Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області\~\~з позовом до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі АТ «Марганецький ГЗК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням\~здоров`я,\~внаслідок виконання\~трудових обов`язків. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 1987 року він перебував у трудових відносинах із АТ «Марганецький ГЗК». Працюючи на даному підприємстві, він отримав 26 березня 2010 року травму та втратив професійну працездатність на рівні 5%. 30 квітня 2021 року [PERSON] звільнено з АТ «Марганецький ГЗК» у зв`язку із неможливістю виконувати роботу за станом здоров`я. Всього [PERSON] має загальний стаж роботи 36 років 02 місяці 16 днів, стаж за професією 16 років 05 місяців 23 дні в умовах впливу шкідливих факторів. 25 липня 2022 року було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4, за яким встановлені хронічні професійні захворювання у виді: хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН ІІ ст. (друга); хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] ; хронічна радікулопатія С6, С7 двобічна та L5, S1 праворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічними та больовим синдромами; гіпертонічна хвороба І ст., ступ. 1 СН 0-1, ризик 3, хронічний гепатит, фаза ремісії, хронічний панкреатит, фаза ремісії, хронічний холецистит, фаза ремісії, периферична ангіодистонія верхніх кінцівок, поліостеоартроз з переважним ураженням ліктьових, колінних, плечових суглобів без порушень функцій. Факторами, що спричинили хронічне професійне захворювання є: виробничий пил із вмістом діоксиду кремнію, шум, фізичні навантаження. У 2022 році [PERSON] встановлено втрату професійної працездатності на рівні 65% та призначено третю групу інвалідності. З урахуванням тривалості роботи у шкідливих умовах праці, тяжкості наслідків, які настали у здоров`ї позивача, незворотність таких наслідків, постійний характер страждань, він переносить постійний фізичний дискомфорт, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, тому вважає, що йому нанесена моральна шкода. Просить суд стягнути з АТ «Марганецький ГЗК» на його користь моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків в сумі 200000 гривень, а також витрати на правничу допомогу у сумі 15000 гривень. Ухвалою від 02 листопада 2022 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.\~ 16\~листопада 2022\~року представник\~відповідача надав\~відзив на\~позовну заяву,\~у якому\~просить суд\~відмовити [PERSON] \~у задоволенні\~позовних вимог\~у повному\~обсязі.\~Заперечення проти\~позову обґрунтовані\~тим,\~що підприємством\~створюються умови\~праці відповідно\~до вимог\~нормативно-правових\~актів з\~охорони праці.\~При прийнятті\~на роботу\~ [PERSON] \~було проведено\~інструктаж та\~попереджено про\~наявність джерела\~підвищеної небезпеки\~та шкідливих\~умов праці\~на підприємстві\~у зв`язку\~зі спеціифікою\~виробництва.\~Однак,\~ [PERSON] \~самостійно прийняв\~рішення працювати\~в даних\~умовах виробництва.\~Крім того, для настання матеріальної відповідальності відповідача перед [PERSON] відсутні умови правопорушення, а саме: наявність прямої дійсної шкоди, протиправність дій або бездіяльності відповідача, причинний зв`язок мід протиправним правопорушенням свого обов`язку і шкодою, що наступила, вина сторони (винні дії). Також розрахунок розміру компенсації моральних страждань не підтверджується жодними доказами. 05 грудня 2022 року представник позивача надав суду відповідь на відзив, у якій просив суд врахувати, що [PERSON] було травмовано у 2010 році. Актом встановлено причину нещасного випадку незадовільний технічний стан елементів кріплення обладнання. Крім того, позивач внаслідок роботи у шкідливих умовах отримав професійні захворювання, тому сума моральної шкоди є цілком розумною. За ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з таких підстав. Згідно записів у трудовій книжці, [PERSON] знаходився у трудових відносинах з АТ «Марганецький ГЗК», зокрема, працював підземним кріпильником 3 розряду, підземним ГРОЗ 5 розряду, підземним електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання 3 розряду дільниці підземної високовольтної мережі (а.с.12-16). 26 березня 2010 року [PERSON] отримав травму на виробництві пошкодження першого пальця лівої кисті. Згідно з Актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, форми Н-1, затвердженим 29 березня 2010 року, 26 березня 2010 року верхній сегмент\~СВП-17\~впав та\~притиснув до\~стріли комбайну\~ліву кисть\~ [PERSON] ,\~чим йому\~було заподіяно\~тілесні ушкодження.\~Головною причиною\~нещасного випадку\~став незадовільний\~технічний стан\~елементів кріплення\~обладнання(а.с.18-19). Оглядом МСЕК повторним від 02 червня 2021 року [PERSON] встановлено втрату працездатності у розмірі 5% (а.с.20). Також, згідно з Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 25 липня 2022 року, [PERSON] працював в умовах впливу шкідливих факторів 4\~місяці 03\~дні,має такий основний діагноз: хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН ІІ ст. (друга); хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] ; хронічна радікулопатія С6, С7 двобічна та L5, S1 праворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічними та больовим синдромами. Супутній діагноз: гіпертонічна хвороба І ст., ступ. 1 СН 0-1, ризик 3, хронічний гепатит, фаза ремісії, хронічний панкреатит, фаза ремісії, хронічний холецистит, фаза ремісії, периферична ангіодистонія верхніх кінцівок, поліостеоартроз з переважним ураженням ліктьових, колінних, плечових суглобів без порушень функцій. Професійні захворювання виникло через: вібрацію, важкість праці, шум, хімічні речовини, в тому числі аерозолі переважно фіброгенної дії (а.с.21-23). Первинним/повторним оглядом МСЕК 18 серпня 2022 року [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності: первинно за професійними захворюваннями 30% радикулопатія, 20% хронічний бронхіт, 10% туговухість, та повторно 5% за травмою 2010 року, з 15 серпня 2022 року по 01 вересня 2023 року (а.с.25). Статтею 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Як вбачається з наданого позивачем акту за формою Н-1, нещасний випадок з [PERSON] стався через незадовільний технічний стан елементів кріплення обладнання. Професійні захворювання виникли через: вібрацію, важкість праці, шум, хімічні речовини, в тому числі аерозолі переважно фіброгенної дії. Отже, відповідачем, як роботодавцем, в порушення ст.153, ст.13 Закону України «Про охорону праці» не забезпечено [PERSON] безпечних умов праці, що призвело до травмування останнього в результаті нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, та до професійних захворювань. Внаслідок травми та професійних захворювань позивач морально і фізично страждав через погіршення здоров`я, потребу в лікуванні, через вимушені зміни способу життя, втрату професійної працездатності. Пунктом 1 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що «громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди». Відповідно до п.4.1 цього ж рішенняушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова Пленуму ВСУ № 4) роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. [PERSON] отримав професійні захворювання на виробництві, і йому встановлено 65% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності у зв`язку з професійними захворюваннями та травмою. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що обставини, викладені в позові, знайшли своє підтвердження, і вважає встановленим факт спричинення моральної шкоди позивачеві внаслідок професійних захворювань та травми, отриманих на виробництві відповідача. Суд не може погодитися з доводами представника відповідача АТ «Марганецький ГЗК», що позивач був ознайомлений зі шкідливими умовами праці, погодився з ними, самостійно прийняв рішення працювати на виробництві у відповідача, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємство від законодавчо встановленого обов`язку забезпечити якісні та безпечні умови праці. Не заслуговують на увагу й доводи відповідача, що відсутні такі умови виникнення в АТ «Марганецький ГЗК» зобов`язання на відшкодування моральної шкоди, як «неправомірні дії чи бездіяльність» та «вина», оскільки, як зазначено в Акті розслідування причин хронічного професійного захворювання від 25 липня 2022 року, професійне захворювання позивача виникло внаслідок тривалої роботи в умовах дії шкідливих факторів виробничого середовища, недосконалості технології видобутку руди. Також у Акті про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 29 березня 2010 року вказана причина нещасного випадку незадовільний технічний стан елементів кріплення. Крім того, відповідно до абз.3 п.5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 на який посилається відповідач, особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Жодних доказів на спростування наявності шкідливих факторів робочого місця позивача та їх шкідливого впливу на його здоров`я відповідачем не надано. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд приходить до такого. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, третю групу інвалідності, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність лікування, період роботи на підприємстві відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є дещо завищеним, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 130 000 грн. з утриманням податків та інших обов`язкових платежів. Позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 грн. На підтвердження витрат надано договір про надання правової допомоги від 24 грудня 2021 року, укладеного між адвокатом Чепурновим В.І. та [PERSON] ; квитанцію № 480036 від 24 грудня 2021 року на 15000 гривень. Разом з тим, згідно з актом виконаних робіт від 08 жовтня 2022 року загальна вартість виконаних робіт становить 15000,00 грн.: складання позовної заяви 7000 грн. Частиною 3 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з частинами 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Суд вважає доведеними витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн., які, з огляду на положення ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. Також у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору при подачі позову та частковим задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави у розмірі 1300,00 грн. (з розрахунку: 1% від суми моральної шкоди, присудженої до стягнення).

Outcome: partial