Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги мотивує ухиленням відповідача від виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання доньки. Ухвалою суду від 15.11.2022 за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі з призначенням справи до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження (а.с.26). Ухвалою суду від 16.01.2023 продовжено строк підготовчого судового засідання у справі (а.с.55). Ухвалою суду від 07.02.2023 відкладено підготовче судове засідання (а.с.68). Ухвалою суду від 28.02.2023 підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.88). В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представник органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив. Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає з мамою та вітчимом [PERSON] , якого називає батьком. Рідного батька [PERSON] востаннє бачила років 10 тому. Після того батька не бачила, по телефону чи через соціальні мережі вони також не спілкують. Участі у її житті батько не приймає, не вітає зі святами, не допомагає матеріально. Аліменти також не сплачує, у нього заборгованість зі сплати аліментів. Вважає, що батько заслуговує на позбавлення батьківських прав, оскільки свої батьківські обов`язки він не виконує. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, зі згоди позивача, судом 29.03.2023 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, [INFO] в м. Кременчуці Полтавської області народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, [PERSON] 05.10.2007 уклала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.12). Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 24.11.2009 (а.с.13). Як убачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] 11.06.2010 зареєструвала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.14). Згідно із інформації наданої Кременчуцьким ліцеєм № 25 «Гуманітарний колегіум» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 01-24/129 від 29.08.2022, [PERSON] , [INFO] , навчається в 11-Б класі Кременчуцького ліцею № 25 «Гуманітарний технікум» Кременчуцької міської ради Полтавської області з 18.06.2021. На підставі доповідної класного керівника 11-Б класу [PERSON] , зареєстрованої по ліцею за № 01-16/388 від 25.08.2022 адміністрація ліцею підтверджує, що за період навчання дитини в закладі батько не підтримував контакту з класним керівником, з учителями-предметниками не спілкувався, навчанням та успіхами доньки особисто не цікавився. Навчанням та вихованням дитини займається мама [PERSON] (а.с.15). Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів за період з 11.04.2014 по 01.08.2022 виданого Горішньоплавнівським відділом ДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Суми), заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , станом на 01.08.2022 складає 268 342 грн 50 коп. (а.с.16). Судом наголошується, що відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, сім`ї. За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Так, у відповідності до ст.150,151 СК України первинний і головний обов`язок по вихованню дитини покладається на її батьків. Передача дитини на виховання іншим фізичним чи юридичним особам не звільняє батьків від обов`язку піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та проживання малолітньої дитини з ними, вправі вимагати повернення дитини до себе. Згідно із вимогами ч.1 та 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав, виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (надалі за текстом - Постанова від 20.03.2007 №3) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 Постанови від 20.03.2007 №3 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п.54 рішення по справі «Хант проти України» зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden») і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Таким чином, дослідивши всі надані докази, як по одинці так і в сукупності, суд приходить до висновку, що дійсно батько неповнолітньої [PERSON] - відповідач по справі, ухиляється від своїх обов`язків по вихованню та розвитку дитини, які передбачені вимогами ст.150 СК України. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, та підтверджують той факт, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток доньки, не готує її до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться дитиною, а тому, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Також, в порядку ст. 171 СК України, суд приймає до уваги думку неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , який в судовому засіданні зазначив, що батько дійсно не приймає участі у її житті та на її думку заслуговує позбавлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до ст.169 СК України, мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Питання про судові витрати вирішено судом відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved