Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

заявниця звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з заявою в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , шляхом встановлення наступних заходів тимчасового обмеження прав у спосіб: -заборони [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; -обмеження спілкування [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] ; -заборони [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [INFO] ; -заборони [PERSON] , [INFO] , вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заява обгрунтована тим, що [PERSON] , [INFO] проживає разом з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , матір`ю [PERSON] , [INFO] та батьком [PERSON] , [INFO] , у квартирі [ADDRESS] . Під час спільного проживання у квартирі [PERSON] протягом тривалого періоду що триває кількох років, постійно провокує та вчиняє сімейні конфлікти, що переростають у сварки та скандали. Кривдник має неврівноважений характер і користуючись тим, що він сильніше постійно намагається їх побити. Внаслідок такої поведінки кривдника, [PERSON] та [PERSON] неодноразово звертались за захистом своїх прав до органів поліції. Протягом багатьох років кривдник зловживає алкогольними напоями та має відповідну залежність. Перебуваючи у стані сп`яніння кривдник намагається спровокувати конфлікт з іншими співвласниками квартири, а також з малолітньою дитиною [PERSON] . При вирішенні побутових питань вони не можуть досягти згоди, у зв`язку з різним відношенням до життя, різним підходом до ведення домашнього господарства, внаслідок чого всі перебували у стресовому стані. У зв`язку з протиправними діями з боку кривдника по відношенню до інших членів спільне проживання у квартирі є неможливим, оскільки кривдник постійно порушує права інших співвласників на володіння та користування належним їм майном. Співвласниками квартири [ADDRESS] є три особи: [PERSON] є власником 1/5 частки квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.01.1996 року; [PERSON] є власником 3/5 часток квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.01.1996 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.03.2004 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.11.2006 року; кривдник є власником 1/5 частки квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.01.1996 року. [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Заявниця посилається на те, що після народження [PERSON] поведінка [PERSON] погіршилась. Він став більш агресивний, продовжував зловживати алкогольними напоями, а також з незрозумілих причин погано ставився до його онуки - [PERSON] , кривдник вчиняв дії, які мають ознаки домашнього насильства, внаслідок чого [PERSON] постійно перебувала у стресовому стані, що негативно відображалось на стані її самопочуття та здоров`я, а згодом потребувала кваліфікованої допомоги лікарів. При спілкуванні з онукою кривдник систематично застосовує словесні образи, погрози та приниження, використовує нецензурну лайку, погрози, залякування, цькування, погрози та завдання тілесних ушкоджень, штовхань, в тому числі по відношенню до [PERSON] та її матері - [PERSON] , внаслідок чого вони були змушені неодноразово викликати поліцію, що фіксувала вказані обставини. Постійне перебування [PERSON] у тривожному та стресовому стані призвело до того, що вона постійно смоктала палець, що призвело до сильної деформації у ротовій порожнині. Тобто якщо в нормі в людини зуби виростають з верхньої щелепи вертикально вниз, то в цьому випадку зуби росли горизонтально вперед і стирчали з рота, через що була порушена функція жування. Приблизно у грудні 2020 року [PERSON] проходила обстеження у стоматологічній клініці « [INFO] ». Як наслідок дитина 6 місяців носила пластину, проте прикус вдалося виправити лише частково. На даний час відвідує ортодонта та продовжує лікування. Дана обставина підтверджується випискою стоматологічної клініки «Люкс Медікал». Психологічний тиск кривдника на дитину, а також на інших членів сім`ї, свідком яких була [PERSON] , викликав у дитини проблеми з нервовою системою, з метою лікування яких [PERSON] відвідувала дитячого невролога, про що видана довідка КНП «КДЦ» Голосіївського району міста Києва від 25.10.2022 року, в якій зазначено у дитини виявлено неврозоподібний стан. Крім того, постійне перебування дитини у стресовому стані через протиправні дії з боку кривдника також призвели до того, що у [PERSON] почались проблеми із сечовим міхуром. У дитини розвинулась проблема із триманням сечі, вона не могла впоратись із нервовим станом, що спричиняло їй великий дискомфорт та ще більше негативно відображалось на її нервовому стані. Особливо травматичними є ситуації, коли це трапляється в школі. До 2022 року лікування не давало результату і вдалося вирішити проблему лише після того, як дитина перестала знаходитися в одній квартирі з кривдником. Після переїзду [PERSON] пройшла ще курс лікування тривалістю 30 днів, і це нарешті дало результат. Заявниця зазначає, що якщо кривдник продовжить знаходитись в одній квартирі з [PERSON] , він продовжить вчиняти свої протиправні дії відносно онуки - [PERSON] , тобто існує досить висока вірогідність того, що проблеми ці здоров`ям дитини повернуться, оскільки кривдник продовжує вчиняти свої протиправні дії психологічного характеру по відношенню до дитини, а також інших членів сім`ї. На теперішній час нас пустили пожити до себе сусіди, але в будь-який момент вони можуть попросити звільнити їхню квартиру. Крім того, [PERSON] вчиняв по відношенню до онуки - Мирослави дії, що можна кваліфікувати як економічне насильство. Кривдник вчиняючи дії, які підпадають під ознаки економічного насильства обмежував доступ дитини до речей та предметів, які знаходяться у квартирі. Мирослава неодноразово скаржилась матері, що кривдник зачиняв її в кімнаті та не давав їй вийти, відвідати туалет чи кухню таким чином залякуючи її і обмежуючи доступ до їжі або відправлення потреб. Були випадки, коли кривдник без будь-яких поважних причин кричав та виганяв дитину з ванни і туалету, що також негативно відображалось на її стані здоров`я, зокрема на проблемі з сечовим міхуром. Кожен раз коли [PERSON] приходила на допомогу дитині, кривдник кричав і на неї, в тому числі і матом, і міг навіть накинутися з кулаками. [PERSON] та її мати - [PERSON] неодноразово звертались до кривдника та просили його припинити вчиняти протиправні дії по відношенню до [PERSON] , проте кривдник їх ігнорує. Навпаки, постійні прохання [PERSON] та [PERSON] припинити протиправні дії заохочують кривдника до більш агресивних дій, оскільки він відчуває свою безкарність та продовжує знущатись з усіх членів сім`ї. 16.11.2022року з метою захисту дочки [PERSON] від протиправних дій кривдника [PERSON] зверталась з заявою до Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації. Численні звернення до поліції з приводу незаконності дій кривдника позитивного результату не дали, лише кілька епізодів протиправної поведінки [PERSON] були направлені до суду. Рішенням судді Первушиної О.С. Голосіївського районного суду міста Києва від 21.09.2016 року по справі про адміністративне правопорушення №752/14857/16-п [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.І ст. 173-2 КУпАП. Крім того, Голосіївським районним судом міста Києва розглядались справи №752/12914/22, №752/13036/22, №752/17915/22, №752/17917/22 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. [PERSON] , працюючи у Національному Києво-Печерському історико-культурному заповіднику неодноразово притягався до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за неналежне виконання посадової інструкції та Правил внутрішнього трудового розпорядку. Дана обставина підтверджується інформацією з сайту «Єдиний державний реєстр судових рішень», в якій зазначено про рішення Голосіївського районного суду міста Києва по справі №752/2846/18 від 30.11.2018 року та ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва по справі № 752/13160/18 про залишення позовної [PERSON] заяви без руху. Через систематичні випадки насильницьких дій [PERSON] , які призвели до постійних побоювань за безпеку життя та здоров`я дочки, неможливості відчувати себе захищеною від повторення протиправних дій, безпека дитини [PERSON] перебуває під постійною загрозою. Заявниця стверджує, що малолітня дитина [PERSON] систематично та протятом тривалого часу зазнає домашнього насильства з боку [PERSON] в зв`язку з чим остання просить встановити відносно [PERSON] обмежувальний припис. Заявниця та її представник в ході судового розгляду підтримали свої вимоги, посилаючись на вчинення [PERSON] психологічного та фізичного насильства відносно малолітньої [PERSON] , що призвело до виникнення у неї ряду хвороб та зміни психологічного стану дитини, та просили заяву задовольнити, з підстав, викладених в ній. Заінтересована особа [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Вислухавши заявницю та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що співвласниками квартири [ADDRESS] є три особи: [PERSON] є власником 1/5 частки квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.01.1996 року; [PERSON] є власником 3/5 часток квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.01.1996 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.03.2004 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.11.2006 року; кривдник є власником 1/5 частки квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.01.1996 року. [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що на момент розгляду справи [PERSON] фактично не проживає за місцем реєстрації. Звертаючись до суду, заявниця посилається на тривале вчинення [PERSON] відносно малолітньої онуки [PERSON] психологічного, економічного та фізичного насильства, що призвело до зміни її психологічного стану та виникнення неврологічних хвороб. Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров 'ю особи: Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється у т.ч. на колишнє подружжя. В силу положень ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (передування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об 'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5)заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6)заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв 'язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] 15.09.2022 р. зверталась до Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві з заявою про вчинення [PERSON] домашнього насильства по відношенню до неповнолітньої [PERSON] , 2013р. народження. Доказів прийняття рішення за даною заявою матеріали справи не містять. Крім того, судом встановлено, що в вересні 2022 р. року з метою захисту дочки [PERSON] від протиправних дій кривдника [PERSON] зверталась з заявою до Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації. 30.12.2022 р. Служба у справах дітей та сім`ї надала відповідь на заяву [PERSON] , з якій зазначено, що з кривдником було проведено профілактичну бесіду щодо запобігання скоєння домашнього насильства та недопущення порушення прав дитини, також Службою направлено клопотання до Голосіївського УП ГУ НП в м.Києві щодо проведення відповідної роботи з кривдником та родиною. Службою у справах дітей було встановлено, що [PERSON] , 2013 р. народження, на час відвідування за адресою: [ADDRESS] не проживає. Службою у вересні 2022 р. з батьками дитини проведено бесіду та наголошено щодо необхідності відвідувати консультації психолога, проте станом на 27.12.2022 р. факти, які підтверджують психологічне насильство відносно малолітньої [PERSON] батьки дитини не надали, місце перебування дитини не повідомляють, що унеможливило проведення роботи для захисту прав дитини. Судом досліджені медичні довідки про стан здоров`я [PERSON] , 2013 р. народження, яка згідно відомостей Клініки «Люкс Медікал» страждає на зміну прикусу, щелепи, наявність шкідливих звичок, та згідно консультаційного висновку спеціаліста КНП «КДЦ» Голосіївського району м.Києва, Медичного центру «Дитина» на невралогічний стан, денне нетримання сечі. Однак, доказів що зазначені хвороби стали наслідком застосування психологічного або фізичного насильства до Мирослави з боку [PERSON] матеріали справи не містять. Інші докази, надані заявницею, а саме: постанова Голосіївського районного суду м.Києва від 23.11.2021 р., рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 30.11.2018 р., ухвала Голосіївського районного суду м.Києва від 05.03.2021 р., постанова Голосіївського районного суду м.Києва від 21.02.2023 р., протокол про адміністративне правопорушення від 05.10.2022 р., протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20.09.2017 р., пояснення від 20.09.2017 р., постанова Голосіївського районного суду м.Києва від 19.01.2023 р., інформація Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві щодо викликів по спецлінії 102 за адресою: [ADDRESS] , постанова Голосіївського районного суду м.Києва від 21.02.2023 р., довідка Київської міської клінічної лікарні № 12, терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 12.11.2022 р., платіжні доручення про оплату комунальних послуг, не підтверджують вчинення психологічного та фізичного насильства відносно [PERSON] , 2013 р. Частинами 4 та 5 ст. 26 Закону, обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Згідно ч. 1 ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350--2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350--6 цього Кодексу. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи всі досліджені в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку про недоведеність заявницею фактів вчинення відносно малолітньої [PERSON] фізичного, психологічного або економічного насильства з боку [PERSON] та відсутність на час розгляду справи ризиків застосування такого насильства в майбутньому. Докази, надані заявницею, підтверджують факт вчинення домашнього насильства відносно неї та [PERSON] , але не є доказом тих обставин, на які [PERSON] посилається при зверненні до суду. З огляду на викладене суд не вбачає підстав, визначених законом, для встановлення обмежувального припису відносно [PERSON] у спосіб заборони вчиняти певні дії стосовно онуки - [PERSON] .

Outcome: dismissed