Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернувся до Києво-Святошинський районний суд Київської області з даним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був рідним братом [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 15 листопада 2017 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області. Після смерті [PERSON] - рідного брата Позивача [PERSON] , відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на 3 - х кімнатну квартиру, яка розташована за адресою : [ADDRESS] на другому поверсі трьох поверхового будинку, загальною площею - 45, 8 кв. м., житловою площею - 29, 9 кв. м., частина якої належала померлому [PERSON] , а інша 1/2 частина - Позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності відповідно свідоцтва про право власності на житло виданого згідно розпорядження за №59 від 29.04.2003 року органом приватизації Боярської міської ради та зареєстровано в КСБТІ на праві спільної часткової власності, тобто вони є співвласниками даної квартири. 07 травня 2018 року для прийняття спадщини позивач із заявою звернувся до Києво - Святошинської державної нотаріальної контори Київської області, але заяву на прийняття спадщини нотаріус у Позивача не прийняла у зв`язку з тим, що серед інших документів, наданих позивачем, не було свідоцтва про народження покійного [PERSON] , необхідного для встановлення родинних зав`язків між [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з тим, що фактично з 2014 року погіршився зір позивача і відповідно консультативного заключения КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» центра мікрохірургії ока та лазерних методів йому встановлений діагноз: оперована III (я) глаукома лівого ока, початкова катаракта правого ока, він фактично втратив зір і на протязі останнього часу, а саме в грудні 2019 року переніс ще одну операцію на праве і ліве ока, відновити свідоцтво про народження померлого [PERSON] вдалося його дружині тільки наприкінці 2021 року. [INFO] позивачеві - [PERSON] МСЕК м. Ірпінь встановлена перша група інвалідності, підгрупа Б довічно у зв`язку із захворюванням по зору відповідно довідки акту огляду МСЕК №517 м. Ірпінь від 16.03.2020 року. З огляду на зазначене, позивач має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя його рідному брату - [PERSON] , однак через відмову нотаріуса він був позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку. А тому просив суд визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, а саме частини квартири [ADDRESS] , раніше належній на праві спільної часткової власності його померлому рідному брату [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на частину квартири загальною площею - 45,8 кв. м., житловою площею - 29,9 кв. м., раніше належаній на праві спільної часткової власності померлому [PERSON] , яка розташована за адресою : [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , його рідного брата. Ухвалою від 01.06.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 14.07.2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначає, що позивачем не обґрунтовано наявність поважних причин, що зумовили пропущення строку на прийняття спадщини. Так само, не знаходять свого підтвердження доводи позивача про те, що йому нотаріусом ніби - то відмовлено в отриманні його заяви про прийняття спадщини у зв`язку з відсутністю у позивача свідоцтва про народження померлого [PERSON] , у справі відсутнє належне підтвердження факту відмови нотаріуса від вчинення нотаріальної дії. Крім того, зазначає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, а тому позов є передчасним, оскільки факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] не встановлено належним чином, а тому проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі та просить відмовити у їх задоволені. Ухвалою від 21.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа Києво-Святошинська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилась, свого представника до суду не направила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини, справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 15 листопада 2017 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина майно. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначає позивач, 07 травня 2018 року для прийняття спадщини він звернувся із заявою до Києво - Святошинської державної нотаріальної контори Київської області, але заяву на прийняття спадщини нотаріус у позивача не прийняла у зв`язку з тим, що серед інших документів наданих позивачем, не було свідоцтва про народження покійного [PERSON] необхідного для встановлення родинних зав`язків між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та відмови нотаріуса від вчинення нотаріальної дії. Крім того, судом встановлено, що позивач має прізвище « [PERSON] », а померла особа « [PERSON] ». Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Враховуючи, вище викладене суд вважає, що позов є передчасний, оскільки факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] не встановлений. За наведених обставини суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Outcome: dismissed