Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

У грудні 2022 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулось ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором про комплексне банківське обслуговування № 113/7263228-СК від 11.11.2019 року у розмірі 15071,36 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 11.11.2019 року між відповідачем та АТ «ТАСКОМБАНК» був укладений Договір про комплексне банківське обслуговування № 113/7263228-СК, за яким відповідач отримав кредит у виді відновлювальної кредитної лінії та зобов`язався повернути їх в порядку і на умовах, передбачених договором, та сплатити проценти за користування кредитними коштами. В подальшому, відповідно до умов Договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 року, укладеного між АТ «ТАСКОМБАНК» та позивачем, до позивача перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором щодо стягнення заборгованості, що утворилась станом на 10.09.2021 внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за цим договором, у розмірі 15071,36 грн., в тому числі 8984,66 грн. основної суми кредиту, 5886,70 грн. процентів за користування кредитом, та 200,00 грн. пені. Оскільки відповідач вказану заборгованість не погасив, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 28.12.2022 року було відкрите провадження у справі, а її розгляд визначений в порядку спрощеного позовного провадження. Учасникам справи був наданий час для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування. Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без участі його представника. Відповідач в судове засідання тричі не з`явилась, письмового відзиву на позов не надала, про причини неявки не повідомила, будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, що відповідно до ст. 280 ЦК України у сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що 22.03.2023року була постановлена ухвала суду. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до такого. Судом встановлено, що 11.11.2019 року між відповідачем та АТ «ТАСКОМБАНК» був укладений Договір про комплексне банківське обслуговування № 113/7263228-СК (надалі Кредитний договір). Відповідно до умов цього Кредитного договору, відповідач отримав кредит у виді відновлювальної кредитної лінії та зобов`язався повернути їх в порядку і на умовах, передбачених договором, та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Після використання відповідачем доступних кредитних коштів станом на 10.09.2021 утворилась заборгованість у розмірі 15071,36 грн., в тому числі 8984,66 грн. основної суми кредиту, 5886,70 грн. процентів за користування кредитом, та 200,00 грн. пені, що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який відповідачем не спростований. В подальшому, на підставі Договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 року право вимоги до відповідача за зазначеним Кредитним договором у вказаному розмірі перейшло до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», яке також є фінансовою установою, про що відповідач був повідомлений відповідним листом. Будь-яких інших нарахувань за кредитним договором позивач не здійснював і до стягнення не пред`явив. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідач жодних заперечень проти позову не надала, факт укладання ним кредитного договору не оспорювала, факт невиконання зобов`язань за цим договором також не оспорювала, як і наданого позивачем розрахунку заборгованості, доказів погашення заборгованості на користь позивача або первісного кредитора не надала. Таким чином, виходячи із закріпленої у ст. 614 ЦК України презумпції вини боржника у зобов`язанні, яка відповідачем не спростована, суд вважає позовом таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з повним задоволенням позову понесені позивачем витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved