Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (відповідач-1), [PERSON] (відповідач-2), [PERSON] (відповідач-3), треті особи які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юрченко Василь Васильович (третя особа-1), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Халявка Наталія Миколаївна (третя особа-2), приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерина Валеріївна (третя особа-3), приватний нотаріус Київського нотаріального округу Зубков Денис Юрійович (третя особа-4), ДП «СЕТАМ» (третя особа-5), про визнання правочинів недійсними, скасування записів, витребування майна з чужого володіння та звільнення приміщення. Одночасно з позовом позивач звернувся із заявою про витребування доказів і заявою про забезпечення позову. Позиція позивача. На підставі рішення Київської міської ради від 27.12.2001 р. № 208/1642 (додаток №11, таблиця № 7 «Житлове господарство», позиція 170) будинок по [ADDRESS] загальною площею 1680,81 м2, в тому числі нежилі приміщення площею 335,90 м2 передано до комунальної власності територіальної громади міста Києва. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.01.2001 р., виданого відділом приватизації державної адміністрації Шевченківського району, позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . Усі квартири у вказаному будинку приватизовані та перебувають у приватній власності його мешканців. У квітні 2019 року невідомі особи, які не є мешканцями будинку, розпочали ремонтні роботи на горищі дому, що є допоміжним приміщенням. Відповідно до отриманої інформації, допоміжне приміщення будинку [ADDRESS] вибуло із власності мешканців без їх згоди. На підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20.05.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юрченком В. В. за реєстровим № 908, відповідач [PERSON] зареєстрував право власності на 9 нежитлове приміщення в літері «А», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 191,8 кв. м., про що внесено запис про право власності № 14594456 в Державний реєстр речових прав, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 926717580000. На підставі договору іпотеки від 17.06.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявкою Н. М. за реєстровим № 2466, як забезпечення виконання договору позики грошових коштів від 17.06.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявкою Н. М. за реєстровим № 2465, нежитлове приміщення в літері «А», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 191,8 кв. м. передано іпотекодержателю [PERSON] . 05.11.2016 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М. видала виконавчий напис нотаріуса за реєстровим № 4661 про стягнення предмету іпотеки - нежитлове приміщення в літері «А» що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 191,8 кв. м. 26.10.2018 р., на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса, відкрито виконавче провадження № [NUMBER] про звернення стягнення на нежитлове приміщення. 15.03.2019 р., в рамках виконавчого провадження, проведено електронні торги щодо реалізації предмета іпотеки - нежитлового приміщення в літері «А» що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 191,8 кв. м. Переможцем торгів визначено [PERSON] . 21.03.2019 р. приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шмідт К. В. видала Акт про реалізацію предмета іпотеки щодо спірного нерухомого майна. При цьому, відповідно до реєстру приватних виконавців, на підставі протоколу № 8 від 15.03.2019 р. дисциплінарна комісія приватних виконавців зупинила діяльності приватного виконавця строком на шість місяців. 23.03.2019 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зубков Д. Ю., на підставі акту реалізації предмета іпотеки, відповідачу [PERSON] видав Свідоцтво про право власності за реєстровим № 308 на нежиле приміщення в літері «А» що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 191,8 кв. м. Усі вищевказані дії щодо допоміжного приміщення - горища, проведено без будь-якого обговорення чи отримання згоди власників квартир у будинку [ADDRESS] . Позивач зауважує, що він є співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом, а отже є співвласником допоміжного приміщення - горища, яке незаконно вибуло із його власності. Нотаріальної згоди на відчуження майна позивач не надавав. Відтак, рішення суду про скасування документа, на підставі якого проведено реєстрацію права та внесення запису до ДРП про скасування державної реєстрації права комунальної власності на горище в будинку по [ADDRESS] , здатне ефективно захистити порушені права співвласників багатоквартирного будинку. Похідними вимогами також є звільнення горища у будинку [ADDRESS] , яке є фактично допоміжним в складі єдиних систем водо-тепло- та електропостачання будинку. Тому, для забезпечення нормальної життєдіяльності цих систем необхідно вимагати від відповідача [PERSON] та третіх осіб, які проводять ремонтні роботи у приміщенні, що є власністю мешканців будинку, звільнити від належних їм речей та матеріалів. Позиція відповідача-1 [PERSON] . Від відповідача-1 у визначений ухвалою суду строк відзив не надходив. Позиція відповідача-2 [PERSON] . Від відповідача-2 у визначений ухвалою суду строк відзив не надходив. Позиція відповідача-3 [PERSON] . Як зазначає відповідач-3 у відзиві, позивач не вправі самостійно звертатися до суду з позовом про визнання недійсним правочинів, вчинених з майном багатоквартирного будинку, та витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки, це не відображає волю всіх співвласників багатоквартирного будинку, а отже - належними позивачами в даній справі повинні бути всі співвласники багатоквартирного будинку. Крім того, одними з позовних вимог позивача є визнання недійсними Акту про реалізацію предмета іпотеки від 21.03.2019 р. № [NUMBER], виданого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В., та свідоцтва про право власності від 23.03.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковим Д.Ю. за реєстровим № 308. Оскаржити результати електронних торгів предметом іпотеки має право виключно іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь -який учасник прилюдних торгів. Отже, позивач не відноситься до категорії осіб, які відповідно до вище зазначеної норми Закону України «Про іпотеку» наділені правом оскаржити результати електронних торгів предметом іпотеки, а саме щодо визнання недійсними Акту про реалізацію предмета іпотеки від 21.03.2019р. № [NUMBER], виданого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В., та свідоцтва про право власності від 23.03.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковим Д.Ю. за реєстровим № 308. Також, позивач, як на підставу порушення свого права посилається на те, що він є співвласником горища площею 191,08 кв.м, яке знаходиться в будинку по [ADDRESS] . Необхідно зазначити, що частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Отже, на момент реалізації Спірного майна та набуття права власності на нього відповідачем-3, в Державному реєстрі речових прав на Нерухоме майно вказаний об`єкт нерухомості був зареєстрований як нежитлове приміщення. Проте, позивач у своїй позовній заяві не надає жодних доказів порушення вимог чинного законодавства у момент вчинення вищезазначених правочинів, що відповідно до норм ЦК України може бути підставою для визнання їх недійсними, а тому на договір купівлі-продажу № 908 від 20.05.2016 року та договір іпотеки № 2466 від 17.06.2016 поширюється презумпція правомірності правочину. Крім того, позивач просить визнати недійсними Акт про реалізацію предмета іпотеки від 21.03.2019 р. № [NUMBER], виданим приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Шмідт К.В. та Свідоцтво про право власності 23.03.2019 року, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковим Д.Ю., за реєстровим № 308. Отже, для визнання недійсними Акту про реалізацію предмета іпотеки від 21.03.2019 р. № [NUMBER], виданого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В., та свідоцтва про право власності 23.03.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковим Д.Ю., за реєстровим № 308, необхідно встановити саме Порушення норм Порядку, які вплинули на результат проведення електронних торгів та безпосередньо порушили права позивача. Проте, жодних доказів для визнання недійсними Акту про реалізацію предмета іпотеки від 21.03.2019 р. № [NUMBER], виданого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. та свідоцтва про право власності від 23.03.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковим Д.Ю. за реєстровим №308, позивачем до матеріалів справи не надано. Наявність того факту, що позивач проживає в будинку в якому знаходиться нежитлове приміщення (в літ. А), загальною площею 191.8 м. за адресою: [ADDRESS] не підтверджує виникнення права власності у позивача, а отже, він позбавлений права витребовувати Спірне майно. Витребування від особи, яка набула права власності на майно, що було реалізоване органами виконавчої служби в порядку встановленому для виконання судових рішень визначених Законом України "Про виконавче провадження" недопустиме в розумінні частини другої статті 388 Цивільного кодексу України, адже переможець електронних торгів [PERSON] вважається добросовісним набувачем. Отже, в розумінні норм чинного законодавства та судової практики [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки, на момент укладення не існувало жодних застережень щодо цього майна. Таким чином, майно не може бути витребувано від [PERSON] , оскільки позивачем не доведено, що [PERSON] або продавець майна (приватний виконавець) були обізнані про будь-які ризики чи спори щодо Спірного майна. Позиція третьої особи-1 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юрченка Василя Васильовича. Від третьої особи-1 надійшло повідомлення про припинення ним 21.12.2018 року нотаріальної діяльності. Позиція третьої особи-2 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Халявки Наталії Миколаївни. Від третьої особи-2 пояснення не надходили. Позиція третьої особи-3 приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерини Валеріївни. 25.10.2019 на підставі заяви стягувача [PERSON] приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса КМНО Н.М.Халявки за реєстровим №4661 від 05.11.2016. 26.10.2018 приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме: приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 191,8 кв.м. в присутності двох понятих, стягувача [PERSON] та представника боржника за довіреністю Михайленко О.В. Приміщення було продане на третіх електронних торгах ДП «СЕТАМ» 15.03.2019 відповідно до протоколу №393029 від 15.03.2019 [PERSON] . На депозитний рахунок приватного виконавця було перераховано 1 694 800,00 грн. для подальшого розподілу, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». 21.03.2019 приватним виконавцем було видано акт про реалізацію предмета іпотеки по ВП [NUMBER]. Того ж дня, приватним виконавцем було припинено обтяження щодо арешту майна. Кошти в сумі 1 694 800,00 грн., що надійшли від покупця, було розподілено, відповідно до ст.45 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження закінчене у зв`язку із повним фактичним виконанням рішення. Позиція третьої особи-4 приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Зубкова Дениса Юрійовича. Від третьої особи-4 пояснення не надходили. Позиція третьої особи-5 ДП «СЕТАМ». Згідно інформаційного повідомлення розміщеного на офіційному Веб-сайті "СЕТАМ" 02 січня 2019 року на підставі заявки приватного виконавця Шмідт Катерини Валеріївни від 18.12.2018 року № 2757 внесено інформацію про реалізацію арештованого майна іпотеки. Нежитлового приміщення (в літ. А), загальною площею 191.8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] під лотом № 324924. Правила проведення електронних торгів регулюються Порядком реалізації арештованого майна затверджено Наказам Міністерства юстиції країни від від 29.09.2016 року № 2831/5 (далі - Порядок). Разом з тим, листом від 03.01.2019 року № 108/18-18-19 ДП "СЕТАМ" надіслано повідомлення всім учасникам виконавчого провадження про час, дату, місце проведення електронних торгів арештованим майном за лотом № 267569. Разом з тим, листом від ДП "СЕТАМ" надіслано повідомлення всім учасникам гонавчого провадження про час, дату, місце проведення електронних торгів слггованим майном за лотом № 267569. Після проведення уцінки арештованого майна, у відповідності до вимог ст. 49 Закону України "Про іпотеку" ДП "СЕТАМ" повторно вдруге виставлено на реалізацію арештоване майно. Так, згідно інформації отриманої з офіційного Веб-сайту ДП "СЕТАМ" 13 лютого 2019 року повторно вдруге арештоване майно виставлено на реалізацію з лотом № 332448, торги були призначені до проведення на 15 березня 2019 року. Дані торги пройшли успішно, про що було складено протокол проведення електронних торгів № 393029, згідно якого переможцем став учасник № 8. Рух справи. 13.06.2019 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Піхур О.В. 17 липня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17 липня 2019 року заяву позивача про витребування доказів - задоволено. Ухвалою суду від 17 липня 2019 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову - відмовлено. 15.08.2019 на адресу суду від позивача надійшла повторна заява про забезпечення позову. Ухвалою суду від 15.08.2019 заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно нежитлове приміщення в літері «А», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 191,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 926717580000. 03.09.2019 на адресу суду від відповідача-3 [PERSON] надійшов відзив із викладенням заперечень. 24.09.2019 на адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Халявки Наталії Миколаївни на виконання вимог ухвали від 17.07.2019 надійшли належним чином засвідчені копії документів. 02.10.2019 на адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юрченка Василя Васильовича надійшло повідомлення про припинення ним 21.12.2018 року нотаріальної діяльності. 16.10.2019 на адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шмідт Катерини Валеріївни на виконання вимог ухвали від 17.07.2019 надійшла заява, в якій зазначено, що вона не може надати належним чином засвідчені копії документів ВП [NUMBER] в зв`язку з вилученням вищезазначених документів слідчим СУ ГУ НП у м. Києві Момот О.О. 22.10.2019 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів. 21.10.2019 на адресу суду від ДП «СЕТАМ» надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи на стороні відповідача. Ухвалою суду від 22.10.2019 клопотання позивача про витребування доказів - задоволено. Ухвалою суду від 22.10.2019 заява про вступ у справу в якості третьої особи на стороні відповідача - задоволена. Залучено Державне підприємство «СЕТАМ» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юрченко Василь Васильович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Халявка Наталія Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерина Валеріївна, приватний нотаріус Київського нотаріального округу Зубков Денис Юрійович про визнання правочинів недійсними, скасування записів, витребування майна з чужого володіння та звільнення приміщення. 21.11.2018 на адресу суду від Державного підприємства «СЕТАМ» надійшли письмові пояснення. 05.12.2019 на адресу суду від Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна на виконання вимог ухвали від 22.10.2019 надійшла відповідь. 19.12.2019 на адресу суду від Київського державного нотаріального архіву на виконання вимог ухвали від 22.10.2019 надійшли належним чином засвідчені копії документів. 23.12.2019 на адресу суду від слідчого СУ ГУ НП у м. Києві Момот О.О. на виконання вимог ухвали від 22.10.2019 надійшли належним чином засвідчені копії документів. 14.01.2020 на адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шмідт Катерини Валеріївни надійшли пояснення. На підставі розпорядження № 01-08-291 від 14 січня 2020 року щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 761/23894/19 за підписом заступника керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Моргун О.В., протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Кондратенко О.О., у зв`язку із звільненням судді [PERSON] з посади судді за власним бажанням. 14.01.2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Кондратенко О.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Кондратенко О.О. від 16.01.2020 справу прийнято до свого провадження та прийнято рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою від 28.05.2020 клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи - задоволено. На підставі розпорядження № 01-08-930 від 05 жовтня 2020 року щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 761/23894/19 за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О., протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О., у зв`язку із наданням судді Кондратенко О.О. відпустки по вагітності та пологам. 05.10.2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. від 09.10.2020 справу прийнято до свого провадження та прийнято рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 02.02.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті. 27.02.2023 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про повернення у підготовче провадження. Ухвалою суду від 27.02.2023 у задоволенні клопотання про повернення у підготовче провадження- відмовлено. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача-3 [PERSON] - адвокат Деяк Я.М. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Відповідач-1, відповідач-2 та треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату та час повідомлені належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). За таких підстав, судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.01.2001 р., виданого відділом приватизації державної адміністрації Шевченківського району, позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . При цьому, відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" якщо квартира або нежитлове приміщення належить більш як одному співвласникові, реалізація прав та виконання обов`язків співвласниками квартири або -нежитлового приміщення, включаючи участь в управлінні багатоквартирним будинком, здійснюються в порядку, передбаченому законодавством для реалізації права спільної власності. Згідно з частиною першою статті 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Разом з цим, відповідно до частини другої статті 369 Цивільного кодексу України, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Частиною другою статті 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Таким чином, позивач не вправі самостійно звертатися до суду з позовом про визнання недійсним правочинів, вчинених з майном багатоквартирного будинку, та витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки, це не відображає волю всіх співвласників багатоквартирного будинку, а отже - належними позивачами в даній справі повинні бути всі співвласники багатоквартирного будинку. Також судом встановлено, що 25.10.2019 на підставі заяви стягувача [PERSON] приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса КМНО Н.М.Халявки за реєстровим №4661 від 05.11.2016. 26.10.2018 приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме: приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 191,8 кв.м. в присутності двох понятих, стягувача [PERSON] та представника боржника за довіреністю [PERSON] . Приміщення було продане на третіх електронних торгах ДП «СЕТАМ» 15.03.2019 відповідно до протоколу №393029 від 15.03.2019 [PERSON] . На депозитний рахунок приватного виконавця було перераховано 1 694 800,00 грн. для подальшого розподілу, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». 21.03.2019 приватним виконавцем було видано акт про реалізацію предмета іпотеки по ВП [NUMBER]. Того ж дня, приватним виконавцем було припинено обтяження щодо арешту майна. Кошти в сумі 1 694 800,00 грн., що надійшли від покупця, було розподілено, відповідно до ст.45 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження закінчене у зв`язку із повним фактичним виконанням рішення. При цьому, одними з позовних вимог позивача є визнання недійсними Акту про реалізацію предмета іпотеки від 21.03.2019 р. № [NUMBER], виданого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В., та свідоцтва про право власності від 23.03.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковим Д.Ю. за реєстровим № 308. Судом встановлено, що відповідач-3 [PERSON] набув право власності на предмет іпотеки - нежитлове приміщення (в літ. А), загальною площею 191.8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , внаслідок його примусової реалізації через «СЕТАМ» - систему електронних торгів арештованим майном, що передавалось на реалізацію приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт Катериною Валеріївною в рамках виконавчого провадження [NUMBER]. Відповідно до інформаційного повідомлення, що розміщене на офіційному сайті державного підприємства "СЕТАМ". Спірне майно є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки, серія та номер: 2466, виданого 17.06.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявкою Наталією Миколаївною. Спірне майно реалізовувалось у відповідності до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 (далі - Порядок). Згідно з пунктом 2 Розділу VII Порядку реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України "Про іпотеку". Відповідно до пункту 4 Розділу X Порядку після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди за організацію проведення електронних торгів) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди за організацію та проведення електронних торгів (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Таким чином, позивач, оскаржує результати електронних торгів предметом іпотеки, оскільки акт приватного виконавця про реалізіцію предмету іпотеки та свідоцтво про придбання Спірного майна з прилюдних торгів є оформленням результатів електронних торгів предметом іпотеки, оскарження яких регулюється, в тому числі спеціальним законом у цих правовідносинах, а саме Законом України «Про іпотеку». Так, згідно з частиною першою статті 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Тобто, оскаржити результати електронних торгів предметом іпотеки має право виключно іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь -який учасник прилюдних торгів. Отже, суд зазначає, що позивач не відноситься до категорії осіб, які відповідно до вище зазначеної норми Закону України «Про іпотеку» наділені правом оскаржити результати електронних торгів предметом іпотеки, а саме щодо визнання недійсними Акту про реалізацію предмета іпотеки від 21.03.2019р. № [NUMBER], виданого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В., та свідоцтва про право власності від 23.03.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковим Д.Ю. за реєстровим № 308. Також, позивач, як на підставу порушення свого права посилається на те, що він є співвласником горища площею 191,08 кв.м, яке знаходиться в будинку по [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" власниками квартир нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Необхідно зазначити, що частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Так, згідно з Інформаційною довідкою № 179473544 від 02.09.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником Спірного нежитлового приміщення, загальною площею 191,08 кв.м, в будинку [ADDRESS] , до його примусової реалізації був [PERSON] (боржник у ВП [NUMBER]) на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 20.05.2016 року за №908. 17.06.2016 року [PERSON] укладає договір іпотеки № 2466 та внаслідок невиконання зобов`язань по іпотечному договору на підставі виконавчого напису нотаріуса від 05.11.2016 року № 4661 Спірне майно в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» було передано на реалізацію державному підприємству «СЕТАМ» (організатору електронних торгів) приватним виконавцем Шмідт К.В. За результатами проведених електронних торгів [PERSON] став переможцем електронних торгів та на підставі акту проведення електронних торгів, після вчинення відповідних реєстраційних дій, став власником Спірного майна. Отже, на момент реалізації Спірного майна та набуття права власності на нього відповідачем-3, в Державному реєстрі речових прав на Нерухоме майно вказаний об`єкт нерухомості був зареєстрований як нежитлове приміщення. Крім того, в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9 чітко зазначено, що «Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.» Відповідно до частини першої статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена Законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Разом з тим, відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Вищого легалізованого суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 і 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та іншиx речових прав» (далі - Пленум) визначено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Проте, позивач у своїй позовній заяві не надає жодних доказів порушення вимог чинного законодавства у момент вчинення вищезазначених правочинів, що відповідно до норм ЦК України може бути підставою для визнання їх недійсними, а тому на договір купівлі-продажу № 908 від 20.05.2016 року та договір іпотеки № 2466 від 17.06.2016 поширюється презумпція правомірності правочину. Таким чином, твердження позивача про недійсність договору купівлі-продажу № 908 від 20.05.2016 року та договору іпотеки № 2466 від 17.06.2016 є безпідставними, необґрунтованими та недоведеними позивачем. Оскільки, вимога про внесення запису до ДРП про скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , є похідною від основної вимоги про визнання правочинів незаконними - вона також не підлягає задоволенню. Крім того, позивач просить визнати недійсними Акт про реалізацію предмета іпотеки від 21.03.2019 р. № [NUMBER], виданим приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Шмідт К.В. та Свідоцтво про право власності 23.03.2019 року, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковим Д.Ю., за реєстровим № 308. Разом із тим слід зазначити, що оскільки, за змістом ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів. Так, відповідно до розділу VIII Порядку за результатами електронних торгів складається протокол проведення електронних торгів, на підставі якого у відповідності до п. 4 розділу X Порядку державним (приватним виконавцем) видається Акт про проведення електронних торгів. 15 березня 2019 року відбулися електронні торги з реалізації Спірного майна, за результатами яких було сформовано протокол проведення електронних торгів № 393029, згідно якого переможцем став [PERSON] та на підставі якого 21.03.2019 року приватним виконавцем Шмідт К.В. видано Акт про реалізацію предмета іпотеки. Також, варто зазначити, що свідоцтво про реалізацію майна з прилюдних торгів є похідним документом, який видається на підставі акту про реалізацію предмету іпотеки. Частиною четвертою статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд України у своїй постанові від 13.04.2016 у справі 6-2988цс15 приходить до правового висновку, що "головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результати торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи. яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними". Отже, для визнання недійсними Акту про реалізацію предмета іпотеки від 21.03.2019 р. № [NUMBER], виданого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В., та свідоцтва про право власності 23.03.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковим Д.Ю., за реєстровим № 308, необхідно встановити саме Порушення норм Порядку, які вплинули на результат проведення електронних торгів та безпосередньо порушили права позивача. Проте, жодних доказів для визнання недійсними Акту про реалізацію предмета іпотеки від 21.03.2019 р. № [NUMBER], виданого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. та свідоцтва про право власності від 23.03.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковим Д.Ю. за реєстровим №308, позивачем до матеріалів справи не надано. При цьому, як було зазначено вище, [PERSON] став власником Спірного майна на підставі Акту про реалізацію предмета іпотеки від 21.03.2019 р. [NUMBER], виданого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. Безспірність права власності на Спірне майно за попереднім власником [PERSON] було встановлено приватними нотаріусами в ході посвідчення договору купівлі-продажу, договору іпотеки, вчинення відповідних реєстраційних дій, та в подальшому приватним виконавцем в ході опису та арешту майна за інформацією, що містилася в Державному реєстрі речових прав. Відповідно до частини першої статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів. Згідно з частиною першою статті 183 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Також, згідно абзацу третьому частини другої статті 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до Закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємcтвa як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] (боржник у виконавчому провадженні) зареєстрував за собою право власності на нежитлове приміщення (в літ. А), зальною площею 191,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Отже, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач - [PERSON] ніколи не був власником Спірного майна, а тому, у останнього відсутнє право на витребування майна з чужого незаконного володіння. Відповідно до частини першої частини статті 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Разом з цим, згідно з пунктом 23 Пленуму, відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому, суди повинні мати на увазі, що право власності на нерухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Отже, наявність того факту, що позивач проживає в будинку в якому знаходиться нежитлове приміщення (в літ. А), загальною площею 191.8 м. за адресою: [ADDRESS] не підтверджує виникнення права власності у позивача, а отже, він позбавлений права витребовувати Спірне майно. Також, відповідно до частини другої статті 388 Цивільного кодексу України, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Згідно із частиною першою статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Так, відповідно п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого було відкрито виконавче провадження є документом який виконується у порядку, встановленому для виконання судових рішень, а саме в межах передбачених Законом України "Про виконавче провадження". Отже, витребування від особи, яка набула права власності на майно, що було реалізоване органами виконавчої служби в порядку встановленому для виконання судових рішень визначених Законом України "Про виконавче провадження" недопустиме в розумінні частини другої статті 388 Цивільного кодексу України, адже переможець електронних торгів [PERSON] вважається добросовісним набувачем. Крім того, відповідно до частини першої статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до абз. 1 п. 23 Пленуму, набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. Разом з цим, згідно з абз. 2 п. 23 Пленуму, набувач не може бути визнаний добросовісним, якщо на момент вчинення правочину з набуття майна право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване не за відчужувачем або у цьому реєстрі був запис про судовий спір відносно цього майна (обтяження). Крім того, відповідно до пункту 30 Пленуму, застосовуючи положення частини другої статті 388 ЦК про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки, відповідно до частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача. Отже, в розумінні норм чинного законодавства, [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки, на момент укладення не існувало жодних застережень щодо цього майна. Таким чином, майно не може бути витребувано від [PERSON] , оскільки, позивачем не доведено, що [PERSON] або продавець майна (приватний виконавець) були обізнані про будь-які ризики чи спори щодо Спірного майна. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновок суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Крім цього, суд наголошує, що до позовної заяви не надано жодного доказу щодо правомірності подання [PERSON] позову у справі №761/23894/19 від інших співвласників будинку, здійснення ним представницьких функцій стосовно інших співвласників будинку, необхідних для рішення про визнання правочинів недійсними, скасування записів, витребування майна з чужого володіння та звільнення приміщення, приймається всіма співвласниками, що є колективним та колегіальним, такі повноваження надаються тільки співвласникам багатоквартирного будинку та оформлюються у передбаченому Законом порядку та спосіб. За вказаних обставин, суду не надано доказів того, що права позивача у даному випадку порушені та підлягають захисту, тому, з огляду на вказані положення Закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідач-3 [PERSON] є добросовісним набувачем Спірного майна, та що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні поданого позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного та ст.ст. 15, 16, 640, 1046, 1051, 1054 ЦК України, з урахуванням положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», постанов Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц,

Outcome: dismissed