внутрішніх справ серії ААА № 1149381. Медичною довідкою про проходження обов`язкового попереднього та періодичного психіатричного огляду серії ААН № 470183, виданої 05.08.2021 ТОВ «Клініка ім. Гальченко В.В.» Відповідач - [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, з метою з`ясування думки батька щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] двічі запрошували до Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації рекомендованими листами з повідомленнями, для надання пояснень та необхідного пакету документів. Проте, [PERSON] до служби не з`явився, пояснень та документів не надав. За інформацією відділу служби у справах дітей та сім?ї Центру соціальних служб Бучанської міської ради Київської області, відібрати пояснення у [PERSON] щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , 2006 року народження не виявилось можливим. При неодноразових інспектуваннях за місцем реєстрації батька двері помешкання ніхто не відчиняв. За інформацією Голосіївського районного в місті Києві центру соціальних служб від 16.11.2022 № 100/09/10-930 за результатами проведеної роботи психолога з неповнолітнім [PERSON] встановлено, що останній має емоційний зв`язок та прихильність до матері. Відносини з матір`ю характеризуються вираженими емоційними відносинами, налагодженою та комфортною для [PERSON] та його матері взаємодію. Матір задовольняє потреби [PERSON] , а відносини у парі «матір-дитина» сприятливі. Відповідно до висновку виданим Службою у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 100-729 від 24.01.2023, вважають за доцільність позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , 2006 року народження. Як вбачається із вказаного висновку, відносини з батьком неповнолітній не характеризує і не описує, у зв`язку з тим, що батько відсутній у його житті. У зв`язку з тим, що [PERSON] стверджує, що зі своїм батьком не спілкується і останній раз бачився з ним у 2011 році, прихильність дитини до батька не може бути сформована. Крім того, згідно системи електронного документообігу АСКОД, протягом 2014-2022 років [PERSON] до органу опіки та піклування з заявами щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способів участі у вихованні та спілкуванні з нею не звертався. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 №3 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд наголошує, що виконання батьківських обов`язків не обмежується лише матеріальним забезпеченням дитини, важливим фактором є спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, виявлення інтересу до її внутрішнього світу, створення умов для отримання нею освіти. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При ухваленні рішення по справі суд керується Законом України «Про державний бюджет на 2023 рік» яким встановлено у 2023 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: для дітей віком від 6 до 18 років - з 1 січня 2833 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 50 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує положення ч.1 ст.182 СК України. При цьому суд виходить з того, що судом встановлено, що сторони у справі є розлученими. Як зазначає позивач у відповідача є нова сім?я і народилась дитина від нового шлюбу, відповідач є працездатною людиною, проте місце його роботи невідомо, сторони по справі є батьками одного неповнолітнього сина, який проживає з позивачкою. При визначенні зазначеного розміру аліментів суд виходить із встановлених обставин у справі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є молодим працездатним чоловіком, відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Спільний син сторін у справі проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини. Серед іншого суд враховує стан здоров`я позивачки, матеріальне становище дитини та платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Проаналізував докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, суд вважає наявними підстави відповідно до ч.2 ст.184 СК України для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., починаючи з 22 листопада 2021 року, оскільки такий розмір аліментів аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В той же час, суд вважає необґрунтованим та недоведеними з боку позивачки розмір аліментів у сумі 10000 грн. щомісячно, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок по утриманню дитини покладено у рівній мірі на обох батьків з урахуванням дотримання балансу відповідних їх прав та обов`язків. Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У цій статті закріплюється одна з характерних ознак батьківських прав та обов`язків - їх належність однаковою мірою обом батькам. Концепція рівності ґрунтується на одному з основних принципів сімейного права України - принципі рівності чоловіка та жінки. Відповідно до статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Жодних доказів, які б підтверджували розмір витрат на дитину, позивачем не надано, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд надає оцінку тому, що поняття «мінімум» визначає крайню межу, а частина друга статті 182 СК України зобов`язує встановити розмір аліментів необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В даному контексті суд пов`язує поняття гармонійного розвитку із процесом виховання дитини, як всебічно та гармонійно розвиненої особистості - члена суспільства у демократичній державі, якою проголошена Україна. Такий процес можливий лише при повній взаємодії всіх ланок суспільства: сім`ї, навчально-виховних закладів, громадських формувань, спеціальних інституцій держави. І лише комплексний підхід може принести очікувані результати. Він передбачає забезпечення єдності вимог у системі всебічного гармонійного виховання, а також єдності й узгодженості форм, засобів і методів впливу на особистість та включає завдання морального, розумового й фізичного виховання. Суд доходить висновку, що при встановлених у цій справі обставинах, зважаючи на відсутність доказів щомісячних витрат на дитину, розмір аліментів у сумі 5000 гривень щомісячно є достатнім та справедливим по відношенню до всіх осіб, права яких зачіпляються при розгляді цієї справи. При цьому суд враховує можливість зменшення або збільшення розміру аліментів за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Вказане право закріплене статтею 192 ЦПК України. Що стосується стягнення аліментів за минулий період, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. У відповідності до ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів у розумінні ч.2 ст.191 СК України, тому суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача про стягнення аліментів за минулий період. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial