Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Зміст позовних\~вимог та\~позиції учасників\~справи У травні 2022 року позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій просила: - визнати за нею право власності на частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] та припинити спільну сумісну власність на дане домоволодіння; - стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості частини мотоцикла «SHINERAY INTRUDER», 2019 року випуску, об`єм двигуна 197 (см.куб), бежевого кольору, автомобіля «FORD С-МАХ», 2005 року випуску, об`єм двигуна 1596 (см.куб), червоного кольору, прогулочної баржі, трактора «HINOMOTO СІ74» у сумі 274\~353,75 грн, залишивши їх у власності [PERSON] та припинити спільну сумісну власність на них. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 липня 2007 року по 24 листопада 2021 року. За період спільного проживання подружжям було набуто майно, а саме: мотоцикл «SHINERAY INTRUDER», 2019 року випуску, вартістю 1000 доларів США, який зареєстрований за відповідачем; автомобіль «FORD С-МАХ», 2005 року випуску, вартістю 4\~750 доларів США, який був відчужений відповідачем без її згоди 22 жовтня 2021 року; самостійно виготовлено «прогулочну баржу», вартістю 8\~000 доларів США, трактор «HINOMOTO СІ74», вартістю 5\~000 доларів США, а також житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , вартістю 5\~000 доларів США, право власності на який зареєстроване за відповідачем. Зазначена вартість спільного майна подружжя визначена позивачем відповідно до ринкових цін, за офіційним курсом НБУ на час подачі позову, що становив 29 гривень 25 копійок за 1 долар США, тому загальна вартість спільного майна подружжя становить 548 707,50 грн, а частка позивача - 274\~353,75 грн. Вказала, що мотоцикл «SHINERAY INTRUDER», самостійно виготовлена прогулочна баржа та трактор «HINOMOTO СІ74» є неподільними речами та перебувають у фактичному володінні відповідача, тому з останнього на її користь необхідно стягнути вартість компенсації частки у спільному майні у розмірі частини, а майно залишити відповідачу. Автомобіль «FORD С-МАХ» після розірвання шлюбу був відчужений відповідачем без згоди позивача, вилучені кошти приховані, а тому вважає, що вартість автомобіля має враховуватись під час поділу майна та його ціна підлягає визначенню за ринковою вартістю подібного за своїми якостями майна на час розгляду справи. Відповідач у позасудовому порядку ухиляється від вирішення спору, а тому звернулась до суду. Представник відповідача [PERSON] адвокат Радамовський М.М. направив до суду відзив, в якому позов визнав частково, просив визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та мотоцикл «SHINERAY INTRUDER», 2019 року випуску, та визнати за сторонами по частині вказаного житлового будинку та мотоцикла. Відзив мотивував тим, що відповідач погоджується, з тим, що до спільної сумісної власності сторін належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та мотоцикл «SHINERAY INTRUDER», 2019 року випуску. Стосовно іншого майна, а саме: самостійно виготовленої «прогулочної баржі», трактора «HINOMOTO СІ74», автомобіля «FORD С-МАХ», зазначає, що позивачем не вказану джерело виникнення та надходження коштів до сімейного бюджету, за які придбавалось це майно, докази придбання та документальне підтвердження наявності цього майна у відповідача не надані. Так, позивач є інвалідом третьої групи, за час перебування у шлюбних відносинах із відповідачем ніде не працювала, отримувала соціальну допомогу в незначному розмірі, інших доходів не мала. Відповідач [PERSON] з березня 2010 року працював в ДП «Кам`янець-Подільське лісове господарство» та з червня 2022 року працює лісником у ДП «Новоушицький лісгосп». З огляду на суму доходів які він отримував протягом 2014, 2015, 2018, 2019, 2022 років, то в період коли подружжя набувало вказане позивачем майно, таких коштів сторонам не вистачило б на його придбання. Відповідач зазначив про відсутність такого майна як трактор «HINOMOTO СІ74», який нібито придбаний у 2015 році. Стосовно металевої конструкції, яку позивач називає «прогулочна баржа» та оцінює її в 8\~000 доларів США, вказав, що цей понтон не має державної реєстрації як плавзасіб та перебуває у власності і розпорядженні його брата [PERSON] , а тому не може бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя. Крім того позивач не надає суду будь-яких доказів наявності цього майна у відповідача, реєстраційних документів на майно та доказів наявності коштів на придбання цього майна. Щодо автомобіля марки «FORD С-МАХ» зазначає, що кошти у сумі 5\~500 доларів США, на вказаний автомобіль за спільною згодою подружжям були позичені у матері відповідача [PERSON] , які подружжя зобов`язалося повернути за першою вимогою, про що свідчить розписка, написана власноручно відповідачем у присутності позивача. Сторона позивача не скористалася правом на подання відповіді на відзив. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що кошти за які виготовлялась «прогулочна баржа» належали сторонам як подружжю. Металевий каркас зварював ФОП [PERSON] купував відповідач, який коштував близько 5000 доларів США. Відповідач працював лісником та мав додатковий дохід. З 2017 року вона працювала неофіційно та отримувала заробітну плату у розмірі близько 4500 грн щомісячно. Після виготовлення баржі відповідач влітку працював на ній, катав відпочиваючих, що також було їхнім доходом. Трактор купував [PERSON] у 2014 році в м. Одеса у магазині вживаної техніки. Також зазначила, що у 2020 році вони продали автомобіль «Fiat Doblo» за ціною 2500 доларів США та, доклавши ще 2700 доларів США, купили автомобіль «FORD С-МАХ». Жодних коштів у матері відповідача їхня сім`я не позичала. Згоди на відчуження вказаного транспортного засобу не надавала. Представник позивача - адвокат Соловей О.В. у судовому засіданні додатково звертав увагу суду на те, що не існує боргу за розпискою, така є фіктивною та була написана відповідачем з метою уникнення поділу частини майна. Крім того у поданій відповідачем [PERSON] декларації за 2020 рік не зазначені жодні боргові зобов`язання та відповідний дохід у розмірі 5500 доларів США. Вимог щодо поділу зобов`язань за розпискою відповідач не заявляв. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні додатково пояснив, що «прогулочна баржа» була виготовлена за кошти його брата [PERSON] , який є приватним підприємцем, хоча ідея виготовлення такої була його. Фактично усі роботи щодо виготовлення баржі здійснював він, проте за кошти брата. Так близько 3 років тому він домовився із приватним підприємцем [PERSON] щодо виготовлення нижньої частини баржі понтону, останній його виготовив, а він розрахувався із ним коштами, які передав [PERSON] , проте не пам`ятає їх розміру. Також він самостійно виготовив верхню частину баржі в с. Вільховець, після чого вони були доставлені на річку Дністер. Двигун для баржі він купував у м. Києві за кошти брата. Декілька днів на тиждень він допомагав брату [PERSON] та катав відвідувачів та знайомих на баржі, за що останній платив йому кошти, розмір яких він не пам`ятає. Саме тому його номер телефону вказаний у рекламному оголошенні, яке розміщене на баржі. Стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності у 2017 році, то зазначив, що фактично він правопорушення не вчиняв, а на прохання уповноважених осіб на складання протоколу, була винесена постанова. Щодо позики коштів у матері [PERSON] повідомив, що раніше він брав у борг кошти у матері, проте розписки не писав. Оскільки дружина хотіла придбати інше авто, а в них власних коштів не було, він попередньо звернувся до матері із проханням позичити кошти, на що вона погодилась. У матері кошти були, оскільки його сестра, яка проживає в російській федерації фінансово допомагає батькам. Він разом із дружиною прийшли до матері додому, де із врахуванням погіршення відносин у подружжя, з власної ініціативи написав матері розписку та отримав у борг кошти у розмірі 5500 доларів США, за які був придбаний автомобіль «FORD С-МАХ». Розписка увесь цей час перебувала у матері, вона її повернула після припинення відносин між ним та позивачем та сказала повернути кошти, про що він дружині не повідомляв, тому самостійно прийняв рішення про передачу автомобіля «FORD С-МАХ» матері в рахунок боргу, згоди дружини він не запитував. На даний час він періодично користується цим автомобілем. Щодо відчуження транспортного засобу «Fiat Doblo» 15 жовтня 2020 року, то визнав, що такий був проданий за 2500 доларів США, які він повернув за борг, про який дружина не знала. Про необхідність декларування запозичених коштів не знав. Стосовно наявності у власності сторін трактора «HINOMOTO СІ74» повністю заперечив таку обставину. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково з підстав викладених у відзиві та додатково зазначив, що сторона відповідача не заперечує щодо розподілу мотоцикла «SHINERAY INTRUDER» у спосіб визначений позивачем шляхом виплати грошової компенсації у розмірі частини вартості транспортного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони [PERSON] та [PERSON] з 04 липня 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано 24 листопада 2021 року рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області (арк. спр.5-6). Позивач [PERSON] є отримувачем державної допомоги як особа з інвалідністю з дитинства 3 групи, розмір якої за 2021 рік становить 21\~818 гривень, про що свідчить довідка управління соціального захистку населення, відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела виплачених доходів (арк. спр.7, 8). Відповідач [PERSON] з 09 березня 2010 року по 31 травня 2022 року працював в ДП «Новоушицьке лісове господарство», а з 01 червня 2022 року працює лісником в ДП «Кам`янець-Подільське лісове господарство» (арк. спр. 115). З відомостей про доходи вбачається, що перебуваючи на посаді лісника в ДП «Новоушицьке лісове господарство», правонаступником якого є ДП «Кам`янець-Подільське лісове господарство», [PERSON] отримав заробітну плату, розмір якої становить: за 2014 рік - 27\~488 грн 91 коп., за 2015 рік - 37\~530 грн 82 коп., за 2018 рік - 108 955 грн 70 коп., за 2019 рік - 127 703 грн 84 коп., за 2020 рік - 103 100 грн 33 коп., про що свідчать довідки про доходи та декларація про доходи за 2020 рік (арк. спр.116,117,118,119,120, 152-154). [PERSON] є одноособовим власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Дата державної реєстрації 08 вересня 2008 року. Підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу ВКР 561637 №1684 від 22 серпня 2008 року, про що свідчать відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (арк. спр.9). З відповіді ТСЦ МВС №6242 від 02 квітня 2022 року вбачається, що за [PERSON] , зареєстровані наступні транспортні засоби: 12 жовтня 2019 року зареєстрований мотоцикл «SHINERAY INTRUDER», 2019 року випуску, об`єм двигуна 197 (см.куб); 27 вересня 2017 року зареєстрований автомобіль «Fiat Doblo», 2002 року випуску, об`єм двигуна 1910 (см.куб), автомобіль перереєстрований на нового власника 15 жовтня 2020 року; 29 жовтня 2020 року зареєстрований автомобіль «FORD С-МАХ», 2005 року випуску, об`єм двигуна 1596 (см.куб), автомобіль перереєстрований на нового власника 22 жовтня 2021 року (арк. спр.13). Відповідно до даних уніфікованої автоматизованої системи електронно-облікової системи Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області за [PERSON] тракторів та сільськогосподарської техніки не зареєстровано та не було зареєстровано (арк. спр.111). З відповіді ФОП [PERSON] на адвокатський запит вбачається, що ним орієнтовно протягом 2015-2016 років, виконувалися роботи по монтажу нижньої металевої частини надводного понтону на березі річки Дністер в урочищі с. Калюс. Замовником робіт та матеріалів був [PERSON] , грошові розрахунки з яким проводились в готівковій формі (арк. спр.15). Даними постанови від 22 червня 2017 року підтверджується, що [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 116 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу. Відповідно до даних постанови [PERSON] 19 червня 2017 року здійснював вихід на воду річки Дністер (с. Калюс) на маломірному судні не зареєстрованому у встановленому порядку без проходження технічного огляду (арк. спр.43). Штраф був оплачений відповідачем 10 липня 2017 року, про що свідчить квитанція (арк. спр.44). З даних розписки від 06 вересня 2020 року, вбачається, що « [PERSON] , 1984 року народження, мешканець с. Вільховець, Новоушицького р-ну, Хмельницької обл., за згодою та домовленістю з дружиною [PERSON] , 1990 року народження, мешканкою с. Вільховець, Новоушицького р-ну, Хмельницької обл., у її присутності позичили кошти для придбання автомобіля марки «Форд С-мах», 2005 року випуску, в сумі 5\~500 доларів США, які зобов`язується повернути [PERSON] , 1950 року народження, на першу її вимогу. Розписка написана особисто в присутності дружини [PERSON] з її відома та усної згоди, без будь якого примусу розуміючи значення наслідків написання розписки» (арк. спр. 114). Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків підтверджується, що [PERSON] отримувала наступні доходи: у період з 2010 по 2014 роки значиться у 4-му кварталі 2012 року дохід у сумі 18\~373,23 грн за рахунок спадщини (арк. спр. 142-143); у період з 2015 по 2021 роки значиться щорічний дохід за рахунок надання майна в лізинг ТОВ «Агрофірма Рубанський», а саме: 2015 рік 3624,80 грн, за 2016 рік 2184,17 грн, за 2017 рік 8350,32 грн, за 2018 рік -5137,85 грн, за 2019 рік -5188,83 грн, за 2020 рік 4567,71 грн, за 2021 рік 5890,07 грн та соціальні виплати у розмірі 8280,46 грн (арк. спр. 144-149). Відповідно до даних довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України [PERSON] , як отримувач пенсії за віком, у період з 26 вересня 2005 року по 31 грудня 2021 року отримала всього 229\~308, 62 грн пенсійних виплат за віком (арк. спр.169-171). [PERSON] з 05 травня 2010 року, зареєстрований як фізична особа-підприємець. Види економічної діяльності: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання, прокат товарів для спорту та відпочинку (арк. спр.81-82). Свідок [PERSON] надав показання про те, що він є братом позивача та кумом відповідача. Зі сторонами перебуває у приязних відносинах. Неодноразово відвідував сім`ю [PERSON] , раніше частіше, а з часу переїзду до м. Хмельницький близько 3-4 разів на рік. Зазначив, що йому відомо, що [PERSON] купував трактор оранжевого кольору, японського виробництва, який він бачив в них на подвір`ї. Щодо «прогулочної баржі» зазначив, що її особисто виготовляв та планував [PERSON] , проте знає, що нижню її частину виготовляла інша особа в смт Нова Ушиця на замовлення. Дану «прогулочну баржу» [PERSON] використовував у літній період як спосіб заробітку, оскільки катав на ній бажаючих за певні кошти. Зазначив, що близько 2-3 років тому він разом із [PERSON] їздили у м. Київ з метою придбання іншого вживаного двигуна для баржі, який купили у приватної особи за ціною близько 7000-8000 доларів США. Причини зміни двигуна йому не відомі. Додатково повідомив, що сторони купували автомобіль Форд за ціною близько 4500 доларів США. Інформацією щодо запозичення сторонами коштів на придбання автомобіля не володіє. Охарактеризував матеріальний стан колишнього подружжя як достатній. Свідок [PERSON] надала суду показання про те, що є матір`ю відповідача [PERSON] , а позивач є її колишньою невісткою. Вона є матір`ю трьох дітей дочка проживає у м.Москва, син [PERSON] та син [PERSON] . Фінансовий стан останнього є гіршим за інших, тому [PERSON] завжди підтримував брата, допомагав йому фінансово. Близько року тому сім`я [PERSON] розпалась, оскільки у невістки з`явився новий чоловік. Повідомила, що у власності сторін перебували мотоцикл, також житловий будинок, кошти на який у рівних частинах надали батьки [PERSON] та вони. Також у власності сторін був автомобіль білого кольору, марки не пам`ятає, який вони продали. Кошти витратили на сім`ю. Крім того [PERSON] хворіє, є інвалідом з дитинства, тому велика частина коштів йшла на її лікування. [PERSON] попросив її позичити йому кошти на автомобіль. В неї були як власні кошти, оскільки вони мають господарство, тримають худобу, заготовляють та продають сушню, також були кошти старшої доньки, яка час від час, приїжджаючи залишає їй то п`ятсот доларів США, то тисячу доларів США. Вона позичила сину 5500 доларів США. В сім`ї [PERSON] виникли негаразди, тому попросила написати розписку, що він і зробив у вересні 2020 року у її будинку в присутності [PERSON] . [PERSON] купив легковий автомобіль «Ford» червоного кольору. Пізніше коли обстановка у сім`ї погіршилась вона сказала віддати кошти, він не віддав, проте перереєстрував автомобіль на її ім`я. Стосовно трактора зазначила, що такого у сторін не було. Відносно «баржі» зазначила, то їй відомо, що така є, проте обставини її виготовлення та інша інформація їй не відомі. Свідок [PERSON] надав показання, згідно яких він є братом відповідача [PERSON] . З 2012 року є фізичною-особою підприємцем, має у власності продуктові магазини, кафе, базу відпочинку на р.Дністер. Зазначив, що металева конструкція, яка виготовлена близько 3-4 років тому, перебуває у його власності. [PERSON] лише допомагав її робити, оскільки саме він займався зварювальними роботами, пошуком двигуна. Він лише оплачував роботи та запчастини. Йому відомо, що зварювальні роботи частково робили у [PERSON] вдома, частково виконував підприємець із [PERSON] . За двигуном їздив [PERSON] із братом [PERSON] , його вартість була близько 3500 доларів США, на даний час двигун відсутній. Даний плавзасіб не зареєстрований як судно, оскільки не підходили параметри, тому його три рази переробляли. Він зробив його для відпочинку сім`ї, друзів. Номер телефону, який міститься в якості реклами на баржі, зазначив [PERSON] , оскільки він постійно зайнятий, тому [PERSON] відповідав на дзвінки, крім того у нього є посвідчення судноводія, а у нього немає. Зазначив, що автомобілем «Ford» червоного кольору користується брат [PERSON] , проте зареєстрований він на матері, оскільки вона позичила їм гроші на автомобіль. Кошти були не повністю матері, а сестри, яка проживає у м.Москва та постійно давала матері кошти. Батьки кошти завжди мали, вони тримали худобу, займалися господарством, заготівлею сливок, яблук, горіхів. Повідомив, що брату він завжди допомагав. Щодо наявності у власності сторін трактора йому не відомо. Натомість вказав, що цього року вони наймали трактор червоного кольору для копання картоплі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є дядьком позивача [PERSON] . Йому відомо, що у власності сторін близько 5 років перебуває трактор Т25 чи Т-21 білоруського виробництва , червоного кольору, який він бачив восени цього року у садку. Також є мотоблок, яким користувались як [PERSON] , так і [PERSON] . Стосовно баржі зазначив, що йому відомо, що зварював її [PERSON] та він нею користувався. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до частини першої статті 60 CK України, майно, набуте, подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. Згідно з положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України). Згідно з частиною четвертою, п`ятою статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. Суд встановив, що в період шлюбу, а саме 22 серпня 2008 року, сторони за спільні кошти придбали житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та 12 жовтня 2019 року мотоцикл «SHINERAY INTRUDER». Сторони визнали, що житловий будинок, вартістю 5000 доларів США та мотоцикл «SHINERAY INTRUDER», вартістю 1\~000 доларів США, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Зазначена обставина визнана учасниками справи, тому в силу вимог частини першої статті 81 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Право власності на вказане майно було зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Позивач не ставлять вимог щодо реального поділу житлового будинку, тому суд визнає ідеальні частки сторін без його реального поділу, проти чого відповідач не заперечував. Таким чином, позовна вимога про визнання за позивачем [PERSON] права власності на частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є цілком обґрунтованою та підлягає задоволенню. Стосовно поділу\~спірного мотоцикла\~марки \~«SHINERAY\~INTRUDER» суд зазначає наступне. Позивач просила стягнути з відповідача грошову компенсацію за 1/2 частку транспортного засобу, залишивши його у власності відповідача, оскільки відповідач ним користується, а вона не отримувала посвідчення водія. Відповідач у відзиві вказав, що слід визначити за сторонами право власності по частині мотоцикла. Проте у судовому засіданні погодився розподілити дане майно шляхом сплати ним грошової компенсації у розмірі частини його вартості. У постанові від 25 травня 2020 року у справі № 347/955/16 Верховний Суд зазначив, що у ситуації, коли один із подружжя, який не користується спірним транспортним засобом, просить виплатити йому компенсацію вартості його частки у вказаному праві, згідно з вимогами статей 60, 61, 70, 71 СК України слід присудити відповідну компенсацію за рахунок іншого із подружжя, який цим автомобілем користується, незалежно від його згоди. \~З урахуванням викладеного вище висновку Верховного Суду, який є цілком застосовним до обставин даної справи, суд вважає, що визначений позивачем спосіб поділу майна - мотоцикла «SHINERAY INTRUDER» є ефективним, оскільки мотоцикл зареєстрований та фактично перебуває у власності відповідача, фізичний поділ мотоцикла є неможливим, оскільки він є неподільним майном, а визначення ідеальних часток в цьому майні не вирішить спору, тому з відповідача [PERSON] слід стягнути грошову компенсацію замість частки позивача у праві спільної сумісної власності, яка становить частину вартості мотоцикла марки «Shineray intruder». При визначенні такої вартості суд враховує, що сторони у підготовчому засіданні погодились, що вартість мотоцикла на час розгляду справи становить 1000 доларів США. Тому з відповідача слід стягнути частину вартості мотоцикла у розмірі 500 доларів США. Унаслідок поділу майна - мотоцикла та житлового будинку, які перебували у спільній сумісній власності сторін, таке право на вказане майно припиняється відповідно до частини третьої статті 372 ЦК України. Що стосується поділу транспортного засобу «FORD С-МАХ», 2005 року випуску, суд виходив із наступного. Сторони визнають, що 29 жовтня 2020 року ними як подружжям було придбано автомобіль «FORD С-МАХ», 2005 року випуску, право власності на який було зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Також сторонами визнається відчуження автомобіля відповідачем 22 жовтня 2021 року, що також підтверджується довідкою ТСЦ МВС №6242 від 02 квітня 2022 року. Водночас відповідач зазначив, що вказаний автомобіль був придбаний за рахунок коштів у розмірі 5500 доларів США, які подружжя взяло в борг у його матері [PERSON] на підставі розписки від 06 вересня 2020 року, оскільки коштів у подружжя з огляду на дохід сім`ї не вистачало. Тому на вимогу [PERSON] повернути борг, право власності на автомобіль без згоди позивача було зареєстроване за його матір`ю [PERSON] в рахунок боргу. Позивач [PERSON] покликалась на те, що дана розписка є фіктивною, оскільки мати позивача є пенсіонером та отримує незначного розміру пенсію, в такий спосіб відповідач намагається зменшити обсяг майна подружжя. Автомобіль був придбаний за спільні кошти подружжя, частину з яких було виручено від продажу 15 жовтня 2020 року автомобіля «Fiat Doblo». В той же час позивач згоди на відчуження майна не надавала і відповідач її не запитував. Суд зазначає за загальним правилом до складу майна, що підлягає поділу, входить як майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, так і те, що знаходиться у третіх осіб. Разом з тим при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо певне майно придбавається подружжям за рахунок боргових коштів, то таке майно набуває статусу спільного майна подружжя, водночас у подружжя також виникає спільний обов`язок щодо повернення боргу. В той же час відчуження такого майна одним із подружжя без згоди іншого з подружжя кредитору в рахунок боргового зобов`язання, не змінює статусу такого майна, як спільного майна подружжя та наслідків відчуження такого майна. Отже, на підставі належно оцінених доказів, поданих сторонами, суд дійшов висновку про те, що спірний автомобіль був об`єктом спільної сумісної власності подружжя, відповідач здійснив його відчуження іншій особі в період фактичного припинення шлюбних відносин без згоди позивача, як другого з подружжя. Таким чином спірний автомобіль не може бути розділений між сторонами, в той же час його вартість враховується при поділі майна подружжя. У підготовчому засіданні відповідач погодився із визначеною позивачем ринковою вартістю транспортного засобу «FORD С-МАХ», 2005 року випуску, у розмірі 4750 доларів США. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачем в ході розгляду справи не було надано будь-яких доказів на підтвердження іншої вартості автомобіля. Під час підготовчого засідання, на виконання вимог процесуального закону, суд роз`яснив сторонам право на звернення з клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Тому суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] на її користь грошової компенсації, погодженої сторонами вартості частини відчуженого відповідачем 22 жовтня 2021 року транспортного засобу «FORD С-МАХ», 2005 року випуску, у розмірі 2375 доларів США. Що стосується наявності чи відсутності у подружжя боргу за розпискою від 06 вересня 2020 року, то у урахуванням диспозитивності цивільного судочинства, вказані обставини не підлягають встановленню у межах даної справи, оскільки вимог про поділ боргових зобов`язань, що виникли із цієї розписки, не заявлено. \~ Стосовно вимоги позивача про стягнення грошової компенсації вартості частини трактора «Hinomoto C174», слід зазначити таке. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] покликалась на те, що сторонами у період шлюбу також було придбано трактор «Hinomoto C174» вартістю 5\~000 доларів США, на підтвердження чого надала фотосвітлину із зображенням трактора (арк.спр.11). Відповідач [PERSON] заперечив факт придбання та наявності у сторін трактора «Hinomoto C174», оскільки позивач не надала жодних доказів на підтвердження таких обставин. Згідно з частинами 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Досліджена у\~судовому засіданні\~фотосвітлина із\~зображенням на\~ній трактора\~та показання\~свідка [PERSON] \~про те,\~що у\~господарстві подружжя\~ [PERSON] був\~трактор японського\~виробництва оранжевого\~кольору,\~суд вважає\~недостатніми доказами\~для висновку\~про те,\~що у\~період шлюбу\~сторони придбали\~транспортний засіб\~«Hinomoto\~C174»\~та що\~такий на\~даний час\~перебуває у\~володінні відповідача. Крім того свідок [PERSON] під час його допиту повідомив, що у власності сторін близько 5 років перебуває трактор Т25 чи Т-21 білоруського виробництва, червоного кольору, який він бачив восени цього року у садку. Вказані обставини свідчать про суперечливість показань свідків. Натомість досліджена судом інформація з Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області підтверджує, що за [PERSON] тракторів та сільськогосподарської техніки не зареєстровано та не було зареєстровано (арк. спр.111). Відповідно до внутрішнього переконання суду, позивач [PERSON] не довела факту придбання та наявності у власності сторін трактора «Hinomoto C174», відповідно відсутні підстави для розподілу такого майна між сторонами. Щодо розподілу «прогулочної баржі», слід зазначити наступне. Позивач зазначила, що у 2015 році на замовлення сторін ФОП [PERSON] виготовив «прогулочну баржу», вартість якої становить 8000 доларів США. На підтвердження вказаних обставин позивач надала суду фотосвітливу із зображенням плавзасобу, який розташований на плесі річки, на якому міститься реклама «Екскурсія по Дністру 0966278919 Руслан», а також довідку, видану ФОП [PERSON] , згідно якої орієнтовно у 2015-2016 році, ним як фізичною особою підприємцем дійсно виконувались роботи по монтажу нижньої металевої частини надводного понтону на березі р.Дністер в урочищі с.Калюс, замовником яких був [PERSON] та який розраховувався готівкою (арк.спр.15). Відповідач не визнав наявності у власності сторін такого майна, вказавши, що металева конструкція, яку позивач називає «прогулочна баржа» не має державної реєстрації як плавзасіб, була створений на замовлення та за кошти його брата [PERSON] , який є приватним підприємцем з метою сімейного відпочинку на річці Дністер, а тому не може входити до спільного майна сторін. Як суд уже зазначав раніше об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України). Поняття речі визначено статтею 179 ЦПК України, зокрема, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі (ч. 2 ст. 181 ЦПК України). Відповідно до\~Закону України\~«Про внутрішній\~водний транспорт»\~судно \~це \~самохідний чи\~несамохідний плавучий\~транспортний засіб,\~що використовується: для\~перевезення вантажів,\~пасажирів,\~багажу і\~пошти,\~для рибогосподарської\~діяльності,\~розвідки і\~видобування корисних\~копалин,\~пошуку і\~рятування людей\~та суден,\~що зазнають\~лиха на\~воді,\~буксирування,\~штовхання або\~ведення складу\~інших суден\~чи плавучих\~об`єктів,\~здійснення аварійно-рятувальних,\~шляхових,\~гідротехнічних,\~навігаційно-гідрографічних\~робіт,\~обслуговування суден\~і пасажирів\~у річковому\~порту (терміналі)\~чи піднімання\~затонулого майна; для\~здійснення державного\~нагляду за\~безпекою судноплавства,\~охороною навколишнього\~природного середовища\~і водних\~біоресурсів; для відпочинку (прогулянок, туризму, любительського рибальства); для занять спортом; для наукових, науково-дослідних, навчальних і культурних цілей. Згідно вимог постанови КМУ від 26 вересня 1997 р. N 1069, яка втратила чинність 07 березня 2022 року, «Про затвердження Порядку ведення Державного суднового реєстру України і Суднової книги України», реєстрація судна в Україні полягає у внесенні відомостей про нього до Державного суднового реєстру України або Суднової книги України та отримання цим судном свідоцтва про право плавання під Державним прапором України. 03 травня 2022 року набрав чинності наказ Міністерства інфраструктури України від 11 квітня 2022 року № 203 «Про затвердження Порядку реєстрації суден у Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України», який також визначає, що реєстрація (тимчасова реєстрація) судна в Україні полягає у внесенні відомостей про нього до Державного суднового реєстру України або Суднової книги України, та отриманні цим судном свідоцтва про право власності на судно, свідоцтва про право плавання під Державним Прапором України (судновий патент), свідоцтва про тимчасове право плавання під Державним Прапором України або суднового білета. В той же час п. 14 Порядку визначено, що для державної реєстрації суден в Судновій книзі України, які побудовані фізичною особою самостійно відповідно до вимог, норм і стандартів України та під наглядом класифікаційного товариства, документами, що підтверджують право власності на судно, вважаються документи, що підтверджують правомірність придбання основних складових частин та матеріалів, з яких побудовані такі судна. Для державної\~реєстрації суден,\~які побудовані\~фізичною особою\~самостійно,\~але не\~знаходилися під\~наглядом класифікаційного\~товариства,\~суден,\~на які\~відсутні документи,\~що підтверджують\~право власності\~на них, до органу державної реєстрації надається копія судового рішення про визнання права власності на судно або його основні складові частини та матеріали, з яких воно побудоване. Суд зазначає, що сторони, визнають, а допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт існування «прогулочної баржі». Наступним суду слід встановити чи відноситься цей об`єкт до спільного майна подружжя. Згідно пояснень позивача [PERSON] спірне майно було створено сторонами самостійно, зокрема шляхом придбання складових частин\~та матеріалів для його виготовлення, у тому числі понтону, двигуна та ін. Натомість відповідач покликався, що усі витрати на придбання матеріалів ніс його брат [PERSON] , що підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON] . Суд зауважує, що наявні у матеріалах справи докази не підтверджують, що спірна «прогулянкова баржа» має статус «судна», оскільки дані про його державну реєстрацію у Державному судновому реєстрі України і Судновій книзі України відсутні, що підтверджується постановою від 22 червня 2017 року та показаннями свідка [PERSON] . Натомість належних та достатніх доказів на підтвердження факту придбання сторонами в період шлюбу складових частин\~та матеріалів для створення «прогулочної баржі» позивач не надала, як і розміру цих витрат, адже остання вимагала здійснити розподіл такого майна шляхом стягнення компенсації частини їх вартості. На переконання суду, виключно показання свідків не можуть підтверджувати факт оплати сторонами чи одним із них складових частин\~та матеріалів для створення вказаного вище спірного майна. Крім того показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] та й власне пояснення самої [PERSON] щодо вартості двигуна є цілком суперечливі. Довідка надана ФОП [PERSON] не підтверджує вартості виготовлення роботи по монтажу нижньої металевої частини надводного понтону. Крім того\~дане майно\~відсутнє у\~ декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданої [PERSON] за 2020 рік. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Позивач, на переконання суду, не довела, що вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності сторін. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача компенсації за частину вартості «прогулочної баржі» задоволенню не підлягають. Отже, згідно з вимогами статей\~60,\~61,\~70,\~71\~СК України в порядку поділу майна подружжя за позивачем слід визнати право власності на частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , вартістю 2500 доларів США, що еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ станом на 24 травня 2022 року з розрахунку 1 долар США = 29,25\~грн, - 73 125 грн; стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості мотоцикла марки «Shineray intruder» у розмірі 500 доларів США, грошову компенсацію вартості відчуженого відповідачем транспортного засобу «FORD С-МАХ», 2005 року випуску у розмірі 2375 доларів США, а разом 2875 доларів США, що еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ станом на 24 травня 2022 року з розрахунку 1 долар США = 29,25\~грн, - 84\~093, 75 грн. В іншій частині позову відмовити за недоведеністю позовних вимог. Окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту, з огляду на норму частини другої статті 364 ЦК України та частини третьої статті 372 ЦК України, тому в цій частині позову слід відмовити. Посилання представника позивача [PERSON] на порушення порядку засвідчення копій документів, визначеного ДСТ4163-2003, долучених відповідачем, суд відхиляє, оскільки у судовому засіданні відповідачем були долучені до справи оригінали вказаних документів, на які посилався суд у судовому рішенні. В ході\~розгляду даної\~справи ухвалою\~суду від\~25\~травня 2022\~року за\~заявою позивача\~судом вжито\~заходи щодо\~забезпечення позову,\~а саме\~накладено \~арешт на\~ мотоцикл\~SHINERAY\~INTRUDER,\~2019\~року випуску,\~д.р.н. [NUMBER] , об`єм двигуна 197 (см. куб.), бежевого кольору, який зареєстрований 12 жовтня 2019 року за [PERSON] . Згідно із частиною сьомою статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки клопотань про скасування заходів забезпечення позову не надходило, позов в частині забезпеченого майна задоволено, тому заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили. Розподіл судових витрат Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду із позовом сплатила судовий збір у розмірі 3474,79 грн (1% від ціни позову 347478,75 грн). Позов суд задовольнив на 45,25 % (157\~218,75 х 100 : 347 478,75). Таким чином з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача пропорційно до задоволеної частини вимог (45,25%) у розмірі 1572,34 грн (3474,79 х 45,25%). Що стосується розподілу судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2022 року по справі № 922/1964/21 зазначила, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Правничу допомогу в даній цивільній справі позивачу надавав адвокат Соловей О.В. на підставі ордера серії ВХ № 1027623 та договору №39 про надання правничої допомоги від 22 березня 2022 року. Вартість однією години роботи адвоката становить 700 грн. Згідно з актом виконаних робіт, адвокатом Солов`єм О.В. були надані наступні послуги: вивчено матеріали справи, судову практику, надано консультацію (1 год.) 700 грн, збирання доказів (направлення адвокатських запитів) (0,5 год. +0,5 год.) 700 грн; підготовка заяви про забезпечення позову - (1 год.) 700 грн; підготовлено позовну заяву (3 год.) 2100 грн, підготовлення клопотання про витребування доказів (0,5 год.) 350 грн, підготовлення клопотання про виклик свідка (0,5 год.) 350 грн, участь у судових засіданнях (3 год.) 2100 грн, всього - 7000 грн. За виконану роботу відповідач сплатила представнику 5000 грн, про що свідчить квитанція. Заявлений позивачем розмір судових витрат становив 5000 грн. Правничу допомогу в даній цивільній справі відповідачу надавав адвокат Радамовський М.М. Представник позивача [PERSON] у судових дебатах покликався на те, що у адвоката Радамовського М.М. відсутні повноваження у даній справі, оскільки договір про надання правової допомоги, що укладений між адвокатом Радамовським М.М. та відповідачем [PERSON] укладався для захисту у кримінальному провадженні, яке існувало відносно відповідача [PERSON] , тому витрати на правову допомогу, що понесені відповідачем не підлягають відшкодуванню. Суд зазначає, що згідно з частинами 1, 2 статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (ч. 4 с. 62 ЦПК України). В матеріалах справи міститься ордер серії СЕ № 1044694 від 01 липня 2022 року, який підтверджує повноваження представника відповідача [PERSON] адвоката Радамовського М.М. (арк.спр.84). Крім того у матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги від 01 липня 2022 року (арк.спр.83), укладений між адвокатом Радамовським М.М. та клієнтом [PERSON] . Предметом договору є надання Клієнту правової допомоги в представництві інтересів [PERSON] в Новоушицькому районному суді у справі № 680/329/22 у якій Клієнт є відповідачем у цивільній справі(п.1.1). Гонорар адвоката складає 5000 грн (п.5.1 Договору). Наявність у тексті договору про надання правової допомоги термінів, які притаманні кримінальному судочинству, на думку суду, обумовлено єдиним примірником договору, оскільки поряд із терміном Підзахисний вжито у дужках термін Клієнт, а тому не може свідчити про відсутність повноважень у адвоката Радамовського М.М. у даній справі. Згідно з актом виконаних робіт, адвокатом Радамовським М.М. були надані наступні послуги: надано консультацію (1,5 год.) 600 грн, вивчення матеріалів справи (1 год.) 400 грн; додаткова консультація - (0,5 год.) 200 грн; вивчення судової практики, підготовка відзиву, клопотань про виклик свідка (4 год.) 1800 грн, представництво та участь у судових засіданнях (3 год.) 2000 грн, всього - 5000 грн. За виконану роботу відповідач сплатив представнику 5000 грн, про що свідчить квитанція. Заявлений відповідачем розмір судових витрат становив також 5000 грн. Суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, які понесли сторони є обґрунтованим, клопотань про їх неспівмірність не було заявлено. Враховуючи часткове задоволення позову, а також вимоги п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що сума судових витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги адвоката, підлягає до відшкодування відповідачем пропорційно до задоволеної частини вимог. Отже, сума витрат, яка підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача становить 2262,50 грн (45,25% від 5000 грн). В той же час розмір судових витрат відповідача, понесених на оплату професійної правничої допомоги адвоката, підлягає до відшкодування позивачем пропорційно до тієї частини позовних вимог у задоволенні яких позивачеві відмовлено (100% - 45,25% =54,75%). Отже сума витрат, яка підлягає відшкодуванню позивачем на користь відповідача становить 2737,50 грн (54,75% від 5000 грн). При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи, що на обидві сторони покладені судові витрати, суд стягує на користь позивача з відповідача, як зі сторони на яку покладено більшу суму судових витрат, їх різницю у розмірі 1097,42 грн (1572,34 грн (судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача) + 2262,50 грн (витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача) - 2737,50 грн (витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача) = 1097,34 грн).

Outcome: partial