Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

У травні 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 100 000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 листопада 2017 року о 08-45 год. в м. Києві з вини громадянина [PERSON] , який керував транспортним засобом «Opel», д.н.з. « [NUMBER] », сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП). В результаті ДТП був пошкоджений транспортний засіб «Mazda», д.н.з. [NUMBER] . На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. Відповідно до Звіту встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mazda», д.н.з. [NUMBER] , становить 100 000 грн. У зв`язку з викладеним, потерпіла особа з метою отримання відшкодування звернулася до МТСБУ з відповідною заявою та повідомленням про ДТП. Після чого, МТСБУ визначило розмір заподіяної шкоди та здійснило регламентну виплату потерпілій особі. Таким чином, МТСБУ повністю виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню потерпілій особі шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з указаним позовом за захистом прав та законних інтересів. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 травня 2021 року вищевказану заяву було передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2021 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в позовній заяві просив розглянути справу у його відсутність та зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, в порядку частини десятої статті 187 ЦПК України, про поважність причин неявки суду не повідомив. Крім того, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін. Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 14 листопада 2017 року о 08-45 год. за адресою: м. Київ, вул. В. Васильківська, 134, сталася ДТП з вини громадянина [PERSON] , який керував транспортним засобом «Opel», д.н.з. [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. 17 листопада 2017 року власник пошкодженого автомобіля «Mazda 6», д.н.з. [NUMBER] , з метою отримання відшкодування звернулася до МТСБУ з відповідною заявою та повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7621111, строк дії - з 30 вересня 2017 року до 29 вересня 2018 року (включно). Відповідно до Звіту № 6026/12/17 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Mazda моделі 6 реєстраційний номер [NUMBER] , складеного 12 грудня 2017 року суб`єктом оціночної діяльності, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП становить 494 069,54 грн. 22 червня 2018 року МТСБУ прийнято рішення про виплату [PERSON] , яка є власником автомобіля «Mazda 6», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн, оскільки на момент настання ДТП ліміт регламентної виплати становив 100 000 грн. Відповідно до довідки від 21 червня 2018 року № 1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, платіжного доручення від 27 червня 2018 року № 909660 МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в сумі 100 000 грн. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року та доказуванню не підлягає. Згідно з пунктом 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 3 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Як вбачається з матеріалів справи винною особою, тобто відповідачем, шкода потерпілій особі не відшкодована. Згідно зі статтею 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно?правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39). Відповідно до підпункту " а " пункту 41. 1 статті 41 зазначеного Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно зі статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Пунктом 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно?правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", визначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не надавши відзиву, наведені позивачем обставини не спростував, доказів повернення коштів позивачу чи виплати їх потерпілій особі не надав. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 2 270 грн, підлягають стягненню з відповідача. З огляду на викладене та

Outcome: approved