Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник-адвокат Козар Микола Михайлович звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог ООП Полянської сільської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування доводів зазначає, що відповідач є батьком дитини [PERSON] , який проживає з тіткою [PERSON] (позивачем), яка повністю забезпечує дитину. Зазначає, що мама дитини [PERSON] померла [INFO] , батько [PERSON] виїхав до російської федерації і після смерті [PERSON] до дитини не приїхав. Вимоги мотивує тим, що відповідач сином не цікавиться, не турбується про його здоров`я, навчання, матеріально дитину не підтримує, не бере ніякої участі у його вихованні. Позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Суд своєю ухвалою від 03.02.2023 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 03.03.2023 року. Представник позивача-адвокат Козар М.М., який діє в інтересах [PERSON] (ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АО №1079280 від 24.12.2022 року) подав до суду заяву (вх.№2677) про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримує, просить позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач відзив (заперечення) на позовну заяву не подав. Поштове повідомлення повернуто до суду із відміткою "адресат відсутній" (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України - днем вручення судового повідомлення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним»). Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Представник третьої особи Куля Л.В., яка діє в інтересах ООП Полянської сільської ради подала до суду заяву (вх.№1764) про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування Полянської сільської ради, не заперечує шодо задоволення позову. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить заочний розгляд справи у відсутності сторін за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 7, 155 Сімейного кодексу України - дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.\~121\~Сімейного кодексу\~України -\~ права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122, ст. 125 СК України. Згідно копіії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] , відповідний актовий запис № 168 від 01.09.2015 року) в графі "батько" записаний [PERSON] (відповідач), в графі "мати" - [PERSON] . Згідно копіії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , відповідний актовий запис № 10 від 06.01.2023 року - [PERSON] (мама дитини) померла [INFO] (а.с.13). Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України - право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа,\~в сім`ї\~якої проживає\~дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Суд встановив, що дитина [PERSON] , 2015 року народження, який залишився без батьківського піклування, проживає у сім`ї позивача [PERSON] (наказ Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 13.01.2023 року за №1 "Про влаштування дитини [PERSON] , [INFO] , який залишився без батьківського піклування на тимчасов проживання у сім`ю родичів". Судом досліджено надані позивачем докази: копія акту обстеження умов проживання, складеного комісією служби у справах дітей Свалявської міської ради, згідно якого умови проживання сім`ї хороші, створені належні умови для повноцінного розвитку, виховання та навчання дитини; характеристика на [PERSON] від 25.08.2022 року, надана сільським головою Полянської сільської ради, згідно якої [PERSON] характеризується задовільно, за місцем реєстрації не проживає тривалий час (проживає майже 2 роки у росії); копія довідки Голубинської гімназії Полянської сільської ради Закарпатської області від 26.08.2022 року за № 98, згідно якої дитина [PERSON] навчається у 2 класі Голубинської гімназії; копія рішення Свалявського\~районного суду\~Закарпатської області\~від 08.12.2022\~року (справа\~№3061709/22),\~згідно якого\~ - [PERSON] , [INFO] позбавлено батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . При вирішенні спору про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , суд виходить з встановлених в судовому засіданні обставин, враховує ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків, приймає до уваги, що відповідач з дитиною не проживає, до сина не навідується, вихованням не займається, матеріально не утримує дитину, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує дитині належного догляду, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України - при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Згідно ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України - орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд перевірив висновок, наданий Полянською сільською радою Мукачівського району Закарпатської області № 145/03-05 від 26.01.2023 року, згідно з яким вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Підстави позбавлення батьківських прав передбачені в ч.1 ст. 164 СК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України - батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України) (згідно роз`яснення Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.05.2020 року, справа № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20); Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02.10.2019 року, справа № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, враховує норми Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суди повинні виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З огляду\~на вищезазначене,\~суд враховує,\~що \~позбавлення батьківських\~прав є\~крайнім заходом,\~необхідність застосування\~якого за\~обставинами цієї\~справи доведено.\~Суд встановив,\~що позивачем\~надано належні\~та допустимі\~докази ухилення\~ [PERSON] \~від виконання\~своїх батьківських\~обов`язків,\~які б\~могли бути\~законною підставою\~для позбавлення\~його батьківських\~прав відносно\~дитини [PERSON] ,\~2015\~року народження,\~зазначено обставини\~свідомого нехтування\~відповідачем своїми\~батьківськими обов`язками\~по вихованню\~дитини,\~а тому\~вважає позов\~ [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] є обгрунтованим. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ч.2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 141 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України - при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності; ст. 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до\~ч. 2\~ст. 182\~СК України\~-\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до норм ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини, що Сімейним кодексом України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та норми\~ч.3\~ст.\~11\~розділу III Закону України\~Про охорону\~дитинства, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на вищезазначене, суд ураховує, що аліменти є власністю дитини, дитина перебуває на утриманні тітки [PERSON] (позивача), що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, що обов`язок по утриманню дитини покладається на батьків, а тому суд вважає достатнім розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] визначити з 25.01.2023 року у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) батька щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на утримання дитини перераховувати на користь [PERSON] , [INFO] , в сім`ї якої проживає дитина та перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд роз`яснює сторонам положенння ст. 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених ЦПК України. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. При вирішенні питання щодо розподілу судового збору за позовну аимогу про позбавлення батькіських прав, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені [PERSON] , які складаються з судового збору у розмірі 1073,60 грн. (за подання позовної заяви до суду). Поскільки вимоги позивача про позбавлення батьківських прав судом задоволено, суд одночасно прийняв рішення про стягнення аліментів на дитину (у відповідності до ч.3 ст.166 СК України), та доходить висновку, що з відповідача необхідно стягнути в користь держави судовий збір за ставками, встановленими ст. 4 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року, які діють з 01.01.2023 року на день постановлення рішення у розмірі 1073,60 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ст.\~264\~ЦПК України\~-\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує,\~чи мали\~місце обставини,\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони\~підтверджуються;\~чи є\~інші фактичні\~дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи;\~докази на\~їх підтвердження;\~ст.\~89\~ЦПК України\~-\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів;\~ ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, обставини справи, на які позивач послалася як на підставу своїх вимог, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги потреби дитини, приймаючи до уваги\~те,\~що від\~відповідача заперечень\~не надійшло, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити. Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України..

Outcome: approved