Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася 02 серпня 2022 року до суду із вищевказаною заявою відповідно до якої просить суд: встановити факт приналежності Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23.05.1991 року, виданого Виконавчим комітетом Саксаганської районної Ради народних депутатів м. Кривий Ріг та Зведений акт вартості будівель та споруд, видані на ім`я « [PERSON] » громадянці України - [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви посилається на те, що заявник [PERSON] звернулася до Виконкому Криворізької міської ради з питання щодо виправлення букв у Прізвищі та імені у правовстановлюючому документу Свідоцтві про право приватної власності на житловий будинок від 23.05.1991 року та в Зведеному акті вартості будівель та споруд, так як останньою було виявлено, що в даних документах замість [PERSON] вказано помилково [PERSON] . У виконкомі пояснили заявнику, що в них немає таких повноважень щодо виправлення помилок у документах, і порадили звернутися до суду. Ухвалою суду від 05 жовтня 2022 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. (а.с.18) У судовому засіданні [PERSON] на вимогах заяви наполягала та просила їх задовольнити у повному обсязі, повідомила суд що в документах на праві власності на житло не вірно зазначено її прізвище та ім`я, що не надає їй можливості розпорядитися своїм майном, а саме зазначено прізвище " [PERSON] ". Від представника заінтересованої особи надійшла заява про розгляд спраив за їх відсутності, при прийняті рішення покладалися на розсуд суду. Суд, вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що відповідно до паспорту громадянина України виданого 18 вересня 1997 року Саксаганським РВ Криворізького МУ УМВС України у Дніпропетровській області заявника вказано, як « [PERSON] » . Згідно ордеру, що був виданий Виконавчим комітетом Центрально-Міського Совета депутатів м. Кривого Рогу від 18 жовтня 1970 року № 15 нам, на родину з 2-х чоловік [PERSON] , [PERSON] , була надана квартира [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23.05.1991 року квартира [ADDRESS] , зареєстрована на ім`я « [PERSON] ». (а.с.8). В Зведеному акті вартості будівель та споруд також вказана «« [PERSON] ».» [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.14). Також відповідно до довідки виданої Головою правління ОК «ЖБК» Заря» [PERSON] від 20.02.2023 про те, шо квартира за адресою: [ADDRESS] дійсно знаходится в житловому будинку ОК «ЖБК» Заря» та приватизована на ім`я [PERSON] , з 23.05.1991 року. [PERSON] дійсно є членом кооперативу ОК «ЖБК» Заря» по теперішній час. В обґрунтування заяви [PERSON] посилалась, що у зв`язку з вказаними розбіжностями, у неї виникли ускладнення щодо розпорядження нерухомістю.. Частиною 1\~статті 293 ЦПК України\~передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Так, у відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України\~суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, імя, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, тощо. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, які були підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявником доведено, що свідоцтво про право власності на житловий будинок від 23.05.1991 року, виданого Виконавчим комітетом Саксаганської районної Ради народних депутатів м. Кривий Ріг та Зведений акт вартості будівель та споруд, на квартиру [ADDRESS] належить « [PERSON] ». Виправити дану помилку у правовстановлюючих документах на даний момент не має можливості. Оскільки не усунення судом цих недоліків позбавляє заявницю можливості належним чином розпорядитися своїм майном, заявниця вправі вимагати від суду захисту своїх суб`єктивних прав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в розумінні встановлення факту приналежності документу.

Outcome: approved