Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 11 грудня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі продажу житлового будинку [ADDRESS] . Договір купівлі продажу нерухомого майна було зареєстровано Вознесенською універсальною товарно сировинною біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №1261 від 11 грудня 2001 року. На підтвердження факту досягнення згоди між сторонами угоди, продавцю житлового будинку [PERSON] позивачем було сплачено вартість в сумі 17200 грн., а [PERSON] в свою чергу прийняв кошти і передав приміщення житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також віддав ключі від приміщень та технічну документацію на житловий будинок, складену 18.12.2000 р. 17 грудня 2001 року на підставі вищезазначеного договору, Веселинівською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації на ім`я покупця [PERSON] було видано реєстраційне посвідчення, згідно з яким придбаний житловий будинок зареєстрований і належить на праві особистої власності [PERSON] . Позивач почала повноцінно володіти, користуватись домоволодінням й реалізовувати права власника. Так, [PERSON] здійснила реєстрацію місця свого проживання за адресою місця розташування новопридбаного житлового будинку: [ADDRESS] . До нотаріальної контори для нотаріального посвідчення договору його сторони не зверталися, оскільки в договорі купівлі продажу нерухомого майна зазначалося, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. На даний час позивач має намір розпорядитись будинком продати. Позивач звернулася до державного реєстратора Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, яким при огляді документів було усно роз`яснено позивачу, що оскільки договір не посвідчений нотаріально, тому вона не приймається для державної реєстрації права власності в ДРРПННМ і його слід або нотаріально посвідчити або визначити дійсним у судовому порядку. Вирішення питання про нотаріальне посвідчення укладеного договору купівлі продажу житлового будинку не вбачається можливим, у зв`язку зі смертю одного із учасників правочину продавця [PERSON] , який помер [INFO] . До того ж, вже відбулась реєстрація права власності за покупцем в органі БТІ і фактично умови угоди по купівлі продажу виконані. Таким чином, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку перешкоджає позивачу розпоряджатись належним їй майном, тому вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача адвокат Чабанова А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов. Представник відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області Стаднічук А.І. не з`явився до зали судового засідання, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу у їх відсутність. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11 грудня 2001 року Вознесенською універсальною товарно - сировинною біржею між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №1261 купівлі продажу нерухомого майна розташованого за адресою: [ADDRESS] /а.с.9-10/. Згідно реєстраційного посвідчення 17.12.2001 року житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності на підставі договору №1261 купівлі продажу нерухомого майна від 11.12.2001 року за [PERSON] , і записано в реєстрову книгу №5. 09 лютого 2023 року ухвалою суду про відкриття провадження було витребувано від Веселинівської філії Комунального підприємства "Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації" інвентарну справу на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно інвентарної справи №605 на сторінці 66, зазначено, що власником станом на 28.12.2012 р. [PERSON] 1/1 на праві особистої власності на підставі договору №1261 купівлі продажу нерухомого майна від 11.12.2001 р, посвідчено Вознесенською універсальною товарно сировинною біржею Р№ 1261, та зареєстровано Веселинівською філією КП ММБТІ 17.12.2001 р Реєстровий №614. Змінено [ADDRESS] від 17.11.2015 виконкому Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області взято до відома Веселинівською філією КП ММБТІ. Змінено смт. Кудрявцівка на смт. Токарівка на підставі рішення 10 сесії VІІ скликання №1 від 10.06.2016 р. Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області звято до відома Веселинівською філією КП ММБТІ. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] , де власником будинку зазначено [PERSON] . 21 лютого 2023 року від Веселинівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла відповідь щодо надання витягу про смерть гр. [PERSON] , в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в смт. Токарівка Веселинівського району Миколаївської області, про що 14 листопада 2017 року Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зроблено актовий запис №216 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно відповіді на адвокатський запит, Веселинівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області надала відповідь від 08.10.2023 року за №2292-01-2023, з якої вбачається, відповідно до Реєстру територіальної громади Веселинівської селищної ради гр. [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 14.07.1979 року по день смерті [INFO] , а/з №216 від 14.11.2017 р. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.03.2023 року №324485413, №324485520, житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] - відомості відсутні. Всі істотні умови договору купівлі продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну\~грошову суму, обумовлену сторонами договору, але нотаріально посвідчено не було. Отже, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку перешкоджає позивачу [PERSON] набути право власності на придбаний будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Оскільки правовідносини виникли між сторонами в період дії Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, суд, враховуючи положення п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вважає, що на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час укладення договору. Відповідно до вимог ст.227 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу житлового будинку має бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Також договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно ст.15 Закону України "Про товарні біржі" в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, та пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Відповідно до ст. 128, 153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до т. 224 ЦК УРСР за договором купівлі продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за умови, реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Відповідно до п. 9 Додатку №1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних чи фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, одним з правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, визначала Договори купівлі продажу, міни, зареєстровані біржею. Пунктом 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом міністерства України від 18 червня 1994 року №18/5 (що діяла на момент виникнення даних правовідносин та втратила чинність 03.03.2004р.) , прямо передбачалося, що право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, договором купівлі продажу, зареєстрованим на біржі. Отже, слід зазначити, що Держава України свого часу через відповідний орган, який відповідно до законодавства мав право реєструвати договори купівлі-продажу (КП «ММБТІ»), - визнала за [PERSON] право власності на придбаний будинок, а тому зі сплином часу, невизнання іншими органами, яким Держава надала право реєструвати право власності, договору купівлі-продажу - буде порушенням принципу правової визначеності. На думку суду спірну угоду слід вважати укладеною, тобто такою, щодо якої сторонами в потрібній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов, відбулося її повне виконання сторонами, іншого під час розгляду справи не встановлено, на час укладення угоди момент вчинення договору не пов`язувався з державною реєстрацією і право власності у набувача виникало з моменту укладення договору, у зв`язку з чим, суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин положення ч.2 ст.47 ЦК УРСР 1963 р., визнавши спірну угоду дійсною.

Outcome: approved