Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. У серпні 2022 року АТ «Райффайзен Банк» звернулось до суду з вказаним позовом та послалося на те, що заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 12 листопада 2015 року було стягнуто солідарно з [PERSON] та ТОВ «Енерджі Стар» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором про овердрафт «Гнучкий» для корпоративних клієнтів №015/01-03-3/00628 від 14 травня 2014 року та додатковими угодами до нього станом на 10 серпня 2015 року в розмірі 343134 гривень 33 копійки; за кредитним договором №010/01-03-3/0545 про відновлювальну кредитну лінію на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів від 3 червня 2013 року та додатковими угодами до нього станом на 10 серпня 2015 року в розмірі 8508181 гривень 17 копійок. 21 березня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області) Шмаковим Р.С. було відкрито виконавче провадження [NUMBER] з виконання виконавчого листа №220/4382/15-ц від 25 грудня 2015 року, виданого на виконання означеного заочного рішення. Цього ж дня, тобто 21 березня 2016 року, ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області винесено постанову про арешт на все майно боржника [PERSON] . В ході здійснення виконавчих дій було встановлено, що [PERSON] з 28 вересня 2011 року належали житлові будинки №№ [ADDRESS], [ADDRESS] . Постановою ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області від 25 жовтня 2016 року було закінчено виконавче провадження № 50557000 у зв`язку із скасуванням ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29 вересня 2016 року заочного рішення цього ж суду від 12 листопада 2015 року. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 5 квітня 2017 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 4 грудня 2019 року, було скасовано рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2016 року про відмову у задоволенні позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ухвалено нове рішення, яким позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Стягнуто солідарно із [PERSON] і ТОВ «Енерджі Стар» на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №010/01-03-3/0545 про відновлювальну кредитну лінію на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів від 3 червня 2013 року та додатковими угодами до нього станом на 10 серпня 2015 року у розмірі 7239620 гривень 23 копійки за тілом кредиту, у розмірі 1109042 гривень 93 копійки за відсотками, в загальному розмірі - 8348663 гривень 16 копійок. Цим же рішенням стягнуто солідарно з [PERSON] і ТОВ «Енерджі Стар» на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором про овердрафт «Гнучкий» для корпоративних клієнтів № 015/01-03-3/00628 від 14 травня 2014 року та додатковими угодами до нього станом на 10 серпня 2015 року в розмірі 300557 гривень 56 копійок за тілом кредиту, у розмірі 41499 гривень 01 копійка за відсотками, а всього - 342056 гривень 57 копійок. 9 липня 2020 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Іванов А.В., який вчиняє дії щодо примусового виконання виконавчого листа №242/4382/15-ц від 20 січня 2020 року про стягнення заборгованості з [PERSON] згідно з рішенням апеляційного суду Донецької області від 5 квітня 2017 року, повідомив позивача про те, що 20 грудня 2016 року [PERSON] відчужив житлові будинки [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] на користь свого батька [PERSON] на підставі договорів дарування від 20 грудня 2016 року, посвідчених приватним нотаріусом Сумського нотаріального округу Марченко І.В. 13 січня 2021 року під час ознайомлення в Бориспільському міськрайонному суді з матеріалами цивільної справи за позовом АТ «Райффайзен Банк» до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору дарування, а саме з наданими третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. документами, представник позивача дізнався, що у власності [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 1,0040 га з кадастровим номером 3220886000:03:002:1645 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проців, СТ «Природа». Однак, [PERSON] , якому було достеменно відомо про існування судового спору про стягнення солідарно з нього та ТОВ «Енерджі Стар» боргу за кредитними договорами, з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань та приховання означеної земельної ділянки від наступного звернення стягнення в рахунок виконання рішення суду про стягнення з нього грошових коштів, здійснив відчуження спірної земельної ділянки на підставі договору дарування земельної ділянки від 20 грудня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського нотаріального округу Марченко І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2721, на користь свого батька [PERSON] . Тому АТ «Райффайзен Банк» просило суд визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 1,0040 га з кадастровим номером 3220886000:03:002:1645 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованої в СТ «Природа» с. Проців Бориспільського району Київської області, укладений 20 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , а також скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Сумського нотаріального округу Марченко І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33045895 від 20 грудня 2016 року, номер запису про право власності: 18160534. 2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 8 серпня 2022 року (а.с.48-49) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим АТ «Райффайзен Банк», була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 17 серпня 2022 року (а.с.55-56) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання, витребувано від приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. копії усіх документів, що наявні в нотаріальній справі щодо укладення оскаржуваного договору дарування. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 26 серпня 2022 року (а.с.10-13 провадження №2-з/359/76/2022) було накладено арешт на земельну ділянку площею 1,0040 га з кадастровим номером 3220886000:03:002:1645 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в СТ «Природа» с. Проців Бориспільського району Київської області. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 14 грудня 2022 року (а.с.176 т.1) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та наполягав на його задоволенні. Представник відповідачів [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що [PERSON] не укладав жодних кредитних договорів з АТ «Райффайзен Банк», а тому він не мав боргів перед позивачем і мав право укладати спірний договір дарування. Лише з рішення суду від 5 квітня 2017 року [PERSON] стало відомо про невиконання ТОВ «Енерджі Стар» своїх зобов`язань перед позивачем. Відповідачі уклали не фіктивний договір, а законну угоду, спрямовану на реальне настання наслідків. Крім того, вартість заарештованого приватним виконавцем у виконавчому провадженні [NUMBER] майна [PERSON] більше ніж в десять разів перевищує суму боргу за судовим рішенням перед АТ «Райффайзен Банк». У боржника [PERSON] є достатньо іншого майна за рахунок якого стягувач може задовольнити свої вимоги. Тому представник відповідачів [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. направила на адресу суду заяву (а.с.81), в якій просила розглядати справу без її участі. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] був власником земельної ділянки площею 1,0040 га з кадастровим номером 3220886000:03:002:1645 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проців, СТ «Природа». Ця обставина підтверджується копією державного акта серії ЯМ №181741, виданого 2 лютого 2012 року Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області (а.с.37-38, 99). Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 12 листопада 2015 року (а.с.7-11) було стягнуто солідарно з [PERSON] та ТОВ «Енерджі Стар» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором про овердрафт «Гнучкий» для корпоративних клієнтів №015/01-03-3/00628 від 14 травня 2014 року та додатковими угодами до нього станом на 10 серпня 2015 року в розмірі 343134 гривень 33 копійки; за кредитним договором №010/01-03-3/0545 про відновлювальну кредитну лінію на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів від 3 червня 2013 року та додатковими угодами до нього станом на 10 серпня 2015 року в розмірі 8508181 гривень 17 копійок. 21 березня 2016 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області Шмаковим Р.С. при примусовому виконанні виконавчого листа №220/4382/15-ц від 25 грудня 2015 року, виданого на виконання заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 12 листопада 2015 року, у виконавчому провадженні [NUMBER] було винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження (а.с.13-14). Постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області Шмаковим Р.С. від 25 жовтня 2016 року (а.с.15-16) було закінчено виконавче провадження № 50557000 у зв`язку із скасуванням ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29 вересня 2016 року (а.с.12) заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 12 листопада 2015 року. 20 грудня 2016 року [PERSON] уклав з батьком [PERSON] договір дарування земельної ділянки (а.с.97-98), за яким він безоплатно відчужив у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1,0040 га з кадастровим номером 3220886000:03:002:1645 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проців, садівниче товариство «Природа». Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №250246384 від 28 липня 2022 року (а.с.41-42) вбачається, що рішенням державного реєстратора - приватного нотаріуса Сумського нотаріального округу Марченко І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33045895 від 20 грудня 2016 року, номер запису про право власності: 18160534, на підставі означеного договору дарування земельної ділянки від 20 грудня 2016 року, за [PERSON] було зареєстровано право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна. 20 грудня 2016 року [PERSON] уклав з [PERSON] договори дарування житлових будинків (а.с.221-230), за яким він безоплатно відчужив у власність [PERSON] будинки [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , розташованих на земельній ділянці площею 1,0040 га з кадастровим номером 3220886000:03:002:1645 з цільовим призначенням для ведення садівництва в СТ «Природа» с. Проців Бориспільського району Київської області. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 5 квітня 2017 року (а.с.17-28) було скасовано рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2016 року про відмову у задоволенні позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ухвалено нове рішення, яким позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Стягнуто солідарно із [PERSON] і ТОВ «Енерджі Стар» на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №010/01-03-3/0545 про відновлювальну кредитну лінію на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів від 3 червня 2013 року та додатковими угодами до нього станом на 10 серпня 2015 року у розмірі 7239620 гривень 23 копійки за тілом кредиту, у розмірі 1109042 гривень 93 копійки за відсотками, в загальному розмірі - 8348663 гривень 16 копійок. Цим же рішенням стягнуто солідарно з [PERSON] і ТОВ «Енерджі Стар» на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором про овердрафт «Гнучкий» для корпоративних клієнтів № 015/01-03-3/00628 від 14 травня 2014 року та додатковими угодами до нього станом на 10 серпня 2015 року в розмірі 300557 гривень 56 копійок за тілом кредиту, у розмірі 41499 гривень 01 копійка за відсотками, а всього - 342056 гривень 57 копійок. 31 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Івановим А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] (а.с.150) з примусового виконання виконавчого листа №242/4382/15-ц від 20 січня 2020 року в частині стягнення [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №010/01-03-3/0545 про відновлювальну кредитну лінію на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів від 3 червня 2013 року та додатковими угодами до нього станом на 10 серпня 2015 року у розмірі 7239620 гривень 23 копійки за тілом кредиту, у розмірі 1109042 гривень 93 копійки за відсотками, в загальному розмірі - 8348663 гривень 16 копійок. 31 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Івановим А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61126174 (а.с.151) з примусового виконання виконавчого листа №242/4382/15-ц від 20 січня 2020 року в частині стягнення [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором про овердрафт «Гнучкий» для корпоративних клієнтів №015/01-03-3/00628 від 14 травня 2014 року та додатковими угодами до нього станом на 10 серпня 2015 року в розмірі 300557 гривень 56 копійок за тілом кредиту, у розмірі 41499 гривень 01 копійка за відсотками, а всього - 342056 гривень 57 копійок. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванова А.В. від 31 січня 2020 року (а.с.152) було об`єднано два виконавчі провадження [NUMBER] та [NUMBER] в зведене виконавче провадження [NUMBER]. Спірні правовідносини регулюються главою 16 «Правочини» розділу IV «Правочини. Представництво» книги І «Загальні положення» ЦК України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Згідно з ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до п.6 ст.3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з ч.2, ч.3 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Як роз`яснив Верховний Суд в ухвалі від 24 квітня 2019 року у справі №369/11268/16-ц, цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Боржник (дарувальник), проти якого ухвалено вирок про стягнення коштів та відкрито виконавче провадження, та його сини (обдаровувані), які укладають договір дарування, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора. Оскільки укладають договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Продовжуючи розгляд цієї ж справи, Велика Палата Верховного Суду погодилась з означеними висновками та зазначила, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п.6 ст.3 ЦК України) і недопустимості зловживання правом (ч.3 ст.13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена ст.234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена ст.228 ЦК України. (постанови Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі №405/1820/17, від 28 листопада 2019 року у справі №910/8357/18). Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 908/794/19 (905/1646/17) звернув увагу на те, що для вирішення питання про визнання недійсним правочину, оспорюваного заінтересованою особою, правове значення має встановлення впливу наслідків вчинення такого правочину на права та законні інтереси цієї особи. У такому випадку важливим є врахування того, що таке звернення заінтересованої особи до суду із позовом про визнання недійсним договору є направленим на усунення несприятливих наслідків цієї особи (недопущення їх у майбутньому), пов`язаних із вчиненням такого правочину. Тому у разі оскарження правочину заінтересованою особою необхідним є надання оцінки дій сторін цього договору в контексті критеріїв добросовісності, справедливості, недопустимості зловживання правами. Правочини, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Боржник, який відчужує майно за значно заниженою ціною (вчиняє інші дії, пов`язані із зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання із повернення суми вартості частки в майні товариства діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, направленим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора. Відтак, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам). Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 13 листопада 2019 року по справі №638/18231/15-ц (провадження № 61-30853св18), на рівні ЦК України про солідарні пасивні зобов`язання йдеться при відповідальності боржника і поручителя перед кредитором солідарних боржників, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст.554 ЦК України), осіб, які спільно дали поруку (ч.3 ст.554 ЦК України). Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в п.26-29 постанови від 1 вересня 2020 року в справі №198/305/15-ц (провадження №14-704цс19) відповідно до ч.1 ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, установлених договором або законом, зокрема в разі неподільності предмета зобов`язання. Наслідки солідарного обов`язку боржників передбачені статтею 543 ЦК України, основний з яких зазначено в частині першій цієї статті, а саме: у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Крім того, ЦК України передбачає і гарантії для боржника, який виконав солідарний обов`язок, на зворотну вимогу. Тому з огляду на солідарний обов`язок боржника за основним зобов`язанням і поручителя кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Суд зазначає, що поручитель, який став солідарним боржником у зв`язку з невиконанням позичальником свого обов`язку у кредитному зобов`язанні, що виникло первинно з його волі та згідно з його бажанням, не є абсолютно вільним у обранні варіантів власної поведінки, його дії не повинні призводити до такого стану, у якому він ставатиме неплатоспроможним перед своїми кредиторами або безпідставно зменшуватиме розмір своїх активів. На момент здійснення безоплатного відчуження [PERSON] спірного об`єкта нерухомого майна на підставі договору дарування від 20 грудня 2016 року, ТОВ «Енерджі Стар» належним чином не виконало перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» своїх зобов`язань за вказаними вище кредитними договорами та додатковими угодами до них, а [PERSON] був поручителем за виконання ТОВ «Енерджі Стар» вказаних вище кредитних зобов`язань. Тому у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» виникло право вимоги до [PERSON] . На час укладення оспорюваного договору дарування житлового будинку від 20 грудня 2016 року [PERSON] достеменно було відомо про перебування на розгляді у Селидівському міському суді Донецької області цивільної справи №242/4382/15-ц про стягнення солідарно з нього і ТОВ «Енерджі Стар» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитними договорами та, відповідно, про невиконання позичальником ТОВ «Енерджі Стар» своїх кредитних зобов`язань, за виконання яких [PERSON] поручився. Саме [PERSON] 14 вересня 2016 року звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з заявою про перегляд заочного рішення цього суду від 12 листопада 2015 року, про що зазначено в ухвалі Селидівського міського суду Донецької області від 29 вересня 2016 року (а.с.12). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 червня 1974 року (а.с.108) та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00026977825 від 9 липня 2020 року (а.с.33-35) вбачається, що [PERSON] є сином [PERSON] . Спірна земельна ділянка площею 1,0040 га з кадастровим номером 3220886000:03:002:1645 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташована в СТ «Природа» с. Проців Бориспільського району Київської області, була безоплатна відчужена у власність [PERSON] , який є батьком [PERSON] . Аналіз наведених обставин, а саме те, що [PERSON] відчужив майно після пред`явлення до нього позову про стягнення боргу; майно відчужене на підставі безвідплатного договору та на користь близького родича - батька [PERSON] , свідчить про недобросовісну поведінку [PERSON] , що полягає у зловживанні правом, спрямованому на позбавлення АТ «Райффайзен Банк» можливості в майбутньому задовольнити свої майнові вимоги за рахунок майна боржника. Відтак, договір дарування земельної ділянки, укладений 20 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , набув ознак фраудаторного правочину - правочину, що вчинений боржником на шкоду кредитору. Дійсно, постановами приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванова А.В. від 31 січня 2020 року (а.с.155, 161), 3 лютого 2020 року (а.с.160), 7 лютого 2020 року (а.с.153-154), 17 лютого 2020 року (а.с.156), 26 лютого 2020 року (а.с.159), 18 березня 2020 року (а.с.158), 8 квітня 2020 року (а.с.157) були накладені арешти на майно [PERSON] , а саме на майнові (корпоративні) права, грошові кошти на рахунки, частки в квартирах, акції, транспортні засоби, інші земельні ділянки. Однак, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та його представник [PERSON] не подали жодного доказу на підтвердження того, що хоча б якесь майно, належне боржнику, було в примусовому порядку реалізовано в рахунок погашення боргу перед АТ «Райффайзен Банк», або [PERSON] добровільно виконав рішення апеляційного суду Донецької області від 5 квітня 2017 року. Тому суд критично оцінює доводи представника відповідача [PERSON] про недоцільність визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 20 грудня 2016 року, оскільки у його довірителя [PERSON] достатньо іншого майна, за рахунок якого АТ «Райффайзен Банк» може виконати судове рішення. Тому, з метою відновлення справедливості, правопорядку та майнових прав позивача, належить визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 20 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] . Оскільки державна реєстрація права приватної власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 1,0040 га з кадастровим номером 3220886000:03:002:1645 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в СТ «Природа» с. Проців Бориспільського району Київської області, була здійснена на підставі недійсного договору дарування житлового будинку від 20 грудня 2016 року, який не породжує жодних правових наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, про що зазначено в ч.1 ст.216 ЦК України, належить також скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Сумського нотаріального округу Марченко І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33045895 від 20 грудня 2016 року, номер запису про право власності: 18160534. 6. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції від 29 липня 2022 року (а.с.6) вбачається, що при пред`явленні позову АТ «Райффайзен Банк» сплатив судовий збір у розмірі 2481 гривень 00 копійок. Позов, пред`явлений товариством, задоволений повністю, а тому з відповідачів на користь АТ «Райффайзен Банк» слід примусово стягнути понесені витрати на оплату судового збору з кожного по 1240 гривень 50 копійок (2481,00 : 2).

Outcome: approved