Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача суму відшкодування завданих збитків у порядку регресу у розмірі 138 418, 35 грн та судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 15 березня 2021 року у м. Києві по просп. Оболонському (буд. 21-Б) сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Volkswagen Jetta» (реєстраційний номер [NUMBER] ), під керуванням [PERSON] , автомобіля «Mercedes Benz» (реєстраційний номер [NUMBER] ), під керуванням [PERSON] , автомобіля «AUDI Q5» (реєстраційний номер [NUMBER] ), під керуванням [PERSON] , та автомобіля «DAIHATSU» (реєстраційний номер [NUMBER] ), за кермом якого був [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортнім засобам «Mercedes Benz» (реєстраційний номер [NUMBER] ), «AUDI Q5» (реєстраційний номер [NUMBER] ) і «DAIHATSU» (реєстраційний номер [NUMBER] ) завдано механічні пошкодження, а власникам автомобілів - матеріальні збитки. Відповідач визнана судом винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, але не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водій пошкодженого автомобіля «Mercedes Benz» (реєстраційний номер [NUMBER] ) [PERSON] повідомив 18 квітня 2021 року позивача про дорожньо-транспортну пригоду та у подальшому власник [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування шкоди. Вартість матеріального збитку, завданого власнику «Mercedes Benz» (реєстраційний номер [NUMBER] ) [PERSON] склала 8 695, 55 грн. МТСБУ здійснило регламенту виплату потерпілому у розмірі 8 132, 37 грн. Також позивач поніс додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 1 230, 00 грн. Водій пошкодженого автомобіля «AUDI Q5» (реєстраційний номер [NUMBER] ) [PERSON] також повідомила МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та звернулася із заявою про отримання відшкодування шкоди. Їй було виплачено 101 249, 38 грн. Додаткові витрати позивача на збір документів та визначення розміру шкоди становили 1 403, 00 грн. Водій пошкодженого автомобіля «DAIHATSU» (реєстраційний номер [NUMBER] ) [PERSON] повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та звернувся із заявою про отримання відшкодування шкоди у розмірі 25 200, 00 грн. Додаткові витрати позивача на збір документів та визначення розміру шкоди становили 1 403, 00 грн. Отже загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 138 418, 35 грн. Відповідач у відзиві не визнала позов, заперечуючи проти його доводів, вказала, що витрати МТСБУ відносно «Mercedes Benz» (реєстраційний номер [NUMBER] ) вона відшкодувала 27 травня 2021 року - за півроку до подачі позовної заяви, тобто, на переконання позивача, неправомірно та безпідставно збільшивши розмір позовних вимог за рахунок додаткового (повторного) стягнення 9 362, 37 грн. Вимоги позивача про відшкодування завданих йому збитків у порядку регресу у розмірі фактично понесених витрат, відносно інших двох транспортних засобів, то їх правомірність не доведена належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами, оскільки звіт № 59/М/2021 від 07 квітня 2021 року про оцінку вартості відновлювального ремонту «AUDI Q5» (реєстраційний номер [NUMBER] ) та звіт № 57/М/2021 від 07 квітня 2021 року про оцінку вартості відновлювального ремонту «DAIHATSU» (реєстраційний номер [NUMBER] ), виконані оцінювачем Василенком В. І. , який не є атестованим судовим експертом та не є особою, яка наділена правом надавати висновки про вартість матеріального збитку, а тому не є висновками відповідної судової автотоварознавчої експертизи. Обстеження пошкоджень транспортних засобів проведено без участі відповідача чи його уповноваженого представника та без попередження оцінювача про відповідну кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України. Зі згаданих вище звітів вбачається середня ринкова вартість «AUDI Q5» (реєстраційний номер [NUMBER] ) до його пошкодження становила 659 564, 09 грн, а вартість відновлювального ремонту становить 116252,26 грн, що складає 17,63 % вартості неушкодженого автомобіля, та середня ринкова вартість «DAIHATSU» (реєстраційний номер [NUMBER] ) до його пошкодження становила 120 822, 76 грн, а вартість відновлювального ремонту - 30 763, 34 грн, що складає 25,46 % вартості неушкодженого автомобіля. Згідно характеристик транспортних засобів вказані у Звітах їх середня ринкова вартість є значно та необґрунтовано завищена, а з доданих оцінювачем фото пошкоджень обох транспортних засобів, така вартість пошкоджень є також завищеною та сумнівною, адже з фото не вбачається, щоб такі пошкодження складали 5 та 4 частину вартості транспортних засобів (відповідно), оскільки значна частина автомобіля зовні та його внутрішні вузли і агрегати залишилися неушкодженими. Позивачем не надані докази вартості проведених відновлювальних ремонтів, не надані докази вартості фактично витрачених матеріалів і проведених робіт, не додано Акти наданих послуг (виконаних робіт) на вказані у Звітах обсяги відновлювальних ремонтів. Представник позивача у відповіді на відзив відповідача заперечила проти доводів останньої, вказуючи, що відповідач не є спеціалістом у галузі оцінки майна, тому не може оцінити весь обсяг пошкоджень, отриманих автомобілями. Відповідач на спростування заявленого позивачем позову жодних доказів не подала, для пояснень вартості автомобіля відповідач надає дані з сайту аукціону ІААІ, який не є остаточним та не враховується вартість розмитнення, доставки, ремонту транспортного засобу та інших платежів, що значно відрізняється від зазначеної суми. Крім того, виклик зацікавлених осіб а огляд пошкодженого транспортного засобу не є обов`язковим, а здійснюється у разі потреби. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначила, що обґрунтованість «надмірного завищення» базується на зіставленні вартості транспортних засобів, фотографій пошкоджень та вартості відновлювального ремонту, про що зазначено у звітах № 57/М/21 від 06 квітня 2021 року і № 59/М/2021 від 07 квітня 2021 року; обґрунтованість «надмірного завищення» ринкової вартості «AUDI Q5» (реєстраційний номер [NUMBER] ) підтверджена відкритими даними аукціону ІААІ, саме з метою встановлення достовірного та правомірного розміру збитку, завданих власникам транспортних засобів, відповідач подала клопотання про призначення експертизи. Відповідач заперечує, оскільки з метою доведення правомірності зазначених у звіті митної вартості та митних платежів відносно «AUDI Q5» (реєстраційний номер [NUMBER] ), позивач міг би надати митну декларацію по вказаному транспортному засобу, та квитанції щодо сплати митних платежів, а також інших платежів, які враховують вартість розмитнення, доставки, ремонту транспортного засобу. Проте позивач ці докази не надав, тому, оскільки згідно з відкритими даними аукціону ІААІ вказаних транспортний засіб було продано за 10 300, 00 доларів США, а не за 20 425, 00 доларів США, як вказано у звіті, то відповідно «вартість КТЗ на дату ДТП», у розмірі 659 564, 09 грн - є безпідставно вдвічі завищеною, звідси всі подальші розрахунки є помилковими, неналежними, недостовірними, та недопустимими. Методикою не встановлено критерії «визначення потреби», але враховуючи вартість заявленого ремонту, від якого розраховано матеріальні збитки, тому виклик відповідача мав бути обов`язковим, при цьому згідно з пунктом 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, виклик заінтересованих осіб здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Чого не було зроблено. Також стороною позивача не надано жодних пояснень, міркувань, доводів щодо погашеної відповідачем суми відшкодування у розмірі 9 362, 37 грн, про те, що звіти № 57/М/21 від 06 квітня 2021 року і № 59/М/2021 від 07 квітня 2021 року не є висновком відповідної судової авто товарознавчої експертизи і виконані оцінювачем Василенком В. І. , який не є атестованим судовим експертом та не є особою, яка наділена правом надавати висновки про вартість матеріального збитку. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 30 грудня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої визначено суддю у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), та передано, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для вирішення питання про відкриття провадження у справі. 05 січня 2022 ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду справи у спрощеному порядку з викликом сторін. 01 серпня 2022 року відповідач подала через Електронний суд клопотання про призначення експертизи, зареєстроване у суді 02 серпня 2022 року. 11 вересня 2022 року відповідач подала через Електронний суд відзив на позов, зареєстрований у суді 12 вересня 2022 року. 12 вересня 2022 року представник позивача надіслала до суду через Електронний суд відповідь на відзив, зареєстровану у суді 13 вересня 2022 року. 27 жовтня 2022 року ухвалою суду постановлено витребувати у Моторного (транспортного) страхового бюро України докази на підтвердження митної вартості та митних платежів відносно AUDI Q5 VIN-код: [NUMBER] , а саме: Митну декларацію по вказаному транспортному засобу, та квитанції щодо сплати митних платежів, а також інших платежів, які враховують вартість розмитнення, доставки, ремонту транспортного засобу. 08 листопада 2022 року представник позивача надала пояснення у заяві щодо можливості виконання ухвали суду від 27 жовтня 2022 року про витребування у позивача доказів, а саме зазначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України не є власником транспортного засобу «AUDI Q5» (реєстраційний номер [NUMBER] ) та не вправі користуватися й розпоряджатися вказаним автомобілем на вчинення будь-яких дій щодо транспортного засобу, а отже не має жодних документів, які підтверджували продаж, оформлення митних декларацій та інших платежів щодо цього транспортного засобу. У наданому позивачем звіті автотоварознавчого дослідження від 07 квітня 2021 року зазначено, що ремонту калькуляцію, дані з калькулятора митної вартості та платежів при митному оформленні автомобіля, рахунок-фактура № 00000069299 від 05 квітня 2021 року, повідомлення про запрошення відповідача на огляд усіх пошкоджених транспортних засобів. 24 березня 2023 року представник позивача подала клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Ухвалою суду від 30 березня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Відповідач та / або її представник у судове засідання не з`явилися. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. 15 березня 2021 року, о 18:14 год., [PERSON] по просп. Оболонському, буд. 21-Б у м. Києві, керуючи власним автомобілем «Volkswagen Jetta» (реєстраційний номер [NUMBER] ), рухаючись заднім ходом, не впевнилась у безпечності маневру та скоїла наїзд на припарковані автомобілі: «AUDI Q5» (реєстраційний номер [NUMBER] ), що належить [PERSON] , «Mercedes Benz» (реєстраційний номер [NUMBER] ) (водій [PERSON] ), «DAIHATSU» (реєстраційний номер [NUMBER] ) (водій [PERSON] ). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно з постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року у справі № 756/4697/21, яка набрала законної сили 25 квітня 2021 року, водій транспортного засобу «Volkswagen Jetta» (реєстраційний номер [NUMBER] ) [PERSON] , порушивши п. 10.9 ПДР, вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. [PERSON] вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала, проти відомостей, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, не заперечувала. Визнано винною [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 14 травня 2021 року МТСБУ виплатило власнику транспортного засобу «AUDI Q5» (реєстраційний номер [NUMBER] ) (справа № 74990) [PERSON] суму відшкодування 101 249, 38 грн. 17 травня 2021 року МТСБУ виплатило власнику транспортного засобу «Mercedes Benz» (реєстраційний номер [NUMBER] ) (справа № 75514) [PERSON] суму у розмірі 8 132, 37 грн. 18 травня 2021 року МТСБУ виплатило власнику транспортного засобу «DAIHATSU» (реєстраційний номер [NUMBER] ) (справа № 74960) [PERSON] 25 000, 60 грн. Окрім цього, МТСБУ понесло додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди: у справі № 74990 - 1 403, 00 грн, № 74960 - 1 403, 00 грн, № 75514 - 1 230, 00 грн, а разом 4 036, 00 грн. 27 травня 2021 року [PERSON] сплатила суму у розмірі 9 362, 37 грн в якості відшкодування витрат МТСБУ на виплати регламентних виплат, що також не заперечується позивачем. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. Згідно з положеннями частини першої ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором, майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За приписами статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була завдана в результаті ДТП. Відповідно до частини першої, другої ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом, підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням., зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням, диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом, підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним, засобом, механізмом, іншим, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до частини першої ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відтак позов підлягає задоволенню з присудженням стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 125 019, 98 грн, вирахувавши з суми фактично понесених витрат МСТБУ вже сплачену 27 травня 2021 року відповідачем суму у розмірі 9 362, 37 грн і додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 4 036, 00 грн. Пунктом 40.3 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає право МТСБУ залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Витрати за послуги суб`єкта оціночної діяльності не належать до страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому позов у частині стягнення з відповідача суми витрат за послуги суб`єкта оціночної діяльності (суми витрат на збір документів, як визначено у позовній заяві) у розмірі 4 036, 00 грн, задоволенню не підлягає. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. V. Розподіл судових витрат. Згідно з статтею 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, у тому числі судовий збір сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду, у разі задоволення позову і пропорційно до задоволеної частини, а саме 2 050, 26 грн. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: partial