Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся в суд з позовом до Полтавської академії неперервної освіти ім. М.В.Остроградського про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу посилаючись на те, що рішенням пленарного засідання восьмої позачергової сесії Полтавської обласної ради з 08.02.2022 року Полтавський обласний інститут післядипломної освіти ім. М.В.Остроградського перейменовано у Полтавську академію неперервної освіти ім. М.В. Остроградського. Наказом № 65-ОС позивача звільнено з посади заступника директора з науково-дослідної роботи та міжнародного співробітництва 30.06.2022 р. згідно п.1 ст. 40 КЗпП України, який він отримав 05.08.2022 року. З наказом не згоден, оскільки фактично відбулось лише перейменування закладу без будь-яких змін в організації. Звільнення відбулось із порушенням вимог трудового законодавства, позивач був повідомлений про звільнення з зазначенням невірної посади, яку він обіймав. Йому не були запропоновані вакантні посади, він не був належним чином ознайомлений з наказом про наступне звільнення. Відповідачем і раніше були спроби щодо звільнення позивача. Враховуючи численні порушення відповідачем вимог трудового законодавства щодо підстав та порядку звільнення позивача, просив визнати протиправним та скасувати наказ № 65-ОС від 30 червня 2022 року про звільнення його з посади заступника директора з науково-дослідної роботи та міжнародного співробітництва згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України , поновити на посаді з 01 липня 2022 року та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01 липня 2022 року по день ухвалення судового рішення. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та доданих до неї матеріалів. Відзив вважає необґрунтованим. Просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що звільнення позивача відбулось з дотримання норм законодавства, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Підтримав наданий відзив та просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач був належним чином повідомлений про звільнення за скороченням штату, йому були запропоновані на той час вакантні посади, але позивач відмовився від них. Позовні вимоги не визнає та просив відмовити в їх задоволенні. Треті особи Полтавська обласна рада та Департамент освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації в судове засідання своїх представників не направили, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність. Треті сторони направили суду письмові пояснення в яких вважають позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначені у Кодексі законів про працю України. Відповідно до ст.4 КЗпП України, законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Наказом Міністерства\~освіти і\~науки України\~№ 578\~від 17.11.2000\~року,\~яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 31 липня 2001 року за № 651/5842 затверджено Положення про республіканський (Автономної Республіки Крим), обласні та Київський і Севастопольський міські інститути післядипломної педагогічної освіти та відповідно до якого Інститути післядипломної педагогічної освіти є складовою частиною загальної\~системи післядипломної\~освіти України.\~ Інститут здійснює свою діяльність згідно з Конституцією України, Законами України "Про освіту", "Про вищу освіту", "Про повну загальну середню освіту", "Про дошкільну освіту", "Про позашкільну освіту", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про інноваційну діяльність", іншими актами чинного законодавства з питань освіти, цим Положенням та власним статутом. Статут інституту затверджується місцевими органами державної виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Судом установлено, що наказом № 01-01/178-ОД від 29 квітня 2021 року «Про затвердження змін в організаційній структурі інституту» , відповідно до наказу Полтавського обласного інститут післядипломної педагогічної освіти ім. М.В.Остроградського від 29.04.2021 № 01-01/177-ОД «Про внесення змін до штатного розпису Інституту» внесено зміни до організаційної структури Інституту з 01 травня 2021 року. Затверджено організаційну структуру Полтавського обласного інституту післядипломної освіти ім. М.В. Остроградського. Відповідно до затвердженої структури, передбачено наявність посад, у тому числі заступника директора з науково дослідної роботи та міжнародного співробітництва. Згідно запису трудової книжки позивача № 24 від 01 жовтня 2019 року посада проректора з наукової роботи перейменована на посаду заступника директора науково-дослідної роботи та міжнародного співробітництва ( Наказ № 01-01/237-ОД від 10.07.2019 року), таким чином позивач обіймав вищевказану посаду у Полтавському обласному інституті післядипломної педагогічної освіти ім. М.В.Остроградського найменування якого змінено на Полтавську академію неперервної освіти ім. М.В.Остроградського . \~ \~ \~ \~Відповідно до рішення № 333 від 09 грудня 2021 року пленарного засідання восьмої позачергової сесії восьмого скликання «Про зміну найменування Полтавського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти ім. М.В. Остроградського» змінено найменування Полтавського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти ім. М.В. Остроградського на Полтавську академію неперервної освіти ім. М.В. Остроградського. Директору Полтавського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти ім. М.В. Остроградського В.Зелюку підготувати нову редакцію Статуту закладу, подати її на затвердження Управлінню майном обласної ради та здійснити його державну реєстрацію відповідно до вимог чинного законодавства, розробити подати на затвердження Департаменту освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації проект нової структури закладу. Дане рішення у встановленому законом порядку не скасоване, відсутні підстави вважати, що рішення прийнято не уповноваженою особою та не в спосіб визначений діючим законодавством. Згідно наказу Полтавської обласної державної адміністрації № 12 від 17 січня 2022 року «Про виконання рішення восьмої позачергової сесії Полтавської обласної ради восьмого скликання» затверджено структуру Полтавської академії неперервної освіти ім. М.В. Остроградського, введено в дію затверджену структуру, приведено у відповідність до затвердженої структури штатний розпис Полтавської академії неперервної освіти ім. М.В.Остроградського. Даний наказ на час розгляду також є чинним. Відповідно до вищезазначеної структури, наявні посади першого заступника директора та заступника директора, посада директора з науково-дослідної роботи та міжнародного співробітництва, яка передбачалась попередньої структурою відсутня. Таким чином, відбулась не лише зміна назви, а й зміна структури Полтавської академії неперервної освіти ім. М.В.Остроградського, що у свою чергу передбачало розроблення нового штатного розпису , та як наслідок у даному випадку, скорочення посад. 25 січня 2022 року Управлінням майном обласної ради затверджено Статут Полтавської академії неперервної освіти ім. М.В.Остроградського. Посилання представника позивача щодо невідповідності Статуту Полтавської академії неперервної освіти ім. М.В.Остроградського як на підставу задоволення позовних вимог є недоведеними, оскільки не знайшли підтвердження в ході розгляду цивільної справи. До того ж, суду не надано належних доказів, щодо визнання зазначеного Статуту недійсним, невідповідним вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт, а також порушення у зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача. 08 лютого 2022 року зареєстровано юридичну особу Полтавську академію неперервної освіти ім. М.В.Остроградського. Згідно наказу Полтавської академії неперервної освіти ім. М.В.Остроградського № 85-ОД від 18 квітня 2022 року «Про введення в дію структури Полтавської академії неперервної освіти ім. М.В.Остроградського», введено в дію з 01 липня 2022 року структуру Полтавської академії неперервної освіти ім. М.В.Остроградського, штатний розпис привезти у відповідність до затвердженої структури. Зазначена структура не містить посади заступника директора з науково-дослідної роботи та міжнародного співробітництва. \~ \~ \~ \~Наказом № 104-ОД від 28 квітня 2022 року Полтавської академії неперервної освіти ім.. М.В.Остроградського «Про внесення змін до штатного розпису і скорочення штату» введено в дію з 01.07.2022 року новий штатний розпис Полтавської академії неперервної освіти ім. М.В.Остроградського . Виведено із штатного розпису шляхом скорочення такі посади: заступника директора з навчальної роботи, заступника директора з науково-дослідної роботи та міжнародного співробітництва. Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на\~\~невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, провадження № 11-431асі18. Наказом № 39-ОС від 29 квітня 2022 року «Про попередження про звільнення у зв`язку зі скороченням штату» встановлено до 30.04.2022 року попередити про звільнення 30.06.2022 року відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України, у тому числі [PERSON] , заступника директора з науково-дослідної роботи і міжнародного співробітництва. Згідно повідомлення № 3 від 29.04.2022 року позивача повідомлено щодо скорочення посади директора з науково-методичної роботи та міжнародного співробітництва та звільнення з займаної посади 30.06.2022р. на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Позивач як на підставу для задоволення позовних вимог вказує, що в зазначеному повідомленні № 3 від 29 квітня 2022 року невірно зазначена його посада, а тому не вважає дане повідомлення належним. Проте з таким висновком суд не може погодитися виходячи з наступного. У повідомленні № 3 від 29 квітня 2022 року позивачем особисто здійснено запис щодо не згоди зі скороченням посади, яку він обіймає та вважає наказ № 39-ОС від 29 квітня 2022 року таким , що суперечить діючому законодавству. Таким чином, позивач був обізнаний та ознайомлений як з попередженням про звільнення з займаної посади з 30 червня 2022 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України так і з наказом № 39-ОС від 29 квітня 2022 року. Щодо зазначенні невірно посади позивача, а саме «заступник директора з науково-методичної роботи та міжнародного співробітництва», замість вірної «заступник директора з науково-дослідної роботи та міжнародного співробітництва», то вказана помилка є технічною опискою, що підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] методист відділу роботи з персоналу, яка готувала дане повідомлення. Свідок [PERSON] суду пояснила, що після виявлення технічної помилки у посаді позивача, нею було виготовлено повідомлення з зазначенням посади позивача «заступник директора з науково-дослідної роботи та міжнародного співробітництва», проте останній відмовився від його отримання, про що був складений акт ( а.с. 136 т.1). До того ж і позивач у свої запереченнях, що містяться у повідомленні № 3 від 29 квітня 2022 року про звільнення у зв`язку зі скороченням штату сам невірно зазначив посаду, яку на той час обіймав, вказав « заступник директора з наукової діяльності та міжнародного співробітництва» замість вірної « заступник директора з науково-дослідної роботи та міжнародного співробітництва». Згідно акту № 2 від 29 квітня 2022 року про відмову від підпису про ознайомлення з Наказом Полтавської академії неперервної освіти ім. М.В.Остроградського ( далі ПАНО) від 29.04.2022р. «Про звільнення у зв`язку зі скороченням штату», отримання Повідомлення від 29.04.2022 року № 3 «Про звільнення у зв`язку зі скороченням штату», отримання Повідомлення від 29.04.2022 року № 4 «Про наявність вакантних посад», 29 квітня 2022 року о 15 год. 07 хв. методист відділу роботи з персоналом [PERSON] ознайомила [PERSON] , який займає посаду заступника директора з науково-дослідної роботи та міжнародного співробітництва з Наказом ПАНО ім. М.В.Остроградського від 29.04.2022 р. № 39-ОС «Про звільнення у зв`язку зі скороченням штату» та вручила Повідомлення від 29.04.2022 року № 3 «Про звільнення у зв`язку зі скороченням штату (далі Повідомлення № 3), Повідомлення від 29.04.2022 року № 4 «Про наявність вакантних посад» ( далі Повідомлення № 4) та запропонувала засвідчити факт ознайомлення особистим підписом. [PERSON] ознайомившись з наданими йому документами, не погодився зі звільненням та відмовився ставити свій особистий підпис про ознайомлення з Наказом ПАНО ім.. М.В.Остроградського від 29.04.2022 р. № 39-ОС «Про звільнення у зв`язку зі скороченням штату» та на Повідомленні № 3, Повідомленні № 4 та виклав свою особисту думку на Повідомленні № 3. Одночасно, на особисту вимогу [PERSON] йому були видані: Повідомлення від 29.04.2022 року № 3 «Про звільнення у зв`язку зі скороченням штату; Повідомлення від 29.04.2022 року № 4 «Про наявність вакантних посад»; ксерокопію Наказу ПАНО ім.. М.В.Остроградського від 29.04.2022 р. № 39-ОС «Про звільнення у зв`язку зі скороченням штату»; ксерокопію наказу від 28.04.2022 року № 104-ОД «Про внесення змін до штатного розпису». Акт підписаний головою первинної профспілкової організації [PERSON] , заступником директора [PERSON] , методистами відділу роботи з персоналом [PERSON] , [PERSON] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили викладені в акті обставини. Крім цього, суд звертає увагу, що позивач у своєму листі на адресу Голови атестаційної комісії т.в. директора Департаменту Освіти і науки Полтавської обласної держадміністрації зазначає, що 30 квітня 2022 року директор Полтавської академії неперервної освіти ім. М.В.Остроградського Зелюк В.В. зачитав йому наказ від 29.04.2022 року № 39-ОС «Про попередження про звільнення у зв`язку зі скороченням штату щодо нього ( а.с.89-90 т.1). Отже, факт ознайомлення позивача з зазначеними документами знайшов підтвердження в судовому засіданні . Також у ході судового розгляду встановлено, що відповідачем надавався позивачу перелік вакантних посад щодо можливого працевлаштування у зв`язку із скороченням посади, яку він обіймав. 24 червня 2022 року від позивача надійшла згода на переведення на посаду доцента, проте станом на цю дату зазначена вакансія була зайнята. Згідно наказу № 65-ОС від 30 червня 2022 року «Про звільнення [PERSON] » звільнено [PERSON] з посади заступника директора з науково-дослідної роботи та міжнародного співробітництва 30.06.2022 згідно п.1 ст. 40 КЗпП України ( у зв`язку з скороченням штату працівників) та в цей же день на адресу позивача надісланий зазначений наказ, запропоновано отримати трудову книжку чи надати заяву щодо направлення її поштовим зв`язком. ( а.с. 141,142 т.1) Відсутність номенклатурних даних на внутрішніх документах Полтавської академії неперервної освіти ім.. М.В.Остроградського не може слугувати підставою для визнання їх неприйнятними чи підставою для задоволення позовних вимог. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.3,4\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що у відповідача мала місце зміна в організації виробництва та праці, що відобразилась введенням в дію нової організаційної структури, а у послідуючому введення нового штатного розпису, що призвело до скорочення посади заступника директора з науково-дослідної роботи та міжнародного співробітництва, яку обіймав позивач. Також в ході розгляду справи, не доведені в розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України посилання позивача на порушення процедури його звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України. Таким чином, оскільки наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт проведення у відповідача змін в організації виробництва і праці шляхом скорочення посади, яку обіймав позивач та факт виконання відповідачем обов`язку по повідомленню позивача про наступне звільнення із пропонуванням йому вакантних на час звільнення у закладі посад, від яких позивач відмовився, тому суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а саме про визнання протиправним та скасування наказу директора Полтавської академії неперервної освіти ім.. М.В.Остроградського № 65-ОС від 30 червня 2022 року про звільнення позивача з посади заступника директора з науково-дослідної роботи та міжнародного співробітництва згідно п.1 ст. 40 КЗпП України, поновлення його на роботі та стягнення на його користь з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті\~6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Outcome: dismissed