Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

У лютому\~2022\~року[PERSON] \~ звернувся\~до суду\~з \~вищезазначеною позовною\~заявою,\~в якій\~просить\~визнати \~такими,\~що не\~підлягають виконанню:\~виконавчий напис\~№ 3726,\~вчинений 16.12.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про стягнення з [PERSON] \~ на\~користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором №1714238 від 14.02.2021 року у розмірі 22072 грн. та виконавчий напис\~№ 18469,\~вчинений 19.12.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення з [PERSON] \~ на\~користь ТОВ\~«Фінансова компанія\~«К9»\~заборгованості за\~кредитним договором\~№3363652\~ від\~18.12.2020\~року у\~розмірі 38098\~грн.\~,\~а також\~стягнути з\~відповідачів на\~його користь\~понесені судові\~витрати.\~Позовні\~вимоги обгрунтовані\~тим,\~що 28.01.2022\~року через\~мобільний додаток\~«Дія» позивачу\~стало відомо,\~що відносно\~нього 28.01.2022\~року було\~винесено постанову\~про відкриття\~виконавчого провадження\~№ 68392740\~на підставі\~виконавчого напису\~№ 3726,\~вчиненого 16.12.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про стягнення з [PERSON] \~ на\~користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором №1714238 від 14.02.2021 року у загальній сумі 22072 грн. Крім того, 03.02.2022 року через мобільний\~додаток «Дія»\~позивачу стало\~відомо,\~що відносно\~нього було\~винесено постанову\~про відкриття\~виконавчого провадження\~№ 68476073\~ на\~підставі виконавчого\~напису №\~18469,\~вчиненого 19.12.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення з [PERSON] \~ на\~користь на користь\~ ТОВ «Фінансова компанія «К9» заборгованості за кредитним договором №3363652 від 18.12.2020 року у загальному розмірі 38098 грн. Вважає, що оспорювані виконавчі написи вчинено з порушеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та не додержано обов`язкових умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки ці написи вчинені на підставі договорів, які позивач не укладав, і які не є нотаріально посвідченими, не дивлячись на те, що ця обставина є обов`язковою. Крім того,\~22.02.2022\~року [PERSON] \~ звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення: у виконавчому провадженні № 68392740, що здійснюється головним державним виконавцем Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Єфременковою Ю.Д. та у виконавчому провадженні № 68476073,\~що здійснюється\~ приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянком І.А., на підставі вищезазначених оспорюваних виконавчих написів нотаріусів. УхвалоюЧугуївського\~міського суду\~Харківської області\~від 22\~лютого 2022\~року заяву\~ [PERSON] \~ про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у вказаних виконавчих провадженнях задоволено (а.с. 22-24) Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 30 листопада 2022 року справу прийнято до розгляду та провадження у ній відкрито. 15 грудня 2022 року до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, із зазначенням, що позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. У разі задоволення позову на підставі ч.8 ст. 141 ЦПК України після винесення рішення надати йому строк для подання доказів понесених судових витрат. 01.01.2023\~року до\~суду від\~позивача надійшло\~клопотання про\~долучення до\~матеріалів справи\~доказів понесених\~ним судових\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу у\~розмірі 5000\~грн.,\~сплачених ним\~22\~лютого 2022\~року \~адвокату Биченко\~А.О.\~ на\~підставі укладеного\~між ними\~договору про\~надання правової\~допомоги б/н\~від 24.11.2021\~р.\~та додаткової\~угоди №1\~до цього\~договору.\~ 10\~січня 2023\~року до\~суду повторно\~надійшло клопотання\~ [PERSON] \~про долучення\~до матеріалів\~справи доказів\~понесених ним\~судових витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~у розмірі\~5000\~грн.,\~яке за\~змістом та\~наданими копіями\~документів є\~автентичним клопотанню\~від 01.01.2023\~року.\~ До суду\~10.01.2023\~року надійшли\~клопотання відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в особі його директора Велікданова С.К., а саме: про врегулювання спору за участі судді з посиланням на можливість вирішення спору шляхом взаємних поступок за умови сплати позивачем коштів в розмірі 5154,5 грн. у строк до 22.01.2023 р. на розрахункові рахунки відповідача, а останній списує заборгованість в сумі 16917,5 грн. із наслідками того, що заборгованість за кредитним договором №1714238 від 14.02.2021 року та виконавчим написом №3726 буде вважатися такою, яка погашена в повному обсязі. В клопотанні про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в порядку ч.6 ст.137 ЦПК України відповідач посилається на те, що витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. не є співмірними із ціною позову та складністю справи та виконаних адвокатом робіт, тому посилаючись на практику судів України з даної категорії справ, вважає, що такі витрати підлягають зменшенню до 1907 грн. Також, посилаючись на те, що витрати на правничу допомогу в сумі 10\~000 грн. взагалі не підлягають компенсації, оскільки стороною позивача не доведено факт укладання договору про надання правничої допомоги, не доведено розмір та/або порядок обчислення цих витрат; в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують надання адвокатом юридичних послуг позивачу. Також 10.01.2023 року директор ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Велікданов С.К. надав заяву в порядку ст. 206 ЦПК України про визнання позовних вимог [PERSON] \~в частині\~визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. таким, що не підлягає виконанню, в іншій частині не визнав, та просив розподілити судовий збір згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України. Також просив розглянути справу за відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія управління активами». Представники ТОВ «Фінансова компанія «К9» , а також треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. у судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином згідно зі ст.128 ЦПК України, заяв про розгляд справи в їх відсутності не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено,\~що 19\~грудня 2021\~ року\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~ Золотих\~О.О.\~ вчинений\~виконавчий напис\~№ 18469\~про стягнення\~з \~ [PERSON] \~ на\~користь ТОВ\~«Фінансова компанія\~«К9»\~заборгованості за\~кредитним договором\~№3363652\~ від\~18.12.2020\~року, укладеним з ТОВ «Авентус Україна», правонаступником всіх прав і обов`язків якого за договором факторингу №03/11/2011 від 03.11.2021 року є ТОВ «Фінансова компанія «К9» , за період з 03.11.2021 року по 6.12.2021 року в загальній сумі 38098 грн., яка складається з: 11600,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 26448,00 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. За вказаним виконавчим написом 03.02. 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянком І.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68476073 (а.с.14). Крім того,\~16\~грудня 2021\~року приватним\~нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис\~№ 3726\~ про стягнення з [PERSON] \~ на\~користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «1Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» на підставі договору факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року відступлено право вимоги за кредитним договором №1714238 від 14.02.2021 року, укладеного між ТОВ «1Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] у загальному розмірі 22072 грн. за період з 25.10.2021 року по 16.12.2021 року включно і складається з:заборгованості по тілу кредиту -6500 грн.;15522 - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису (а.с.13). За вказаним виконавчим написом 29 січня 2022 року головним державним виконавцем Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Єфременковою Ю.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68392740 (а.с.12). Відповідно до\~статей 15,\~16\~ЦК України\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання.\~Кожна особа\~за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі за текстом - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» є нотаріальною дією. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі за текстом - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому, цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто з 22 лютого 2017 року редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення. З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 757/57789/20-ц, провадження № 61-7017св22. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) звернуто увагу на те, що спір про право, який унеможливлює вчинення виконавчого напису і, як наслідок, зумовлює певну правову реакцію нотаріуса, міг вбачатися нотаріусом винятково із заяви боржника про зупинення виконавчого провадження, поданої відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про нотаріат» і обґрунтованої тим, що боржник звернувся до суду із відповідною позовною заявою про оспорювання заборгованості, а також на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження його позовної заяви. Але навіть такі обставини свідчили б про існування спору про право, проте не змінювали б правової характеристики цього виду заборгованості як безспірної. Так, оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про законність вчинення нотаріусом виконавчих написів». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У зв`язку із зазначеним посилання позивача на те, що він не укладав вищезазначених кредитних договорів та їх не підписував, суд не може прийняти до уваги, оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що ці договори визнані недійсними, неукладеними тощо. Із аналізу наданих доказів суд встановив, що виконавчі написи нотаріусів, що оспорюються [PERSON] , були вчинені щодо кредитних договорів, які були укладені в простій письмовій формі, тобто не є нотаріально посвідченими, не дивлячись на те, що ця обставина є обов`язковою. Недодержання нотаріусами вищезазначеної умови при вчиненні виконавчого напису є підставою для визнання оспорюваних виконавчих написів нотаріусів такими, що не підлягають виконанню, в судовому порядку. Ці висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах: від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17(провадження № 14-278гс18); від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс 19); аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 03 червня 2020 року у справі № 363/568/18 (провадження № 61-49018св 18), від 03 червня 2020 року у справі № 359/8181/18 (провадження № 61-22164св 19) від 09 вересня 2020 року у справі № 336/7754/18 (провадження № 61-8781 св 20). Ураховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Згідно з ч.1,п.1ч.3ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~\~ Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~ Відповідно до ч.1ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При поданні даного позову [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 1984,80 грн. за подання позовної заяви(а.с. 1), та 496,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову(а.с.15а), а всього на суму 2481 грн., який відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках на користь позивача. Доводи представника відповідача директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про те, що стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого [PERSON] при поданні позовної заяви, оскільки відповідачем визнаний позов в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., зареєстрованого за № 3726 від 16.12.2021 р. таким, що не підлягає виконанню, а також у зв`язку із подачею клопотання про врегулювання спору за участю судді та можливість укладення мирової угоди, суд вважає такими, що не грунтуються на вимогах ч.1 ст.201, ч.4, ч.5 ст.206 , ст.207 ЦПК України. Щодо вимог позивача про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно із частиною першою, третьою статті 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України. Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~передбачає дотримання Правил адвокатської етики, затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року «09» червня 2017 року , і змінами,\~затвердженими з`їздом\~адвокатів України\~15\~лютого 2019\~року, як одного з основних професійних обов`язків адвоката. Згідно з\~статтею 30\~Закону ,\~статтею 28\~Правил адвокатської\~етики гонорар\~є формою\~винагороди адвоката\~за здійснення\~захисту,\~представництва та\~надання інших\~видів правової\~допомоги клієнту.\~Порядок обчислення\~гонорару (фіксований\~розмір,\~погодинна оплата),\~підстави для\~зміни розміру\~гонорару,\~порядок його\~сплати,\~умови повернення\~тощо визначаються\~в договорі\~про надання\~правової допомоги.\~При встановленні\~розміру гонорару\~враховуються складність\~справи,\~кваліфікація і\~досвід адвоката,\~фінансовий стан\~клієнта та\~інші істотні\~обставини.\~Гонорар має\~бути розумним\~та враховувати\~витрачений адвокатом\~час. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З наданих до позовної заяви матеріалів вбачається, що [PERSON] та адвокат Биченко А.О. уклали 24 листопада письмовий договір про надання правової допомоги , відповідно до пункту 1.1. якого адвокат зобов`язується надати клієнту юридичні послуги, правову допомогу у справах всіх категорій та за дорученням клієнта усюди здійснювати його представництво. Клієнт зобов`язується оплатити адвокату зазначені послуги в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до пункту 3.1 договору за надання правової допомоги клієнт протягом терміну і на умовах, визначених додатковою угодою до цього договору, сплачує адвокату гонорар. Згідно пункту 1 додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги б/н від 24.11.2021 р. сторони за цією додатковою угодою домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за годину роботи становить 1000 грн. Оплата послуг адвоката здійснюється клієнтом одночасно із підписанням акту наданих послуг (п.3 договору). Тобто сторони узгодили погодинну форму гонорару адвоката. Підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Також позивачем надано до суду квитанція серії АБ № 22/1/02/22 від 22.02.2022 року про сплату [PERSON] за надання правової допомоги 5000 грн. та акт №1 приймання-передачі послуг, наданих відповідно до договору про надання правової допомоги б/н від 24.11.2021 р. з описом робіт, виконаних за вказаним договором. З тексту зазначеного акту вбачається, що адвокатом за надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з питань цивільного права, Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про виконавче провадження», складання адвокатського запиту з метою отримання копії виконавчого напису та постанови про відкриття виконавчого провадження(п.1), подбору нормативної бази та вивчення судової практики, що стосується визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню(п.2) та складання цивільного позову про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, та заяви про забезпечення позову(п.3) витрачено 5 годин, тому вартість правової допомоги становить 5000 грн. В постанові від 16\~листопада 2022\~року по\~справі 922/1964/21\~Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). З урахуванням\~ вищенаведеного\~,\~обставин справи,\~суд вважає,\~ що\~клопотання відповідача\~ ТОВ\~«Фінансова компанія\~управління активами»\~ про\~зменшення розміру\~витрат на\~правничу допомогу\~підлягає частковому\~задоволенню,\~та вважає\~за необхідне\~зменшити розмір\~вказаних витрат\~до 4000\~грн.,\~які підлягають\~стягненню з\~відповідачів в\~рівних частках\~по 2000\~грн.\~з кожного.

Outcome: partial