Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

03.11.2022 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором за кредитним договором у розмірі 1153,03 доларів США, що за курсом 36,56 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.10.2022 року складає 42154,78 гривень за кредитним договором №DNHDGK01270002 від 28.04.2005 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що між АТ «Приватбанк» та [PERSON] 28.04.2005 року було укладено кредитний договір №DNHDGK01270002. Згідно договору АТ «Приватбанк» зобов`язалось надати відповідачу кредит у розмірі 16457,50 доларів США на термін до 27.04.2020 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У порушення умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, а саме своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №DNHDGK01270002. 19.02.2015 року АТ «Приватбанк» звернулося до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою. Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.05.2015 року було задоволено, стягнуто заборгованість за кредитним договором № DNHDGK01270002 від 28.04.2005 року в розмірі 9319,45 доларів США, що в еквіваленті складає 147060,92 гривень, нараховану станом на 21.01.2015 року. Таким чином, винесення рішення Ленінським районним суду м.Дніпропетровська від 25.05.2015 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Сума заборгованості за тілом кредиту станом на 14.06.2016 року становить у розмірі 8718,20 доларів США та яка у подальшому змінюється по періодам, які зазначені у розрахунку заборгованості та станом на 10.10.2022 року становить у розмірі 5721,38 доларів США. Оскільки, з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором №DNHDGK01270002 за період з дати укладення договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.05.2015 року, тобто за період з 28.04.2005 року по 21.01.2015 року, то за період після подання позовної заяви від 19.02.2015 року, з 14.04.2016 року по 10.10.2022 року відповідач має заборгованість у розмірі 1153,03 доларів США, яка складається з наступного: 1153,03 доларів США - 3% річних від простроченої суми. Посилаючись на викладене, АТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою суду від 27.12.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову просив розгляд справи провести без участі представника Банку. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повторно, належним чином була повідомлена про день, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала, у зв`язку з чим, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.04.2005 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNHDGK01270002, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 16457,50 доларів США, а [PERSON] зобов`язалась прийняти, належним чином використовувати і повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 27.04.2020 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 16457,50 доларів США. (а.с.24-26). Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором № DNHDGK01270002. Таким чином відповідач зобов`язання за даним договором не виконав. Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.05.2015 року було стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № DNHDGK01270002 від 28.04.2005 року в розмірі 9319,45 доларів США, що в еквіваленті складає 147060,92 гривень, нараховану станом на 21.01.2015 року та судові витрати у розмірі 1470,61 гривень, проте вищезазначене рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання (а.с.4). Згідно з доданих розрахунку заборгованості та курсу валют вбачається, що сума заборгованості становить 5721,38 доларів США та згідно якої нараховуються 3% річних. Період прострочення грошового зобов`язання 2224 днів та до стягнення підлягає сума 1153,03 доларів США. Оскільки з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладення кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в вищезазначеному рішенні від 25.05.2015 року, тобто за період з 28.04.2005 року по 21.01.2015 року, то за період після подання позовної заяви від 19.02.2015 року, з 14.04.2016 року по 10.10.2022 року відповідач має заборгованість у розмірі 1153,03 доларів США, яка складається з наступного: 1153,03 доларів США - 3% річних від простроченої суми (а.с.9-11). Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі статтею 611ЦКУкраїни у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1. ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Положеннями статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат та 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Враховуючи вищевикладене, встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] та надав їй грошові кошти, а остання їх отримала, однак взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором №DNHDGK01270002 від 28.04.2005 року належним чином не виконала, в зв`язку з чим її заборгованість перед Банком станом на 10.10.2022 року становить 1153,03 доларів США, яка складається з 1153,03 доларів США - 3% річних від простроченої суми, що за курсом 36,56 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.10.2022 року складає 42\~154,78 гривень, суд дійшов висновку, що дана заборгованість підлягає до стягнення з відповідач на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача.

Outcome: approved