Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просив: - стягнути з відповідачки заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 6 528,56 грн за період з 01.11.2019 по 31.07.2022, з яких: 5 743,92 грн - заборгованість за договором «Про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території» від 08.09.2016; 784,64 грн - заборгованість за договором «Про послуги з централізованого опалення» від 29.11.2016; - 3% річних у розмірі 112,19 грн; - інфляційні втрати в розмірі 348,12 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 01.08.2016 здійснює обслуговування та експлуатацію збудованого із залученням коштів фізичних та юридичних осіб житлового буд. [ADDRESS] житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом у [ADDRESS] . Відповідачці на праві приватної власності належить кв. [ADDRESS] . З метою забезпечення відповідачки житлово-комунальними послугами сторони уклали договір «Про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території» від 08.09.2016 та договір «Про послуги з централізованого опалення» від 29.11.2016. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за договорами утворилась заборгованість з оплати послуг за період з 01.11.2019 по 31.07.2022, які надає позивач, яка становить 6 528,56 грн. Також позивач просить стягнути з відповідачки 3% річних у розмірі 112,19 грн, інфляційні збитки в розмірі 348,12 грн, які нараховані з урахуванням заборон в умовах воєнного стану. Ухвалою від 14.12.2022 суд відкрив провадження у справі та призначив до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін для розгляду справи по суті. 16.01.2023 представник позивача подала заяву, в якій просить: - прийняти часткову відмову позивача від позову за відсутністю предмету спору щодо суми основної заборгованості внаслідок добровільного виконання позовних вимог відповідачем після відкриття провадження у справі; - закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 6 528,56 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору; - розглянути решту позовних вимог. Ухвалою від 19.01.2023 суд закрив провадження у справі в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло-сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.11.2019 по 31.07.2022 у розмірі 6 528,56 грн; продовжив розгляд справи в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло-сервіс» до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. 20.02.2023 справу знято з розгляду у зв`язку з повномасштабною повітряною тривогою через загрозу ракетного обстрілу території України. 27.02.2023 відповідачка подала відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог. На обґрунтування своєї позиції зазначила таке. В умовах карантину, який встановили з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID-19), спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 діють заборони для нараховування та стягування штрафів та пені за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг. З метою запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID- 19) Кабінетом Міністрів України(КМУ) прийнято постанову №211 із змінами і доповненнями від 11.03.2020 р. по 03.04.2020 р.; №239 від 25.03.2020 р. по 24.04.2020 р.; №291 від 22.04.2020 р. по 11.05.2020 р.; №343 від 04.05.2020 р. по 22.05.2020 р.; №392 від 20.05.2020 р. по 22.06.2020 р.; №500 від 17.06.2020 р. по 31.07.2020 р.; № 641 від 22.07.2020 р. по 31.08.2020 р.; №760 від 26.08.2020 р. по 31.10.2020 р.; №956 від 13.10.2020 р. по 31.12.2020 р.; № 1236 від 09.12.2020 р. по 28.02.2021 р.; №104 від 17.02.2021 р. по 30.04.2021 р.; №405 від 21.04.2021 р. по 30.06.2021 р.; №611 від 16.06.2021 р. по 31.08.2021 р.; №855 від 11.08.2021 р. по 01.10.2021 р.; №981 від 22.09.2021 р. по 31.12.2021 р.; №1336 від 15.12.2021 р. по 31.03.2022 р.; №229 від 23.02.2022 р. по 31.05.2022 р.; №630 від 27.05.2022 р. по 31.08.2022 р.; №928 від 19.08.2022 р. по 31.12.2022 р.; №1423 від 23.12.2022 р. по 30.04.2023 р. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до частини 3 розділу II Прикінцеві положення на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги та припинення/ зупинення надання послуг громадянам України у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі. Крім цього, в Україні діє воєнний стан, на підставі Указу Президента України № 64 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», а постановою КМУ від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: - нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; - припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Таким чином, стягнення нарахування пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, є такими, що заборонені чинним законодавством, а тому не підлягають стягненню з відповідача. Розрахунок заборгованості не є доказом у справі, оскільки складений з порушенням ст. 9 Закону України № 996-XIV про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, тому розмір заборгованості, а також правильність нарахування 3% річних та інфляційних втрат неможливо встановити. В договорі «Про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території» від 08.09.2016 року та договорі «Послуги з центрального опалення» від 29.11.2016 в розділах «форс-мажорні обставини» сторони звільняються від відповідальності у разі настання дії непереборної сили, до якої відноситься загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, введення комендантської години, також карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України (Закон України «Про запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 530-IX). 23.03.2023 представник позивача - адвокат Титаренко О.Є. подав письмові пояснення у справі, згідно з якими просить відхилити наведені відповідачкою у відзиві на позовну заяву доводи, посилаючись на таке. Підпунктом 4 частини 3 «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (від 17.03.2020 № 530-ІХ) встановлено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Пунктом 2 Прикінцевих перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)» (від 17.03.2020 № 533-ІХ) встановлено, що до 1 липня 2020 року зупинити дію пункту 10 частини другої та пункту 2 частини четвертої статті 7 та частини першої статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Отже, позивача звільнено від відповідальності у вигляді пені, штрафу за неналежне виконання договору. Частина 15 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на яку посилається відповідачка, стосується також штрафу та пені, але по кредитних договорах. Позивач просить стягнути з відповідачки індекс інфляції та 3% річних, які нараховані на розмір простроченої заборгованості, які не є ні штрафними санкціями, ні мірою забезпечення виконання договорів. До оголошення в Україні воєнного стану, жодних обмежень інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги нормативно-правовими актами не встановлювалось. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підтримав, зазначив, що доводи відповідачки, викладені у відзиві, помилкові, оскільки до оголошення воєнного стану обмежень щодо зазначених нарахувань на заборгованість, яка утворилась через несвоєчасне внесення оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, не було. Відповідачка у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог про стягнення з неї 3% річних ті інфляційних втрат з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначила, що в період дії воєнного стану в Україні заборонено нараховувати та стягувати 3% річних та інфляційні витрати, які нараховані на заборгованість за житлово-комунальні послуги, навіть якщо вони нараховані за період до введення воєнного стану в Україні. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. 08.09.20106 ТОВ «Управлінська компанія «Житло-сервіс» та [PERSON] уклали договір про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, за умовами якого позивач зобов`язався надавати послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у житловому будинку [ADDRESS] , а відповідачка зобов`язалась своєчасно сплачувати грошові кошти за отримані послуги за встановленим тарифом у строк та на умовах, передбачені цим Договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачкою обов`язку за вказаним договором, у останньої за період з 01.11.2019 по 31.07.2022 утворилась заборгованість у розмірі 5 743,92 грн. 29.11.2016 ТОВ «Управлінська компанія «Житло-сервіс» та [PERSON] уклали договір про послуги з централізованого опалення, за умовами якого позивач зобов`язався своєчасно надавати відповідачці послуги з централізованого опалення в опалювальний період із забезпеченням вимог до кількості та якості послуг в залежності від параметрів теплоносія теплопостачальної організації, а відповідачка зобов`язалась своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими для ПАТ «Київенерго» тарифами у строки і на умовах, що передбачені цим договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачкою обов`язку за вказаним договором, у останньої за період з 01.11.2019 по 31.07.2022 утворилась заборгованість у розмірі 784,64 грн. Отже, загальний розмір заборгованості відповідачки за вказаними договорами становить 6 528,56 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Після відкриття провадження у справі, відповідачка сплатила заборгованість у розмірі 6 528,56 грн, тому закрив провадження у справі в зазначеній частині позовних вимог. Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення, зокрема, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. З 24 лютого 2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію Російської Федерації проти України. Дані обставини є загальновідомими та доказуванню не підлягають. З наданих розрахунків розміру заборгованості (а.с.31-32) суд установив, що на основну заборгованість за період з 01.11.2019 по 23.02.2022 відповідачці нараховані 3% річних у розмірі 112,19 грн та інфляційне збільшення боргу в розмірі 348,12 грн. Доводи відповідачки про те, що нараховані за період з 01.11.2019 по 23.02.2022 3% річних у розмірі 112,19 грн та інфляційне збільшення боргу в розмірі 348,12 грн не підлягають стягненню у період, коли діє воєнний стан в Україні є необґрунтованими, оскільки відповідно до постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 не підлягає нарахуванню та стягненню інфляційні нарахування, проценти річних, які нараховані на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги саме в період воєнного стану, тобто починаючи з 24.02.2022. Інфляційні втрати та 3% річних, нараховані на заборгованість, нараховані на заборгованість, яка виникла до 23.02.2022 підлягають стягненню. Доводи відповідачки про заборону нарахування та стягнення штрафів і пені за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг у період дії карантину, встановленого з метою запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) є правильним тлумаченням норм законодавства, однак позивач не здійснював нарахування саме штрафів та/або пені на заборгованість, яка утворилась у відповідачки внаслідок неналежного виконання зобов`язань зі сплати житлово-комунальних послуг у період дії карантину, а здійснював нарахування тільки інфляційних втрат та 3 % річних. Отже, на виконання вимог Постанови КМУ від 05 березня 2022 року № 206 позивач не здійснював з 24.02.2022 інфляційні нарахування та нарахування 3% річних на заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг і не просить у позові їх стягнути з відповідачки, тому позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача 3% річних у розмірі 112,19 грн та інфляційних нарахувань у розмірі 348,12 грн, що нараховані на заборгованість, яка утворилась за період з 01.11.2019 по 23.02.2022, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 2 481,00 грн.

Outcome: approved