Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

14 вересня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» звернулось з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення з останніх заборгованості за кредитним договором № 33-955/08-А від 24.06.2008 року у розмірі 240 852,14 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством « Банк» Фінанси та Кредит» ( далі- ВАТ « Банк «Фінанси та Кредит») правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство « Банк « Фінанси та Кредит) (далі -ПАТ « Фінанси та Кредит») та [PERSON] укладено Кредитний договір № 33-955/08-А, відповідно до якого останній видано кредит у розмірі 29 148 доларів США, який вона зобов`язалась повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором до 24 липня 2013 року, зі сплатою 16,5% річних. Також, 29.07.2013 року між Відкритим акціонерним товариством « Банк «Фінанси та Кредит», який змінив назву на Акціонерне товариство « Банк «Фінанси та Кредит» ( далі- АТ « Банк» Фінанси та Кредит») було укладено Додаткову угоду до кредитного договору, за якою, позичальник зобов`язувався повністю повернути отримані за Кредитним договором № 33-955/08-А від 24.06.2008 року кошти до 24 липня 2016 року. З метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, між ВАТ «Банк « Фінанси та Кредит» та [PERSON] , 24.06.2008 року укладено Договір поруки № 33-955/08-А-П. Відповідно до Додаткової угоди від 29.07.2013 року до Договору поруки від 24.06.2008 року , укладеної між АТ « Банк « Фінанси та Кредит» та [PERSON] , поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за Кредитним договором № 33-955/08-А від 24.06.2008 року, укладеним між кредитором та боржником у розмірі 29 148 доларів США, строком до 28.07.2016 року зі сплатою 15% річних. В подальшому, 15.11.2018 року між ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги згідно якого, позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» за договорами кредиту , в тому числі й за Договором кредиту № 33-955/08-А та Договором поруки № 33-955/08-А-П. Оскільки позичальник взяті на себе зобов`язання повернути кредит не виконав, то позивач як кредитор має право вимагати стягнення заборгованості як з позичальника так і з поручителя, які є солідарними боржниками. Посилався на те, що за період користування кредитними коштами позичальником здійснені часткові платежі в рахунок погашення основної суми кредиту, проте заборгованість позичальника в повному обсязі не погашена. Позивач вказував, що загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню станом на 17.07.2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 240 852,14 та складається з 3% річних у сумі 63 621,31 грн. та нарахованої пені за подвійною обліковою ставкою у розмірі 177 230,83 грн. Вказані суми нараховані, виходячи з суми заборгованості за кредитом за період із 17.07.2017-17.07.2020 у розмірі 705 964,59 грн. При цьому позивач також просив стягнути солідарно з відповідачів понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 612,78 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.09.2020 відкрито спрощене провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.12.2020 провадження у справі закрито з підстав того, що є таке, що набрало законної сили рішення суду з приводу спору між тими ж сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав. Відповідно до Постанови Київського апеляційного суду від 27.01.2022 ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 29.12.2020 скасовано та направлено справу для продовження до суду першої інстанції. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Букіній О.М. 14 .06.2022 згідно з ухвалою судді задоволено заяву про самовідвід судді Букіної О.М. 13.07.2022 згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Жовноватюк В.С. 19 .07.2022 відповідно до ухвали справу прийнято до розгляду, продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику . 22.12.2022 представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подана заява про застосування строків позовної давності. У заяві представник відповідача посилається на те, що строком виконання кредитного зобов`язання у повному обсязі слід вважати календарну дату -28.07.2016, що визначена в додатковій угоді від 29.07.2013 до кредитного договору. Представник відповідача вважає, що оскільки 28.07.2016 настав строк виконання кредитного зобов`язання в повному обсязі, то саме з вказаної дати і припинили нараховуватися проценти за користування кредитом і проценти. Посилається на те, що позовна давність почала свій перебіг 28.07.2016, то закінчення перебігу припадає на 28.07.2019 рік . Окремо представник відповідача вказує , що до позову не додано жодного доказу, що позивач отримав право вимоги відносно відповідачів, посилаючись на те, що у договорі про відступлення прав вимоги від 15.11.2018р. в п.2 зазначено, що права вимоги переходять не раніше отримання ПАТ « Банк Фінанси та кредит» грошових за відступлення прав вимоги. Витяг з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами не є допустимим доказом, оскільки відсутня будь-яка відмітка АТ « Банк Фінанси та кредит» про відступлення права вимоги і вказаний документ підписаний позивачем-зацікавленою особою в відображенні цієї інформації. 02.01.2023 представником відповідача [PERSON] - [PERSON] поданий відзив на позов у якому представник відповідача просить відмовити у позові . В обґрунтування заперечень посилається, що позивачем не підтверджено, що у строк з настання строку виконання відповідачем [PERSON] зобов`язань, а саме з 28.07.2016 протягом трьох років до 27.07.2019 заявлено вимогу до поручителя, а тому порука є припиненою. Окремо представник відповідача вказав на сплив трирічного строку позовної давності, оскільки строк виконання зобов`язань відповідача та поручителя за кредитним договором та договором поруки закінчився 28.07.2016. Представник відповідача просив також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу. 16.01.2023 представником позивача подана відповідь на позов у якому просив відмовити відповідачу у застосуванні позовної давності; позовну заяву задовольнити; відмовити у стягненні з ТОВ « Вердикт Капітал» витрат на надання правничої допомоги. Заперечуючи доводи представників відповідача, представник позивача зазначив, що банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму, вказану у договорі; відповідач не ставить під сумнів укладений кредитний договір та суму виданих кредитних коштів. 15.11. 2018 року між ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» та ТОВ « Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» відступило ТОВ « Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором до позичальників та \\або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 33-955\\08-А від 24.06.2008 року. Заміна стягувача жодним чином не порушує законних прав та інтересів боржника та з врахуванням положень ст.516 ЦК України не залежить від його думки щодо такої заміни. Позивачем було надано до суду відповідні договори відступлення права вимоги, згідно якого, ТОВ « Вердикт Капітал» набуло права нового кредитора по виконанню відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором; додаток до договору відступлення прав вимоги, де в переліку боржників та кредитних договорів вказане прізвище відповідача, право вимоги по кредиту якого було відступлено до нового кредитора, платіжне доручення про перерахування вартості куплених прав вимоги за кредитними договорами. Отже позивачем, у відповідності до умов Договору про відступлення права вимоги, було оплачено вартість куплених прав вимоги до боржників за кредитними договорами, а тому факт переходу права вимоги є безспірним. Уклавши із банком кредитний договір, позичальник підтвердила досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору, які передбачені чинним законодавством та взяла на себе зобов`язання їх виконувати. Представник позивача заперечив проти застосування строку позовної давності, оскільки звернувся до суду із позовом про стягнення трьох відсотків річних та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Оскільки невиконання відповідачами грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникло з моменту порушення зобов`язання до моменту його усунення і обмежено останніми трьома роками, які передували подачі позову. Окремо представник позивача послався на те, що відповідачем не надано суду жодного доказу, яким би підтверджувався факт відсутності заборгованості; факт повернення тіла кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та сплати пені за порушення строків повернення кредиту; не надано свого власного розрахунку заборгованості, на противагу розрахунку заборгованості, долученого до позову. Окрім того, представник позивача просив відмовити у стягнення витрат на надання правничої допомоги , оскільки відповідач не надав суду жодних документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги за представництво у суді під час розгляду справи, оформлені у встановленому законом порядку ( квитанція, платіжне доручення із відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо), а тому такі витрати є недоведеними. Cуд, дослідивши доводи та міркування сторін по справі, оцінивши докази окремо та у їх сукупності, виходить із наступного. Між Відкритим акціонерним товариством « Банк» Фінанси та Кредит» (далі- ВАТ « Банк «Фінанси та Кредит») правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство « Банк « Фінанси та Кредит) ( далі -ПАТ « Фінанси та Кредит») та [PERSON] укладено Кредитний договір № 33-955/08-А, відповідно до якого останній видано кредит у розмірі 29 148 доларів США, який вона зобов`язалась повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором до 24 липня 2013 року, зі сплатою 16,5% річних. Також, 29.07.2013 року між Відкритим акціонерним товариством « Банк «Фінанси та Кредит», який змінив назву на Акціонерне товариство « Банк «Фінанси та Кредит» ( далі- АТ « Банк» Фінанси та Кредит») було укладено Додаткову угоду до кредитного договору, за якою, позичальник зобов`язувався повністю повернути отримані за Кредитним договором № 33-955/08-А від 24.06.2008 року кошти до 24 липня 2016 року. З метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, між ВАТ «Банк « Фінанси та Кредит» та [PERSON] , 24.06.2008 року укладено Договір поруки № 33-955/08-А-П. Відповідно до Додаткової угоди від 29.07.2013 року до Договору поруки від 24.06.2008 року , укладеної між АТ « Банк « Фінанси та Кредит» та [PERSON] , поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за Кредитним договором № 33-955/08-А від 24.06.2008 року, укладеним між кредитором та боржником у розмірі 29 148 доларів США, строком до 28.07.2016 року зі сплатою 15% річних. В подальшому, 15.11.2018 року між ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги згідно якого, позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» за договорами кредиту , в тому числі й за Договором кредиту № 33-955/08-А та Договором поруки № 33-955/08-А-П. Унаслідок невиконання боржником зобов`язання по сплаті кредиту, позивач звернувся до суду з вимогами у яких просить стягнути три відсотки річних за період з 17.07.2017- 17.07.2020 у розмірі 63 621,31 грн. та пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за вказаний період у розмірі 177 230,83 грн. Як вказує представник позивача у позові, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню станом на 17.07.2020 відповідно до розрахунку заборгованості , становить 240 852, 14 грн. Нарахування трьох відсотків річних проведено на суму 705 964, 59 грн. ( сума заборгованості за кредитом ( тіло кредиту) за період із 17.07.2017-17.07.2020 і складає 63 621,31 , що розрахована за формулою : ( відсотки)= ( Сума боргу) ( Процентна ставка)/100%/365 днів ( кількість днів0 . Нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою проведено на суму суму 705 964, 59 грн. ( сума заборгованості за кредитом ( тіло кредиту) за період із 17.07.2017-17.07.2020 і складає 63 621,31 , що розрахована за формулою : ( Пеня)= (Сума боргу)2 ( Ставка пені (%) /100% 365. Згідно з вимогами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.526 , ст.530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін) зобов`язання його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк. Встановлено, що відповідачем [PERSON] зобов`язання за укладеним кредитним договором, не виконані, кредитна заборгованість не сплачена. Станом на 17.07.2020 року утворилась заборгованість , яка відповідно до наданого розрахунку ,становить 240 852,14 грн. Представником відповідача [PERSON] у заяві про застосування строків позовної давності заперечень щодо розміру заборгованості та обставин невиконання кредитних зобов`язань, не виказано, відзиву на позов не надано Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За приписами ч.1 ст.12 ЦПК Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін , який забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Принцип змагальності полягає в тому , що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. До позову в обґрунтування своїх вимог та підтвердження неналежного виконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за договором, розрахунок заборгованості. Суд, з урахуванням принципу змагальності сторін, погоджується з доводами представника позивача про те, що стороною відповідача не спростовано факт наявності заборгованості, факт повернення тіла кредиту, сплати відсотків за користування кредитом . Суд враховує, що відповідачем не надано свого власного розрахунку заборгованості, на противагу розрахунку заборгованості долученого позивачем до позову. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем твердження про наявність заборгованості за кредитним договором відповідно до наданого розрахунку є доведеним, у зв`язку із чим такі обставини, є встановленими. Стаття 625 ЦК України входить до розділу 1 « Загальні положення про зобов`язання », книги 5 ЦК України , тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і іі дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації ( плати) від боржника , який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові і такий висновок узгоджується з висновком викладеним у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі № 6-49цс12, від 24.10.2011, у справі № 6-38цс11). В охоронюваних правовідносинах інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України (постанова Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12). Унаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор отримує право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК , за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову . ( Постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16). З урахуванням того, що невиконання того, що невиконання відповідачем [PERSON] свого щомісячного обов`язку по сплаті кредиту, є триваючим порушенням, суд вважає, що в даному випадку з останньої підлягає стягненню три відсотків річних в межах трирічного строку позовної давності, що передували зверненню до суду, за період з 17.07.2017-17.07.2020 у сумі 63 621,31 грн., які розраховані на загальну суму заборгованості за вказаний період у розмірі 705 964,59 грн. за формулою ( відсотки)= ( Сума боргу) ( Процентна ставка)/100%/365 днів ( кількість днів), а тому у цій частині позов підлягає задоволенню. Виходячи із наведеного, посилання представника відповідача на сплив позовної давності , є неспроможними. Посилання представника відповідача [PERSON] на відсутність доказів отримання позивачем права вимоги звернення із даними вимогами , суд вважає необґрунтованими, оскільки судом встановлено, що 15.11.2018 року між ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» та ТОВ « Вердикт Капітал « було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» відступило ТОВ « Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором до позичальників та /або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 33-955/08-А від 24.06.2008 року. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом ( статті 514 ЦК України). Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, отже законодавство передбачає заміну кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги іншій особі. Твердження представника відповідача [PERSON] про недоведеність права вимоги позивача на звернення до суду відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 15.11.2018 року, суд вважає необґрунтованими, оскільки такі посилання спростовуються наданими позивачем самим Договором про відступлення права вимоги, Додатком до договору, де в переліку боржників та кредитних договорів міститься прізвище відповідачів,право вимоги по кредиту якого було відступлено до нового кредитора, а також платіжним дорученням про перерахування вартості куплених прав вимоги за кредитним договорами . Щодо позовних вимог про стягнення пені за подвійною обліковою ставкою НБУ у розмірі 177 230,83, то суд виходить із наступного. Відповідно до укладеного Договору між ВАТ « Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено № 33-955/08-А, останній видано кредит у розмірі 29 148 доларів США. Облікова ставка НБУ є основною процентною ставною, одним із монетарних інструментів, за допомогою якого НБУ встановлює для суб`єктів грошово- кредитного ринку України орієнтир за вартістю коштів на відповідний період, не є сталою величиною, змінюється рішенням правління НБУ та встановлюється виключно для національної валюти України - гривні. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону , обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`яз ань»). Таким чином, максимальний розмір пені пов`язаний з розміром облікової ставки Національного банку України, а оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, то пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише в національній валюті України - гривні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.08.2017 року № 6 -2667цс16, а також Постанові Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 61-2413св22. Отже, з урахуванням того, що кредит відповідачу наданий позивачем у іноземній валюті, а саме долар США, конвертація суми позики в іноземній валюті для визначення пені на рівні подвійної облікової ставки НБУ в національну валюту України - гривню, буде суперечити частинам першій, третій статті 1049 ЦК України щодо обов`язку позичальника. З підстав викладеного, суд вважає, що у цій частині позовних вимог слід відмовити. Стосовно позовних вимог до відповідача [PERSON] як до поручителя за кредитними зобов`язаннями відповідача [PERSON] по укладеному кредитному договору № 33-955/08-А від 24.06.2008 , то суд вважає, що таких позовних вимогах слід відмовити, виходячи із наступного. Встановлено, що з метою забезпечення належного виконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, між ВАТ «Банк « Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] 24.06.2008 року було укладено Договір поруки № 33-955/08-А. Відповідно до пункту 6.2 Договору поруки визначено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань Відповідно до п.4.4 Договору, внесення змін, доповнень у Кредитний договір та /або Договір про відкриття кредитної лінії, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності Поручителя, не допускається без узгодження з поручителем. 29.07.2013 року , між ВАТ «Банк « Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] укладено Додаткову угоду до Кредитного договору, за якою, позичальник зобов`язувався повністю повернути отримані за Кредитним договором № 33-955/08-А від 24.06.2008 року кошти до 24 липня 2016 року. Відповідно до Додаткової угоди від 29.07.2013 року до Договору поруки від 24.06.2008 року, укладеної між АТ « Банк « Фінанси та Кредит» та [PERSON] , поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за Кредитним договором № 33-955/08-А від 24.06.2008 року, укладеним між кредитором та боржником у розмірі 29 148 доларів США, строком до 28.07.2016 року зі сплатою 15% річних. Відповідно до п.5.1 та п.5.2 Договору поруки, порука припиняється із припиненням зобов`язань, що забезпечуються нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов`язання за Кредитним договором та/або Договором про відкриття кредитної лінії не заявив вимоги до Поручителя. Порука припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством. Згідно положень ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку ( терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Суд погоджується з доводами представника відповідача [PERSON] про те, що порука [PERSON] є припиненою, оскільки представником позивача не надано доказів пред`явлення вимоги до поручителя протягом трьох років з дня припинення зобов`язань, тобто з 28.07.2016 . За таких обставин в задоволенні позовних вимог до [PERSON] слід відмовити у повному об`ємі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3 612,78 грн. Стосовно стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн., то суд приходить до висновку, що вказана вимога підлягає задоволенню частково зважаючи на таке. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 20 000 грн. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial