Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

[PERSON] \~через свого\~представника \~ [PERSON] \~звернулася до\~Комунарського районного\~суду м.\~Запоріжжя із\~позовом до\~ [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є рідною сестрою [PERSON] , якій на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2020 року належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, заповіту після себе не залишила. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно за вказаною вище адресою. Відповідач у справі - [PERSON] є сином померлої [PERSON] і спадкоємцем першої черги після смерті матері. Таким чином, спадкоємцями за законом після померлої [PERSON] є сторони по цій справі. Позивач постійно мешкає у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, із спадкодавцем спілкувалась рідко. Про смерть сестри дізналась від відповідача у вересні 2021 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку на звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Дізнавшись про смерть сестри, позивач приїхала до м. Запоріжжя та дізналась від [PERSON] про те, що він, як спадкоємець першої черги, подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . З цих підстав, 09.09.2021 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. з заявою про прийняття спадщини за законом, її заява була зареєстрована та відкрита спадкова справа. 29.10.2021 року приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. постановою відмовила у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини та не надання документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме: документів, що посвідчують право власності на майно спадкодавця. Враховуючи, що нотаріус вже відмовила позивачу у видачі свідоцтва про прийняття спадщини з підстав того, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, а також у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не захистить права позивача і їй необхідно буде знов звертатися до суду з позовною заявою про визнання права власності. Тому, з зв`язку з неефективністю в даному випадку такого способу захисту, як звернення з позовом про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та наявності іншого способу захисту (звернення з позовом про визнання права власності), позивач звертається до суду за захистом права власності шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно і просить суд визнати за нею право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 01.12.2021 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 02.09.2022 року на адресу суду надійшли належним чином засвідченні копії спадкової справи від 09.09.2021 року №166/2021, які судом долучено до матеріалів справи. Ухвалою суду від 08.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Суд звертає увагу на помилковість викладених у позові відомостях. Так, представник позивача у позові зазначає, що [PERSON] 09.09.2021 року звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, і приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. постановою відмовила у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини та не надання документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме: документів, що посвідчують право власності на майно спадкодавця. Водночас, аналіз копії спадкової справи, заведеної після померлої [PERSON] свідчить про те, що [PERSON] фактично звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Крім того, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що [PERSON] не подала заяви про прийняття спадщини у строк, встановлений ст.1270 ЦК України і вона вважається такою, що не прийняла спадщину. Крім того, нотаріус у своїй постанові посилається на вимоги п.п.4.14, 4.15, 4.18 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.68 ЗУ «Про нотаріат», в яких передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності та щодо належності цього майна спадкодавцеві. Проте, нотаріус не вказує, що [PERSON] не подала відповідні документи. Тому, суд вважає, що нотаріус фактично відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку на подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні 02.12.2022 року позивач [PERSON] підтвердила обставини, зазначені у позові та додатково пояснила, що з 2017 року вона фактично зареєстрована та проживає у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області. Її рідній сестрі [PERSON] з 2020 року належить на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] . Вона дуже рідко спілкувалась із своєю сестрою, тому про смерть [PERSON] вона дізналася лише у вересні 2021 року від сина останньої - [PERSON] , який не був зареєстрований у спірній квартирі на момент смерті [PERSON] та до нотаріуса подав заяву, в якій зазначив про те, що не буде звертатися до суду для визначення своїх спадкових прав. У подальшому позивач та її представник до суду не з`являлись, від останнього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності [PERSON] , в якій вказав, що позов підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 15.08.2022 року не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] , але у подальшому, в судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду лист, в якому просила суд справу розглядати за її відсутності. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до такого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Розглянувши позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання за нею право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , суд дійшов до висновку про відмову у їх задоволенні з огляду на таке. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А., зареєстрованого в реєстрі за №3314, [PERSON] , [INFO] , є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Зазначена вище обставина також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.11.2021 року №283616713. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається\~внаслідок смерті\~особи або\~оголошення її\~померлою (ч.\~1). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу) (ч. 2). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.09.2021 року серії [NUMBER] , актовий запис 269, та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 09.09.2021 року №00032504012. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина перша статті 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.01.2019 року серії [NUMBER] , актовий запис від 11.04.1992 року №349, та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 10.09.2021 року №00032511416. Статтею 1268\~ЦК України\~визначено,\~що спадкоємець\~за заповітом\~чи за\~законом має\~право прийняти\~спадщину або\~не прийняти\~її (ч.\~1). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3). Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Встановлено, що [PERSON] строк на прийняття спадщини пропустив. 09.09.2021 року до нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. подав заяву, в якій вказав, що звертатися до суду для визначення його спадкових прав після померлої [INFO] [PERSON] не буде. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. З матеріалів справи вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.02.2023 року серії [NUMBER] , актовий запис 2022. 19.08.1989 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». Зазначена обставина підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу від 10.09.2021 року №00032511394. Рішенням Комунарського районного (міського) суду м. Запоріжжя від 06.04.1999 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно зі свідоцтвом про народження від 28.08.1969 року серії [NUMBER] , актовий запис №2371, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що позивач у справі є рідною сестрою спадкодавця та, враховуючи вимоги ст. 1262 ЦК України, спадкоємцем другої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 09.09.2021 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] сестри [PERSON] , [INFO] . Зазначену заяву зареєстровано в реєстрі за №468 та заведено спадкову справу за №166/2021. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.10.2021 року №1879/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] сестри [PERSON] , [INFO] , на спадщину, яка складається з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з неподанням спадкоємцем заяви про прийняття спадщини у строк, визначений ст. 1270 ЦК України. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, судом встановлено, що на момент смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , остання була зареєстрована та фактично проживала за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] \~станом на\~04.02.2021\~року була\~зареєстрована за\~адресою:\~ [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області та фактично не проживала з померлою. У встановлений законодавством термін [PERSON] не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому враховуючи вимоги ст. 1268 ЦК України, позивач не є такою, що прийняла спадщину. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Враховуючи, що [PERSON] на даний час не є особою, яка прийняла спадщину після померлої [PERSON] , не заявляє вимог про визначення їй додаткового строку для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті останньої, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судовий збір судом покладається на позивача.

Outcome: dismissed