Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Лазорко Р.Й., звернувся в суд з позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис за № 31720 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал» заборгованості в сумі 62617,50 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Хриптою О.О. було відкрито виконавче провадження № 66559703 від 19.08.2021. На теперішній час виконавче провадження триває, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру Автоматизованої системи виконавчих проваджень. Позивач вважає виконавчий напис незаконним, вказуючи на відсутність повноважень нотаріуса вчиняти виконавчий напис, оскільки з 22.02.2017 нотаріуси України не мають права вчиняти виконавчі написи щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, які не посвідчені нотаріально. Зауважує, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними. Оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Представник позивача зазначає, що у зв`язку з тим, що між позивачем та відповідачем ніколи не укладалися нотаріально посвідчені кредитні договори, договори в письмовій формі, грошові кошти позивач від відповідача не отримував, а тому нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. Крім того, звертає увагу, що рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18.02.2021 № 1 свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю № 8679 від 26.12.2011, видане [PERSON] , анульовано, у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом законодавства, грубим порушенням закону, які завдали шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, за умови, що порушення встановлені рішенням суддів, а також набрання законної сили рішенням суддів про порушення нотаріусом вимог законодавства про вчиненні нотаріальних дій. Щодо безспірності заборгованості представник позивача зазначає, що позивач жодних кредитів у відповідача не отримував та жодних договірних відносин з відповідачем не мав і договорів не укладав, а також грошові кошти від відповідача не отримував. Про існування боргу перед відповідачем позивач дізнався з автоматизованої системи виконавчих проваджень, та взагалі не погоджується із розміром заборгованості, так як він грошові кошти від відповідача не отримував, а отже, вона не є безспірною. Враховуючи позицію Верховного Суду, наявність у виконавчому написі вимог, які не підлягають стягненню, та проти яких боржник заперечує, свідчить про відсутність безспірності заборгованості, що є підставою для скасування виконавчого напису. Крім того, всупереч вимогам підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідач не надсилав позивачу жодних повідомлень та вимог про усунення порушень зобов`язань, що також є самостійною підставою для скасування виконавчого напису. На підставі викладеного, представник позивача просить суд: визнати виконавчий напису № 31720, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості в сумі 62617,50 грн., таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., сплачений судовий збір в розмірі 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову та 992,40 грн. за подання позовної заяви. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.10.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та постановлено витребувати від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. виконавчий напис, вчинений 17.05.2021, зареєстрований в реєстрі за № 31720, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості в сумі 62617,50 грн., та належним чином засвідчені копії всіх матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення цього виконавчого напису. Ухвалою суду від 18.10.2022 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову в даній цивільній справі. Постановлено зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 17.05.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 31720, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості в сумі 62617,50 грн., що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Хрипти О.О. (ВП № 66559703) до набрання законної сили рішення суду у даній цивільній справі. Ухвалою суду від 29.03.2023 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про збільшення розміру позовних вимог в цивільній справі за вказаною позовною заявою. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, при цьому його представник адвокат Лазорко Р.Й. 29.03.2023 надіслав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без його участі, зазначивши, що позов підтримує, на його задоволенні наполягає та просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Крім того, 17.03.2023 представником позивача до суду надіслано копії виконавчого напису нотаріуса та непідписаного кредитного договору. У заяві про збільшення позовних вимоги, надісланій до суду 28.03.2023, представник позивача вказав, що позовні вимоги, визначені в позовній заяві від 11.10.2022, підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому 17.11.2022 до суду надійшло клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, відповідно до якого просить розгляд справи здійснювати без участі представника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», відмовити позивачу у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відзив на позовну заяву представником відповідача до суду не подано, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, письмові пояснення щодо позову не подано, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. За приписами ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.03.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 31720, згідно з яким на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, згідно з яким звернуто стягнення: з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який є боржником за кредитним договором № 2402930 від 25.09.2020, укладеним з ТОВ «Мілоан», ідентифікаційний код юридичної особи 40484607, правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги № 54-МЛ від 02.12.2020 є ТОВ «Фінансові Компанія «Кредит-Капітал», ідентифікаційний код юридичної особи 35234236 (новий кредитор), заборгованість за кредитним договором № 2402930 від 15.09.2020. Строк платежу за кредитним договором № 2402930 від 25.09.2020 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.12.2020 до 26.02.2021. Сума заборгованості становить 61687,50 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 15000 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 45187,50 грн.; строкова заборгованість за штрафами (нараховані з 27.09.2020 до 02.12.2020) 1500 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість боржника становить 62617,50 грн. Зазначений виконавчий напис пред`явлено до виконання ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Хрипті О.О., що підтверджується заявою стягувача від 17.05.2021, до якої було долучено оригінал вказаного виконавчого напису та копія непідписаного кредитного договору № 2402930 від 15.09.2020. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Хрипти О.О. від 19.08.2021 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису (ВП № 66559703). Як вбачається з матеріалів справи, спірний виконавчий напис вчинено на підставі положення постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Встановлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 18.03.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. На момент вчинення спірного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. Положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з п. п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п. п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п. п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, п. п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між ТОВ «Мілоан» та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18. Крім того, у постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року у справі № 754/9711/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Разом з тим, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України відповідачем суду не надано доказів того, що позивачу направлялася письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором. У зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги товариства, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої для стягнення. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів безспірності заборгованості. За таких обставин, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а вимоги позивача визнає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат у справі, суд виходить з наступного. Представник позивача у позовній заяві зазначив попередній розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач, а саме: 992,40 грн. судовий збір за подання позовної заяви; 496,20 грн. судовий збір за подання заяви про забезпечення позову; 5000 грн. професійна правнича допомога. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з положеннями ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. З контекстного аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 268). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. З матеріалів справи вбачається, що 05.10.2022 між позивачем [PERSON] та адвокатом Лазорко Р.Й. укладено договір № 15 про надання правової допомоги, згідно з п. 1.1 якого клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надати правові послуги в сфері консультування та юридичного супроводження про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 31720, виданий 17.05.2021 приватним нотаріусом Житомирського МНО Горай О.С. по виконавчому провадженню № 66559703 від 19.08.2021, про стягнення з клієнта на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості в розмірі 62617,50 грн., а також закриття виконавчого провадження та зняття всіх арештів та обмежень в рамках цього виконавчого провадження, а клієнт, своєю чергою, зобов`язується оплатити адвокатові послуги на умовах, погоджених у договорі, а саме: надання правової консультації, складання адвокатських запитів, заяви про забезпечення позову, позовної заяви та представництво інтересів клієнта в судах всіх інстанцій, щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 31720, виданий 17.05.2021 приватним нотаріусом Житомирського МНО Горай О.С. по виконавчому провадженню № 66559703 від 19.08.2021, про стягнення з клієнта на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості в розмірі 62617,50 грн., а також закриття виконавчого провадження та зняття всіх арештів та обмежень в рамках цього виконавчого провадження. Сторони погодили застосувати рекомендовані ставки адвокатського гонорару, прийняті Рішенням Ради адвокатів Чернігівської області № 57 від 16.02.2018 (п. 1.4 договору). Відповідно до п. 2.1 договору вартість послуг, передбачених підпунктом 1.1.1 цього договору встановлюється по домовленістю сторін цього договору та становить 5000 грн., що складається з наступного: 1) зустріч з клієнтом, з`ясування підстав та мети звернення, надання правової консультації (0,25 год.) 500 грн.; 2) вивчення документів наданих клієнтом, \~ \~ \~ \~відповідних нормативних актів (1 год.) 1000 грн.; 3) визначення правової позиції та судових перспектив вирішення питання клієнта (0,25 год.) 500 грн.; 4) складання адвокатського запиту, заяви про забезпечення позову (1,30 год.) 1500 грн.; 5) складання позовної заяви, оформлення додатків до неї (2,00 год.) 1500 грн. Повноваження представника позивача [PERSON] адвоката Лазорко Р.Й. підтверджено наявним у матеріалах справи ордером серії ВВ № 1025902 від 11.10.2021, виданого на підставі договору про надання правової допомоги № 15 від 05.10.2022. На виконання умов договору про надання правової допомоги адвокатом були надані послуги на загальну суму 5000 грн., перелік яких наведено у п. 2.1 договору, що також підтверджується детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лазорко Р.Й. від 11.10.2022. Зазначені витрати на професійну правничу допомогу згідно з договором про надання правової допомоги № 15 від 05.10.2022 позивач оплатив 06.10.2022, про що надано відповідну квитанцію № 79539630. З урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку, що вказаними доказами підтверджується надання адвокатом професійної правничої допомоги у погодженому між адвокатом та клієнтом розмірі, а також здійснення позивачем оплати вказаних послуг у сумі 5000 грн. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом, обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Обсяг поданих суду документів у справі очевидно є пропорційним часу, витраченому на їх складання, характер робіт не дублюється. Підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу суд не вбачає. На підставі наведеного, суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору у загальному розмірі 1488,60 грн., з яких: 992,40 грн. судовий збір за подання позовної заяви; 496,20 грн. судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, а також витрати за надану професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Outcome: approved