Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

30.09.2022 КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради, в особі начальника Ландар О., звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з вимогами: стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.01.2015 по 31.08.2022 в сумі 12 037 грн 26 к. та витрати по сплаті судового збору 2 481 грн 00 к. На обґрунтування вимог зазначено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивачем КП «ЖЕО № 2» у період з 01.01.2015 по 31.08.2022 надавались послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за вказаною адресою, але відповідачі свої обов`язки по оплаті за послуги не виконали, станом на 01.09.2022 року заборгованість за спожитті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій становить 12037 грн 26 к. Ухвалою суду від 28.10.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника КП «ЖЕО № 2» Ландар О. надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримує та просить його задовольнити. 17.03.2023 від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності. Про причини неявки у судове засідання 23.03.2023 відповідачі не повідомили. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради обслуговує будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі свої зобов`язання по оплаті послуг належним чином не виконували, внаслідок чого, за період з 01.01.2015 по 31.08.2022, станом на 01.09.2022, утворилась заборгованість за спожитті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - 12037 грн 26 к. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. ст. 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Факт існування заборгованості вбачається з розрахунку на даного позивачем та не був спростований відповідачами, які мають обов`язок щодо сплати коштів за отримані послуги, тож вимоги позивача є обґрунтованими. За ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Суд враховує, що згідно висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Тож, враховуючи що строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за період з 01.01.2015 по 30.09.2019 сплинув та відповідачами заявлено вимогу про його застосування, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому, заборгованість відповідачів за спожиті послуги теплопостачання з 01.10.2019 по 31.08.2022 підтверджується розрахунком заборгованості, який був наданий позивачем та становить 6843,94 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до частковому задоволенню в межах строку позовної давності. В задоволенні решти вимог позивачу слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог.

Outcome: partial