Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

ПРАВОВІ ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ Правова позиція позивача, зміст та обґрунтування позовних вимог Позивач, [PERSON] (далі за текстом - Позивач), звернувся до суду з позовом до відповідача - [PERSON] (далі за текстом - Відповідач) про стягнення з останнього на свою користь 38710,86 грн, з яких: 35000,00 грн - боргу, 3311,00 грн - інфляційні втрати, 399,86 грн - 3% річних від простроченої суми. В обґрунтування своїх вимог Позивач вказує, що ним 14.12.2021 року було передано в борг Відповідачу грошові кошти в сумі 35000,00 гривень. На підтвердження отримання Відповідачем цих грошових коштів була складена письмова розписка від 14.12.2021 року,\~в якійзазначено,\~що відповідач\~зобов`язується повернути\~позивачу вказану\~суму коштів\~у строк\~до 15.01.2022\~року. Відповідач зобов`язання з повернення позики, не зважаючи на встановлений та погоджений порядок та умови повернення грошових коштів, не виконав. І оскільки на звернення Позивача з проханням повернути позику Відповідач не реагував, Позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав щодо повернення позичених грошових коштів. Оскільки Відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання на 139 днів - з 16.01.2022 року по 03.06.2022 року, Позивач, окрім суми боргу, просить стягнути з Відповідача інфляційні втрати у розмірі 3311,00 гривень та 3% річних - 399,86 гривень. Правова позиція відповідача, зміст заперечень проти позову 21.09.2022 року Відповідач подав відзив на позовну заяву, де зазначив, що позов він не визнає. В обґрунтування своєї правової позиції Відповідач вказує, що він займається виготовленням та встановленням дерев`яних бань (саун). 26.09.2021 року Позивач та [PERSON] замовили у Відповідача сауну, яку необхідно було встановити в одному з їхніх готелів. Приблизно в середині жовтня 2021 року сауна була встановлена. Претензій до виконаних робіт у замовників не було. В подальшому, на початку грудня 2021 року до нього зателефонував Позивач і повідомив, що з вини Відповідача, тобто з вини виконавця, у сауні тріснуло вогнетривке скло. Прибувши на місце, Відповідач побачив відсутність одного вогнетривкого скла, яке дійсно тріснуло через допущену необережність під час його встановлення. У зв`язку з тим, що скло в сауні тріснуло з вини виконавця, Відповідач погодився за свої кошти встановити нове вогнетривке скло. 14.12.2021 року він здійснив заміну пошкодженого скла, після чого Позивач висунув Відповідачу усну претензію про відшкодування 35000 гривень, в якості упущеної вигоди за той період, коли сауна не працювала. Відповідач у Позивача кошти у борг не брав, проте 14.12.2021 склав розписку про повернення 35000 гривень, які зобов`язався повернути до 15.01.2022 року. Після 15.01.2022 року до Відповідача зателефонував Позивач і повідомив, що до кінця січня Відповідач повинен повернути вже не 35000 гривень, а 40000 гривень. 25.01.2022 року Відповідач зателефонував Позивачу повідомив, що може йому відшкодувати частину грошей, після чого Позивач вказав Відповідачу картковий рахунок, на який необхідно переказати кошти. Це був рахунок [PERSON] , на який цивільна дружина Відповідача - [PERSON] , переказала кошти в сумі 20000 гривень, що підтверджується квитанцією №1Х46-467К-59Р4-ВВК0 від 25.01.2022 року, а 28.01.2022 року Відповідачем здійснено переказ на суму 20000 гривень на цей же рахунок, що підтверджується квитанцією TS202192 DSL від 28.01.2022 року. Таким чином, Відповідач заперечує отримання у борг грошових коштів від Позивача та вказує, що розписку написав про відшкодування упущеної позивачем вигоди. Правові позиції сторін в судовому засіданні Сторони в останнє судове засідання не з`явились, дата та час якого були узгоджені судом із сторонами у попередньому судовому засіданні, були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, причини неявки суду не повідомили. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА ТА СУДОВА ПРАКТИКА Загальні положення про договір позики Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина 1 статі 1046 Цивільного кодексу України). Форма договору позики, форма внесення змін до договору Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частини 1 та 2 статті 1047 Цивільного кодексу України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частини 1 та 2 статті 207 Цивільного процесуального кодексу України). Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 654 Цивільного кодексу України). Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором (частина 1 статті 1051 Цивільного кодексу України). Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором (частина 2 статті 1051 Цивільного кодексу України). Обов`язки за договром позики Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статі 1049 Цивільного процесуального кодексу України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України). Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 Цивільного кодексу України). Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги (частина 2 статті 527 Цивільного кодексу України). Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора (частини 1-4 статті 545 Цивільного кодексу України). Наслідки порушення договору позичальником Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України (частина 1 статті 1050 Цивільного кодексу України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України). Судова практика Верховного Суду За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №464/3790/16). Наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній о повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане (Постанова Верховного Суду від 12.11.2020 у справі №154/3443/18). ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 14.12.2021 Відповідач - [PERSON] , власноручно склав письмову розписку, в якій зазначив, що він зобов`язується повернути грошові кошти у сумі 35000,00 гривень Позивачу - [PERSON] , до 15.01.2022 року (далі за текстом - Розписка) (а.с. 6). Відповідач в судовому засіданні підтвердив факт складання Розписки. 25.01.2022 року цивільна дружина Відповідача - [PERSON] , згідно квитанції №1Х46-467К-59Р4-ВВК0 перерахувала на банківський рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 20000,00 грн (а.с. 51). 28.01.2022 року Відповідач, згідно квитанції TS202192, перерахував на банківський рахунок [NUMBER] , отримувач - [PERSON] , грошові кошти у розмірі 20000,00 грн (а.с. 52). Як пояснив Відповідач та свідок [PERSON] , вищевказані грошові перекази на користь [PERSON] вони здійснювали з метою повернення боргу Позивачу, який і надав їм реквізити банківського рахунку свого знайомого [PERSON] . В подальшому, у зв`язку із неповерненням Відповідачем грошових коштів у вказаний в розписці строк, Позивач звернувся до суду із позовом у цій цивільній справі. Станом на день подання позовної заяви до суду оригінал Розписки знаходився у Позивача, будь-яких приміток про повернення суми позики Розписка не містить. ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ, МОТИВИ СУДУ ПРИ ВИРІШЕННІ СПОРУ Підстави для стягнення основної суми боргу Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини, в яких Позивач виступає позикодавцем, а Відповідач - позичальником, та в межах яких виник спір щодо права Позивача як кредитора на повернення йому Відповідачем як боржником отриманої позики. Договір позики у даному випадку укладено у письмовій формі, а Розписка, з огляду на вищевказані положення законодавства та судової практики Верховного Суду - підтверджує укладення такого договору. Крім того, Розписка, враховуючи її положення про зобов`язання Відповідача саме повернути грошові кошти Позивачу у встановлений строк, посвідчує передання Відповідачу суми позики у розмірі 35 000,00 грн. З огляду на зміст укладеного між сторонами у справі договору позики, його належним виконанням стало б повернення Відповідачем суми позики у розмірі 35000,00 грн Позивачу - [PERSON] до 15.01.2022. Однак, матеріали справи не містять доказів повернення Відповідачем грошових коштів Позивачу, що вказує на невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за договором позики. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача на користь позивача суми основного боргу за договором позики у розмірі 35000,00 грн підлягають задоволенню. Розмір 3% річних та інфляційних втрат Щодо позовних вимог в частині стягненя в порядку статті 625 Цивільного кодексу України з Відповідача на користь Позивача, у зв`язку з простроченням першим виконання грошового зобов`язання на 139 днів, 3% річних від простроченої суми у розмірі 399,86 грн та інфляційних втрат за час прострочення у розмірі 3311,00 грн, суд зазначає наступне. З огляду на положення частини 1 статті 1050 та частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а підставою для застосування такої відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Відповідач, прострочив виконання грошового зобов`язання щодо повернення Позивачу суми позики, оскільки у встановлений строк - до 15.01.2022 року, таке зобов`язання не виконав, що вказує на наявність правових підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача інфляційних втрат та 3%річних від суми боргу відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України. Однак, при визначенні розміру такого стягнення слід врахувати, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. Воєнний стан в Україні введений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим відповідним Законом України № 2102-ІХ, з 24 лютого 2022 року та триває на момент прийняття рішення у справі. Отже, розрахунок сум 3% річних та інфляційних втрат, які у даному випадку підлягають стягненню, слід здійснювати з дня початку прострочення виконання зобов`язання - 16.01.2022 до 23.02.2022 року включно - тобто дня, що передує початку воєнного стану в Україні. Таким чином, позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню частково, а саме - 3% річних від суми боргу у розмірі 112,19 грн та інфляційні втрати у розмірі 560,00 грн. ОЦІНКА ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ УЧАСНИКІВ СПРАВИ Доводи позивача В ході судового розгляду знайшли свої підтвердження доводи Позивача про невиконання Відповідачем грошового зобов`язання щодо повернення боргу за договором позики, укладеного між сторонами у справі, в той же час, розрахунок сум 3% річних та інфляційних втрат проведено Позивачем без врахування пункту 18\~Прикінцевих та\~Перехідних положень Цивільного кодексу України. Заперечення Відповідача Заперечуючи проти позову, Відповідач вказує на обставини того, що: (1) 14.12.2021 року Відповідач від Позивача грошові кошти у розмірі 35000,00 не отримував, а склав Розписку на вимогу Позивача на підтвердження того, що Відповідач повинен компенсувати Позивачу 35000,00 грн як упущену вигоду за той період, коли сауна, встановлена Відповідачем у готелі Позивача, не приносила прибуток через неможливість її використання з огляду на тріснуте вогнетривке скло, яке тріснуло через необережність при його встановленні Відповідачем. (2) 25.01.2022 року цивільною дружиною Відповідача, а 28.01.2022 року Відповідачем особисто були здійснені грошові перекази на банківський рахунок знайомого Позивача - [PERSON] . Ці перекази здійснювались з метою, як вважали цивільна дружина Відповідача та він особисто, компенсації упущеної вигоди Позивача з урахуванням обставин складення Розписки. Реквізити банківського рахунку [PERSON] для перерахування коштів повідомив Відповідачу Позивач. Таким чином, Відповідач вказує, що грошових коштів він від Позивача не отримував, а зобов`язання щодо компенсації Позивачу упущеної вигоди, про які ним складена Розписка, Відповідач виконав, у зв`язку з цим - підстави для задоволення позову відсутні. Суд оцінює критично доводи Відповідача у справі з огляду на наступне: (1) Як було зазначено вище, Розписка, враховуючи її положення про зобов`язання Відповідача саме повернути грошові кошти Позивачу у встановлений строк, посвідчує передання Відповідачу суми позики у розмірі 35 000,00 грн. Розписка не містить будь-яких відомостей про те, що грошові кошти у розмірі 35000,00 грн. не передавались Відповідачу, а вважаються упущеною вигодою Позивача та підлягають компенсації у строк до 15.01.2022. Крім того, Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України на оспорення договору позики з підстав ненадання Позивачем грошових коштів Позивачу, оскільки не звертався до суду про визнання такого правочину недійсним в порядку частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України. З огляду на положення статті 204 Цивільного кодексу України, якою закріплено презумпцію правомірності правочину, укладений між сторонами у справі правочин є правомірним, тобто таким, що породжує цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. (2) У даному випадку договір позики укладено у письмовій формі, і за умовами договору грошові кошти підлягали поверненню саме Позивачу - [PERSON] , а тому зміни умов договору в частині отримувача боргу при його повернені з Позивача на [PERSON] , повинні здійснюватися, з урахуванням положень частини 1 статті 654 Цивільного кодексу України - тобто у письмовій формі. Однак, з матеріалів справи не вбачається, що сторони у справі здійснювали зміни договору позики у письмовій формі. Таким чином, перерахування Відповідачем та його цивільною дружиною грошових коштів на рахунок іншої ніж Позивач особи - не може вважатись належним виконанням зобов`язань щодо повернення позики. Певні питання щодо перерахованих Відповідачем грошових коштів В контексті згаданих обставин, суд зауважує, що в ході судового розгляду Позивач підтвердив обставини його знайомства з [PERSON] та те, що останній був його партнером по бізнесу, однак заперечував обставини того, що він давав вказівку Відповідачу повернути борг на банківських рахунок [PERSON] . В свою чергу Відповідач та його цивільна дружина - свідок [PERSON] , стверджували, що перераховували грошові кошти на банківський рахунок [PERSON] з метою виконання зобов`язань саме перед Позивачем, а не перед [PERSON] , оскільки жодних зобов`язань перед ним не мали. Як було вказано вище, здійснення таких грошових переказів не може вважатись належним підтвердженням виконанням зобов`язань Відповідача перед Позивачем, однак, у такій ситуації, суд вважає доцільним звернути увагу Відповідача на те, що він не позбавлений, з огляду на положення статті 1212 Цивільного кодексу України, права ініціювати, зокрема і в судовому порядку, питання повернення [PERSON] перерахованих останньому Відповідачем та його цивільною дружиною грошових коштів як безпідставно набутого майна. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України). Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, що з урахуванням ціни позову, відповідає ставці судового збору, встановленій положеннями підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір». З огляду на часткове задоволення позовних вимог, з метою розподілу судових витрат з Відповідача на користь Позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 915,00 грн. РІШЕННЯ СУДУ

Outcome: partial