Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

23 вересня 2022 року представник [PERSON] адвокат Щербина Станіслав Володимирович звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь відповідачів на утримання дітей у зв`язку зі зміною його сімейного стану. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що: - за рішенням суду від 23 червня 2015 року на користь [PERSON] з нього стягуються аліменти на утримання їх доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, починаючи з 02 червня 2015 року до повноліття дитини; - за рішенням суду від 20 травня 2019 року на користь [PERSON] з нього стягуються аліменти на утримання їх доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, починаючи з 05 лютого 2019 року до повноліття дитини. 03 лютого 2020 року він уклав шлюб з [PERSON] , від якого народилася дитина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що його сімейний стан змінився, тепер на його утриманні перебуває ще одна малолітня дитина, просить змінити розмір аліментів, що стягуються на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , зменшивши розмір з 1/4 частині з усіх видів заробітку на 1/6 частину. 10 січня 2023 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Романюк А.О. поданий відзив на позов, у якому посилаючись на те, що [PERSON] не регулярно та не в поновному обсязі сплачує аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 ч. 1 КУпАП. Крім того, у зв`язку з наявності заборгованості по аліментах на утримання дитини [PERSON] , рішенням суду від 14.05.2019 року за позовом [PERSON] з [PERSON] було стягнуто пеню по аліментах. Вважає, що наявність третьої дитини у позивача не є підставою для зменшення розміру аліментів, про що вказують відповідні рішення ВС, а саме постанови ВС від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20. Вважає, що зміна у позивача сімейного стану не може слугувати причиною для зміни розміру аліментів як самостійна підстава, тому як ним не додано доказів погіршення матеріального стану. А тому у задоволенні позову просить відмовити. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2022 року провадження у справі відкрито, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача адвокат Щербина С.В. підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. Просив взяти до уваги, що позивач на сьогоднішній день не має заборгованості по аліментах на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] , його сімейний стан змінився, тому як на сьогодні на його утриманні перебуває ще третя дитина [PERSON] , [INFO] . Відомостей про працевлаштування [PERSON] немає, однак сплачуючи аліменти на дітей [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частині з усіх видів заробітку загальний розмір щомісячних стягнень сягає 1/2 частини. Враховуючи, що з 02 березня 2021 року на його утриманні перебуває ще одна дитина, вимушений звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Представник відповідача адвокат Романюк А.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на підстави, зазначені у відзиві. Заборгованості по сплаті аліментів позивач не має, однак той факт, що [PERSON] одним платежем погасив заборгованість як за аліментами на утримання [PERSON] , так і за аліментами на утримання [PERSON] свідчить той факт що він має матеріальну можливість утримувати дітей, а відсутність відомостей щодо його працевлаштування це лише підстави для зменшення розміру коштів, що необхідні для утримання дітей. Вважає, що таким чином відповідач має бажання сплачувати аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, як результат становище дітей [PERSON] та [PERSON] з дитиною Веронікою буде різним, тому як менша дитина буде більш забезпечена. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена судом. У своїй заяві просила відкласти розгляд справи, з позовними вимогами не згодна, тому як вважає, що зміна сімейного стану позивача не є підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач роками не сплачував аліменти у зв`язку з чим станом на 31.08.2018 року мав заборгованість по аліментах. Просила надати додатковий час для збору доказів та надання відзиву. Враховуючи, що копія позову з додатками, копія ухвали про відкриття провадження та судова повістка вручені представнику [PERSON] за довіреністю 24 лютого 2023 року (а.с. 136); відповідачем [PERSON] втретє направляється заява про надання додаткового часу для збору доказів та надання відзиву (а.с. 138, 140); категорію справи, яка розглядається у спрощеному провадженні, з урахуванням заперечень відповідача [PERSON] викладених у її заяві, суд приходить до переконання, що підстав для відкладення розгляду справи немає. А тому розгляд справи проведений за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що Позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] (а.с. 14). Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області у справі № 186/806/15-ц від 23 червня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 02 червня 2015 року до повноліття дитини (а.с. 15-17). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/747/19 від 20 травня 2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання їх доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 05 лютого 2019 року до повноліття дитини (а.с. 18-20). 03 лютого 2020 року [PERSON] одружився з [PERSON] , від шлюбу з якою народилася дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-11). Крім того, представником [PERSON] надані відомості щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за несплату аліментів; погашення заборгованості позивачем в повному обсязі, а також проживання [PERSON] у орендованій квартирі в м.Дніпро з дитиною, яка є ученицею першого класу (а.с. 70-93, 123-132). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки народилася дочка від іншого шлюбу з [PERSON] . Отже, у нього на утриманні перебувають троє дітей. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що сімейне становище позивача змінилося у зв`язку з народженням у другому шлюбі доньки [PERSON] , у зв`язку з чим змінилося і матеріальне становище, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат, про що він зазначає в позові. А саме те, що починаючи з 02 березня 2021 року він має ще третю дитину на утриманні та сплачує аліменти на дітей [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частини, що у сукупності складає 1/2 частку від усіх видів його заробітку. Встановлено, що у другому шлюбі у [PERSON] народилася третя донька [PERSON] , [INFO] . Зазначена обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального\~або\~сімейного стану, погіршення\~або\~поліпшення здоров`я когось із них та в\~інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вищезазначене свідчить про те, що у даній справі встановлено наявність двох самостійних підстав для зміни розміру аліментів: зміна матеріального та сімейного стану, що повністю відповідає правовим висновкам викладеним у постанові Верховного Суду у справі № 727/1599/22 від 14 грудня 2022 року. Щодо зменшення розміру аліментів, суд приходить до наступного. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки ним доведено необхідність зменшення розміру аліментів на утримання дітей саме до розміру 1/6 частки від його доходів. Відтак, суд, враховуючи інтереси трьох дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вважає, що вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] та на утримання дитини [PERSON] , а саме зменшенню з 1/4 частки всіх видів доходів [PERSON] до 1/6 частки його доходів на кожну дитину окремо. Посилання представника відповідача [PERSON] адвоката Романюк А.О. щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 зводяться до незгоди заявника що зміна сімейного стану може слугувати самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того суд звертає увагу на те, що у зазначених справах та справі, яка є предметом розгляду, встановлено різні фактичні обставини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, суд вважає, що інші доводи сторони відповідача щодо розгляду даної справи суттєвими не являються. На підставі викладеного,

Outcome: approved