Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив з урахуванням збільшення позовних вимог, стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу за договором позики у розмірі 30000,00 грн., пені 11304,66 грн. з 26.11.2021 по 21.12.2022, 3 % річних 964,11 з 26.11.2021 по 21.12.2022, інфляційних нарахувань 7943,26 з грудня 2021 по листопад 2022 р., фіксованого штрафу 6 000 грн., що разом складають 56212,03 грн., судові витрати та витрати на правничу допомогу, посилаючись на наступні обставини. 18.11.2021 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошей, відповідно до умов якого, сума позики за договором становить 30000,00 грн., які були передані відповідачу, таким чином умови договору було виконано вчасно та в повному обсязі. Згідно п. 2 Договору, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснений не пізніше 25.11.2021, проте, станом на 15.12.2021 позика повернута не була, внаслідок чого утворилась заборгованість. Посилаючись на те, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики та не повертає в добровільному порядку суму боргу, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Вирішити спір поза судовим шляхом сторони не можуть, тому позивач вимушений звернутись до суду. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, та призначено судове засідання у справі. У судовому засіданні 24.01.2023 та 09.02.2023 представник позивача надав пояснення по суті вимог. 13.03.2023 в засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з викладених в ній обставин. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Окрім цього, в матеріалах справи міститься клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, подане представником відповідача 18.01.2022, 27.04.2022 що свідчить про обізнаність відповідача про наявність справи, проте, до суду від відповідача не було подано жодних документів на спростування доводів позивача. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у позовній заяві. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що між сторонами існують зобов`язання за договором позики грошей від 18.11.2021 та розпискою про отримання грошей у позику. В підтвердження укладення договору між сторонами є борговий документ, складений та підписаний сторонами договір позики грошей та розписка про отримання грошей у позику, які посвідчують передачу [PERSON] грошової суми в розмірі 30000,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 25.11.2021, по закінченню терміну зобов`язувався повернути їх в повній сумі, згідно п. 2 Договору, за місцем реєстрації позикодавця, що згідно Договору є Печерський район м. Києва. Згідно п. 6 Договору, після повернення боргу позикодавець, видасть позичальнику власноручну розписку про повернення грошей або заяву, засвідчену нотаріально про повернення коштів та відсутність претензій. Без цієї розписки або заяви борг вважається таким, що не повернутий. Відповідно до п. 8 Договору, у випадку прострочення повернення грошових коштів позичальник зобов`язаний сплатити на користь позикодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, нарахованої за кожний день прострочення виконання зобов`язання, від несплаченої в обумовлені строки суми. Пунктом 9 Договору визначено, що у разі прострочення повернення грошових коштів понад 5 (п`ять) банківських днів позичальник, крім пені, сплачує позикодавцеві штраф у розмірі 20 % від несплаченої в обумовлені строки суми. На підставі п. 10 Договору, у випадку порушення зобов`язань стороною, що тягне за собою нарахування штрафних санкцій, відсотків річних, сторони домовились, що за виконання своїх зобов`язань, в разі порушення умов договору, в першу чергу погашається нараховані штрафні санкції, інфляційні втрати та відсотки річних, після чого здійснюється погашення основного зобов`язання. Розрахунком, підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики. Так, станом на 21.12.2022 [PERSON] має заборгованість в розмірі 56212, 03 грн., з яких: 30000,00 грн. сума позики; 11304,66 грн. нарахована пеня з 26.11.2021 по 21.12.2022; 964,11 грн. - 3 % річних з 26.11.2021 по 21.12.2022; інфляційні нарахування 7943,26 грн. з грудня 2021 року по листопад 2022 року; фіксований штраф 6000,00 грн. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] в порядку позасудового врегулювання спору 15.12.2021 надіслав на адресу позивача повідомлення про повернення грошових коштів, із зазначенням свого контактного номеру телефону та відповідних пропозицій щодо повернення грошових коштів. Однак, станом на час звернення позивача до суду, зобов`язання відповідачем не виконано. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладених договорів незалежно від найменування документа, і з огляду на установлені результати робити відповідні правові висновки. Оригінал договору позики грошей від 18.11.2021 та розписки про отримання грошей у позику, у судовому засіданні досліджені не були, з тих підстав, що позивач зберігав вказані документи в будинку який розташований в с. Калинівка Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області. Відповідно до п. 2.4 Розділу І п. 5 Розділу ІІ Переліку, територія смт. Макарів Бучанського району Київської області, були окуповані з 27.02.2022 по 01.04.2022, і на цій території велись бойові дії. Будинок позивача було істотно пошкоджено, дача зазнала значних руйнувань внаслідок пожежі, що підтверджується поданою позивачем заявкою, через сервіс електронного додатку «Дія», від 04.04.2022 про пошкодження майна внаслідок дій РФ. Разом з тим, при пред`явленні позовної заяви, позивачем було подано до суду належним чином завірені копії договору позики і розписки, що підтверджується матеріалами справи, тому суд

Outcome: partial