Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

В провадженні суду перебувала вищезазначена цивільна справа. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15.03.2023 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лілякевич Анни Анатоліївни, треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконною та скасування нотаріальної дії. 17.03.2023 року через електронну пошту суду надійшла заява представника третіх осіб адвоката Гайдая О.Д. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, в якій представник просить суд стягнути з позивачки на користь третіх осіб понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 19 000,00 грн. На підставі положень ст. 270 ЦПК України, учасники справи не викликались в судове засідання. Дослідивши зміст заяви про ухвалення додаткового рішення та долучені до неї документи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Заява про ухвалення додаткового рішення представником третіх осіб була подана в строки, визначені статтею 141 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування стягнення витрат на правничу допомогу представник посилався на те, що треті особи понесли у цій справі витрати на правничу допомогу в сумі 19 000,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги від 22 жовтня 2022 року, Додаткова угода №1 від 12.12.2022 до договору про надання правничої допомоги № 02/10/2022 від 22.10.2022 року, Акт №3 про виконання робіт відповідно до Договору про надання правничої допомоги №02/10/2022 від 20 жовтня 2022 року, в якому зазначені надані послуги, кількість годин витраченого робочого часу та вартість кожної з наданих послуг окремо, квитанція до прибуткового касового ордера № 3 від 15.03.2023 року на суму 19 000,00 грн. Отже, представником позивача надано суду докази щодо витрат, понесених третьою особою на правничу допомогу в розмірі 19 000,00 грн. 23.03.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника позивачки - адвоката Єрьоменка В.В., якому останній просив відмовити третім особам у відшкодуванні витрат на правничу допомогу з огляду на те, що третіми особами попередньо не було визначено розмір судових витрат, з першою заявою по суті спору не подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат. Разом з цим представник позивачки зазначає, що у разі прийняття судом рішення про відшкодування судових витрат він просить забезпечити їх співмірність з урахування критеріїв, передбачених ч.4 ст. 137 ЦПК України. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу. Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України) Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст. 137 ЦПК України). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 р. у справі № 910/906/18. Верховний Суд у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на підставу та предмет позову, відмову у задоволенні позовних вимог, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу та складність даної справи, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та обсяг фактично наданих послуг, враховуючи заперечення представника позивача, суд дійшов до висновку що заявлені витрати представником відповідача у розмірі 19 000,00 грн не відповідають критерію розумності, не співмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер. Окрім того, представником третіх осіб надано квитанція до прибуткового касового ордера № 3 від 15.03.2023 року на суму 19 000,00 грн, відповідно до якого платником є [PERSON] . Доказів про понесення витрат [PERSON] суду не надано. З огляду на зазначене у сукупності, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви представника третіх осіб про стягнення правничої допомоги в розмірі 9 500 грн. на користь [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial