Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном. У позові вказав, що він є власником домоволодіння розташованого за адресою [ADDRESS] та в цілому складається з житлового будинку А-1 загальною площею - 60,7 кв.м., житловою площею 40,5 кв. м., та прибудинкових побудов розміщених на приватизованій земельній ділянці 0,075 га,, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки - 5310700000:02:050:0030. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухомої майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек/ Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.05.2021 року № 259034994 співвласниками домоволодіння за адресою [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині відповідно. Зазначене домоволодіння межує з домоволодінням позивача. Відповідачі на земельній ділянці, що перебуває в їх користуванні, на відстані близько 2 м., від будинку позивача розташували дворову вбиральню з вигрібною ямою. В зв`язку з таким розташуванням в дворі будинку постійний сморід. На неодноразові прохання демонтувати вище вказану вбиральню відповідач ніяким чином не відреагував. 13.04.2021 року позивач звернувся з заявою до міської ради, та отримав відповідь, відповідно якої при розгляді архівної інвентаризаційної справи вказана дворова вбиральня перенесена та розміщена на відстань близько 2-х метрів до суміжного житлового будинку [ADDRESS] . Встановлено, шо власниками сусіднього домоволодіння за адресою [ADDRESS] порушено п.6.1.41 розділу «Садибна забудова» табл. 6.7 - відстань від дворової вбиральні до житлового будинку та літньої кухні повинна складати - не менше 20-ти метрів ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування і забудов територій». Прохає суд зобов`язати [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] належної [PERSON] шляхом знесення дворової вбиральні з вигрібною ямою, що розташована на межі земельних ділянок належних [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] . Судові витрати покласти на відповідачів. 15.09.2021р. від відповідачів надійшов відзив на позов, який мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] по домовленості з [PERSON] якому належало домоволодіння за [ADDRESS] було придбано частину земельної ділянки площею 360 кв.м., якій в даний час надано № 116-А та рішенням № 166 від 27 квітня 1977 року надано право індивідуального житлового будівництва на земельній ділянці по [ADDRESS] , загальною площею 360 кв.м. та цього ж числа згідно даного рішення проведено в натурі відвід даної земельної ділянки. На даній земельній ділянці відповідачами в 1980 році було збудовано домоволодіння, що складається із житлового будинку А-1,сарай гараж-Б, погріб - б; убиральня «В» (яка збудована в 1990 році ), огорожа №1,2,3,4; замощення І; та вигрібна яма №5. Як дані будівлі, так і вбиральня з вигрібною ямою, яка збудована в 1990 році за згодою та допомогою власника суміжного домоволодіння [PERSON] , про що було відомо позивачу по справі. За час свого життя [PERSON] , домоволодіння [ADDRESS] подарував сину, позивачу по справі. 16 листопада 2008 року відповідачі оформили право власності в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , по 1/2 частині спадкового майна на домоволодіння по [ADDRESS] . Так з часу побудови спірної вбиральні «В» з вигрібною ямою, коли став власником домоволодіння [ADDRESS] позивач по справі [PERSON] , згідно договору дарування від 08 грудня 2005 року - минуло майже 16 років, та до цього часу домовленість яка відбулася між [PERSON] колишнім власником домоволодіння [ADDRESS] , та [PERSON] , померлим [INFO] про дозвіл на будівництво вбиральні «В» з вигрібною ямою, ніхто дане питання не піднімав. [PERSON] було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №282685, виданим 16.11.2012 року, в той час позивачеві було відомо, про порушене його право, але з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою позивач не звертався. Позивач мав право звернутися до суду, ставши повноправним власником даного домоволодіння згідно договору дарування ще в 2005 році, але знаючи що є домовленість про будівництво даних споруд не звертався до суду, і лише в червні 2021р. року звернувся, пропустивши при цьому строки позовної давності. Подаючи позов до суду позивач указав, що власниками сусіднього домоволодіння за адресою [ADDRESS] порушено п.6.1,41 розділу «Садибна забудова» табл.6.7-відстань дворової вбиральні до житлового будинку та літньої кухні повинна складати не менше 20 метрів ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», з чим відповідачі також погодитися не можуть, так як спірна вбиральня з вигрібною ямою збудована в 1990 році, а на норми ДБН позивач посилається 2019 року «Планування і забудова територій». Враховуючи вище викладене прохають в задоволені позовних вимог позивача відмовити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити. Відповідачі проти задоволення позову заперечують, з мотивів викладених у відзиві на позов. Третя особа Лубенська міська рада надіслали суду заяву, в якій справу прохають слухати без участі їх представника, щодо позовних вимог покладаються на рішення суду. Дослідивши матеріали справи, докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є власниками суміжних домоволодінь. З 2005 року позивач є власником домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування від 08.12.2005 р. (а.с.6) Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,075 га., кадастровий номер земельної ділянки - 5310700000:02:050:0030, яка на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.03.2021 року право власності на земельну ділянку зареєстровано 03.03.2021 року. З 2007 року відповідачі є співвласниками по частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підтверджується (а.с.8) Як вказує позивач та не заперечує відповідач на земельній ділянці останніх на відстані близько 2 м. від будинку позивача розташована дворова вбиральня з вигрібною ямою. Позивач зазначає, що внаслідок цього в дворі його будинку постійний сморід, а тому вказана ситуація підлягає врегулюванню. Так, 13.04.2021 року з приводу вищевказаного питання позивач звернувся з заявою до міської ради, на що отримав відповідь, в якій зазначено, що виконавчий комітет Лубенської міської ради розглянувши його звернення щодо будівництва дворової вбиральні на території земельної ділянки [ADDRESS] , повідомляє, що відповідно до вимог ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», а саме: п.6.1.41 розділу «Садибна забудова» табл. 6.7 - відстань від дворової вбиральні до житлового будинку та літньої кухні повинна складати - не менше 20м. Розглянувши архівну інвентаризаційну справу вказана дворова вбиральня перенесена та розміщена на відстань близько 2 м до суміжного житлового будинку [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, власнику будинку [ADDRESS] надіслано листа з роз`ясненнями та вимогою усунути порушення вимог ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» (а.с.12). Крім того, позивачем додано акт комісії обстеження садибних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] , створеної за розпорядженням Лубенського міського голови № 158р від 16.03.2023 року. За результатами обстеження комісія вирішила, що площа земельної ділянки, розташовання житлових будинків на смуіжних земельних ділянках, розташування мережі водопроводу та мережі газу низького тиску по [ADDRESS] не дозволяють влаштування нової дворової вбиральні з дотриманням ДБН Б.2.-12:2019 «Планування та забудова територій». Рекомендовано варіант влаштування вбиральні в житловому будинку. В судовому засіданні досліджені інвентаризаційні справи на домоволодіння позивача та відповідачів. Для роз`яснення їх змісту допитано працівника відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області [PERSON] , працівника КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» [PERSON] . Встановлено, що в проміжок часу між 1975 роком та 2007 роком на земельній ділянці відповідачів було побудовано вигрібну яму. Також встановлено, що в цей проміжок часу відповідачами в межах декількох метрів змінено розташування вигрібної ями. При цьому сторонами визнано факт того, що розташування вигрібної ями з часу набуття ними право власності на свої домоволодіння не змінювалося. Позивач вказує на те, що вказана вигрібна яма, яка перебуває в 2 м від будинку, перешкоджає йому користуватися його домоволодінням. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частинами першою, другою статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Разом із тим, за приписами ч. ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення наведеної процесуальної норми суду не були надані належні та допустимі докази в обґрунтування позовних вимог. Так, суду не були надані докази щодо обставин побудови вигрібної ями (часу, місця, дозвільних документів, погодження сусідів). А тому суд позбавлений можливості надати оцінку законності її побудови. При цьому позивач не заперечував той факт, що таке розташування господарських будівель та будинку було погоджено попередніми власниками домоволодінь. При цьому також не заперечував той факт, що протягом 18 років перебування домоволодіння у власності ним не порушувалося питання знесення вбиральні з вигрібною ямою. Також суду не надано доказів того, що відповідачі мають технічну можливість влаштувати нову дворову вбиральню з дотриманням ДБН Б.2.2.-12:2019. При цьому відповідно до акту комісії обстеження садибних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] , створеної за розпорядженням Лубенського міського голови № 158р від 16.03.2023 року, така можливість відсутня. При цьому не спростовані доводи позивача про відсутність технічної можливості облаштування вбиральні в будинку (зокрема, висновок експерта). Вимоги позивача ґрунтуються на ДБН Б.2.2.-12:2019, разом із тим, такі не можуть бути застосовані до спірних відносин, які виникли багато років тому. Відтак, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed