Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

\~ \~ [PERSON] , від імені та в інтересах котрої діє адвокат Улибіна-Вельгус М.В., звернулася 03.01.2023 до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна в порядку спадкування. Представниця позивачки зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , який доводиться позивачці рідним дядьком. Після його смерті відкрилась спадщина. За життя спадкодавець залишив заповіт на ім`я позивачки на все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, в тому числі і житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . Згідно з технічним паспортом на об`єкт нерухомого майна, до складу згаданого домоволодіння входять: житловий будинок, погріб з шийкою, літня кухня, хлів, хлів прибудова. Позивачка є єдиною спадкодавицею, оскільки у її дядька більше нікого з рідних не було. Померлий [PERSON] , який не зареєстрував на своє ім`я права власності на житловий будинок та земельну ділянку під спірним будинком, прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] . [PERSON] зверталася до Іваничівської державної нотаріальної контори з заявою щодо видачі їй свідоцтва про спадщину за заповітом. Постановою державного нотаріуса від 09.07.2021 позивачці відмовлено у вчинені відповідних нотаріальних дій, оскільки у справі відсутні правовстановлюючі документи, котрі б підтверджували належність домоволодіння [ADDRESS] спадкодавцеві. Позивачка позбавлена можливості здійснити оформлення своїх майнових прав на спадкове майно в позасудовому порядку, оскільки документи на спірний об`єкт нерухомого майна не збереглись, в державних реєстрах відсутні відомості щодо реєстрації права власності на нерухомість за попередніми власниками. З огляду на це, [PERSON] вважає за необхідне звернутись до суду за захистом свого майнового права та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом, для участі в судовому розгляді не прибула, 12.08.2022 представниця позивачки адвокат Улибін-Вельгус М.В. надала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд справи здійснювати без участі позивачки та її представника. \~ \~ \~ \~Крім того, представниця позивачки надіслала на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог, вказала, що [ADDRESS] . Відповідача Іваничівську селищну раду Володимирського району Волинської області, яка діє від імені та в інтересах відповідної територіальної громади, було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом. Відповідачем не направлено до суду уповноваженого представника для участі в судових засіданнях, надано 26.01.2023 клопотання щодо здійснення розгляду справи без участі такого представника. Ухвалою судді від 05.01.2023 прийнято до розгляду позов [PERSON] до Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна в порядку спадкування, відкрито провадження в справі, визначено необхідність розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.01.2023 підготовче провадження в справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 23.02.2023 на 13 год. 00 хв., з витребуванням додаткових доказів із Іваничівської державної нотаріальної контори, КП «Волинської обласного бюро технічної інвентаризації» та з Волинського обласного державного нотаріального архіву належним чином засвідчених копій документів. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Згідно з свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 24.03.2006 [PERSON] , яка народилась [INFO] , змінила прізвище та ім`я на [PERSON] , актовий запис №15. (а.с.8) \~ \~ \~ \~Як вбачається із свідоцтва про шлюб, [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON] вказано « [PERSON] » (а.с. 9) Дядько позивачки [PERSON] помер [INFO] у смт. Іваничі Іваничівського району Волинської області (а.с.10). \~ \~ \~ \~За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 09.08.2009 державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Л.С., згідно з яким заповідав все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, все те, що буде належати йому на день смерті і на яке він матиме право по закону, в тому числі житловий будинок розташований по [ADDRESS] (а.с. 11) \~ \~ \~ \~Згідно з довідкою завідуючої Іваничівською держнотконторою Кононенко Л.С. спадкоємцем після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є [PERSON] . [PERSON] прийняв спадщину після [PERSON] , котра померла [INFO] та не оформив своїх спадкових прав. (а.с.13) \~ \~ \~ \~ [PERSON] зверталася до Іваничівської державної нотаріальної контори з заявою щодо видачі їй свідоцтва про спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Постановою державного нотаріуса від 23.09.2021 позивачці відмовлено у вчинені відповідних нотаріальних дій, оскільки у справі відсутні правовстановлюючі документи, котрі б підтверджували належність спірного домоволодіння. (а.с.14). Постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачкою не була оскаржена в судовому чи адміністративному порядку. \~ \~ \~ \~Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленим станом на 08.11.2021 ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] , до складу згаданого домоволодіння входять: житловий будинок (1920 року забудови), погріб з шийкою (1980 року забудови), літня кухня, хлів, хлів-прибудова; вартість нерухомості станом на 01.02.2022 складає 113779 грн. (а.с.15-27). Зі змісту документів спадкової справи № 84/2018 (заведеної після смерті [PERSON] ), наданих на запит суду Іваничівською нотаріальною конторою (а.с. 39-45), убачається, що [PERSON] постійно мешкав у [ADDRESS] , помер [INFO] , після нього залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований у [ADDRESS] та земельна ділянка площею 2,8455 га. \~ \~ \~ \~Згідно з наданою відповіддю на запит суду Іваничівської державної нотаріальної контори Волинської області вбачається, що спадкова справа на померлу [PERSON] , котра померла [INFO] , не заводилась (а.с. 57-58) \~ \~ \~ \~За повідомленням КП «Волинське обласне Бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 право власності на спірний житловий будинок, розташований у [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с.64) \~ \~ \~ \~Зі змісту копій інвентаризаційної справи на домоволодіння [ADDRESS] , котра велась КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», вбачається, що до складу згаданого домоволодіння включені жилий будинок, погріб з шийкою, літня кухня, хлів, хлів-прибудова, володільцями об`єктів нерухомого майна зазначений [PERSON] (а. с. 65-83); в інвентаризаційній справі міститься замовлення на інвентаризацію будинку, складене від імені [PERSON] . (а.с.69). \~ \~ \~ \~За повідомленням Волинського обласного державного нотаріального архіву від 13.02.2023 № 38/01.30, наданим на запит суду, вказано, що відомомстей про виділення земельної ділянки під будівництво будинку [PERSON] та акту прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом будинку за адресою [ADDRESS] [PERSON] не виявлено. (а.с.85) \~ \~ \~ \~Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 07.02.2023 № 322192503 на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , право власності, інші речові права, іпотеки обтяження не зареєстровані за будь-якими особами (а.с.86) \~ \~ \~ \~Вирішуючи заявлені позивачкою [PERSON] вимоги по суті, суд виходить з такого. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу (ЦК) України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст. 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності визнано непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Як зазначено в ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). В свою чергу, за змістом ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Предметом судового розгляду в цивільній справі є констатація наявного речового права позивача на домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] . Право власності на вказане домоволодіння на теперішній час не є зареєстрованим за жодною особою. Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року№24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ч. 3\~ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4\~ст. 3 зазначеного Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене\~наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5\~і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої\~наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, що пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Крім того,\~згідно з п.37 Постанови\~Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК України\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Наведене, з урахуванням зазначених вище норм\~ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивачка має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Враховуючи зазначені норми\~ЦК України, роз`яснення\~постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7\~та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою. У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. \~ \~ \~ \~У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень\~статей 1296-1299 ЦК України\~питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в розглядуваному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у неї правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша\~статті 1268 ЦК України). Статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ст.ст.\~1233,\~1234 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. На теперішній час позивачка звернулася до державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Л.С. з метою отримання свідоцтва про прийняття спадщини, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] . Судом встановлено,\~що на\~момент відкриття\~спадщини спадкодавцю\~ [PERSON] \~належав житловий\~будинок з\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~розташований за\~вище вказаною\~адресою,\~а тому\~суд \~приходить до\~висновку,\~що право\~власності на\~нього переходить\~до позивачку\~ [PERSON] \~як до\~спадкоємниціза заповітом\~і за\~нею необхідно\~визнати право\~власності на\~вказаний житловий\~будинок з\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~адже матеріалами справи підтвержено, що позивачка набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями шляхом спадкування.

Outcome: approved