Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Заявник звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить визнати безвісно відсутнім [PERSON] , [INFO] , уродженця смт.Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області, мотивуючи заяву тим, що [PERSON] є її сином, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У 1991 році її син [PERSON] , виїхав до м.Астрахань Російської Федерації, після чого з ним було втрачено зв`язок. З цього приводу заявниця звернулась до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області із заявою про встановлення місцезнаходження її сина [PERSON] та було отримано відповідь, що на даний час місцезнаходження її сина не встановлено. Визнання його безвісно відсутнім необхідно заявниці для зняття її сина з реєстраційного обліку. В судовому засіданні заявник вимоги поданої заяви підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на те, що у 1986 році вона отримала ордер на житло в якому була зареєстрована та проживала зі своїми дітьми за адресою: [ADDRESS] . Далі з 2014 року зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , де доглядала за своїм хворим сином. У зв`язку із вторгненням на територію України військ Російської Федерації виїхала з с.Петрівське Балаклійського району та отримала статус внутрішньо переміщеної особи і фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Визнання її сина [PERSON] безвісно відсутнім їй необхідно для оформлення документів на житло та зняття його з реєстраційного обліку. Представник зацікавленої особи Лозівської міської ради Харківської області в особі відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громадян в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за відсутності представника, проти задоволення заяви не заперечувала. Заслухавши заявника, дослідивши надані докази по справі судом встановлено наступне. Заявник є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується :свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.01.1975 року; витягом №00038776648 від 08.03.2023 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (після реєстрації шлюбу прізвище - [PERSON] ); свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане відділом записів актів громадянського стану м. Лозова, актовий запис №20 від 24.02.1988 (після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] ); свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Петрівською сільською радою Балаклійського району Харківської області, актовий запис №01 від 14.02.2008 (після реєстрації шлюбу прізвище - [PERSON] ); свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане Балаклійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (після розірвання шлюбу прізвище - [PERSON] ) (а.с.9-10,13-14,21). Згідно ордеру на житлове приміщення №018242 від 16.10.1986 виданий на ім`я [PERSON] , [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Заявник зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-7,22). У 1991 році [PERSON] [INFO] , виїхав до м.Астрахань Російської Федерації, після чого з ним було втрачено зв`язок, у зв`язку з чим його мати [PERSON] 16.09.2004 звернулась до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області із заявою про встановлення місцезнаходження [PERSON] ,15.07.2019 зверталась повторно, після чого були проведені розшукові дії та було отримано відповіді, що місцезнаходження її сина [PERSON] , [INFO] до теперішнього часу не встановлено (а.с.12,15-18,20). Також, відсутність [PERSON] [INFO] , за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] підтверджується актом від 08.09.2015 складеного за присутності депутата Краснопавлівської селищної ради, дільничого інспектора та сусідів. (а.с.19). Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В порядку цивільного судочинства суди розглядають справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України). Відповідно до ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно ст.308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. У відповідності до ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Згідно ч.1 ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ №78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (ст.43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі №317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ №72641734). З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Судом з`ясовано, що заявнику необхідно визнання [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім для оформлення документів на житло та зняття його з реєстраційного обліку. Таким чином, враховуючи відсутність відомостей протягом року за місцем останнього відомого місця проживання [PERSON] , суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та наявність підстав для визнання останнього безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст.309 ЦПК України.

Outcome: approved