Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх доходів відповідача щомісячно. На обґрунтування вимог позивачка в позовній заяві зазначила, що в грудні 2017 року сторони уклали шлюб. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Син знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач проживає окремо, не надає допомогу на утримання неповнолітнього сина. Посилаючись на викладене, позивачка просила про задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно на утримання [PERSON] до повноліття останнього. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову. Відповідач до суду не з`явився, про дату та час розгляду повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення, з відміткою про відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію довідки від 19.09.2018 року; копію свідоцтва про шлюб; копію свідоцтва про народження; копію ухвали Баштанського районного суду Миколаївської області від 22.07.2019 року №468/890/19-ц; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 12.12.2019 року №468/1360/19-ц), суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. У ході судового розгляду встановлено, що сторони 01.12.2017 року уклали шлюб, який був розірваний за рішенням суду від 12.12.2019 року. Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо та сторони не досягли домовленостей щодо способу та розміру участі батька в утриманні дитини. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини\~заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оскільки законом визначені розміри аліментів в частці від доходу платника в залежності від кількості утриманців, які можуть стягуватись судом взагалі в безспірному порядку шляхом видачі судового наказу, то, ставлячи питання про стягнення аліментів на відповідну кількість утриманців у більшому розмірі, позивач має надати відповідні докази, які підтверджують можливість стягнення аліментів в більшому розмірі, і навпаки - ставлячи питання про стягнення аліментів на відповідну кількість утриманців у меншому розмірі, відповідач має надати відповідні докази, які підтверджують необхідність стягнення аліментів в меншому розмірі. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, відповідач є особою працездатного віку. Комплекс вказаних обставин свідчить про те, що відповідач за своїм віком станом здоров`я, може і повинен надавати допомогу своїй дитині. З урахуванням встановлених вище обставин щодо наявності у сторін неповнолітньої дитини, за відсутності домовленостей між сторонами щодо способу та розміру участі батька в утриманні дітей та за відсутності обставин, які звільняють відповідача від його обов`язку по сплаті аліментів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання одної неповнолітньої дитини в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника. За такого позов підлягає задоволенню. Оскільки за\~даною категорією\~справ позивач\~звільнений від\~сплати судового\~збору та\~позов підлягає\~задоволенню,\~тому з\~відповідача на\~підставі ч.1\~ст.\~141\~ЦПК України\~підлягає стягненню\~судовий збір\~на користь\~держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved