Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що вона з відповідачем 13 серпня 2005 року зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, що призводило до сварок, внаслідок яких вони стали чужими людьми, подружні відносини між ними припинені з травня 2020 року, спільне господарство не ведеться. Вважає, що можливості зберегти сім`ю немає, оскільки спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, на примирення не згодна. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 13.08.2005 року, актовий запис №28; після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] », неповнолітню дочку залишити проживати з нею. Ухвалою Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 23.01.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Згідно перевірки статусу відстеження відправлення [PERSON] на сайті Укрпошти щодо вручення копії ухвали від 23.01.2023 року та копії позовної заяви з додатками, відправлення вручено особисто 28.02.2023 року. Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, що свідчить про відсутність заперечень проти позову. Згідно ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З урахуванням викладеного, за відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до\~ст.51\~Конституції України та ч.1\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч.3\~\~ст.56 СК України\~\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частина 3\~\~ст.105\~СК України передбачає, що\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України\~ особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 серпня 2005 року виконкомом Іршанської селищної ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис №28, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] слідує, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Із позовної заяви судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, подружжям припинено шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно зі\~статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що позивач не бажає зберегти сім`ю, спільне проживання суперечить її інтересам, шлюбні відносини припинені, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Зважаючи на те, що позивач змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу з « [PERSON] » на « [PERSON] » та бажає надалі іменуватися цим прізвищем, суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Що стосується позовної вимоги про залишення проживання неповнолітньої дочки [PERSON] з позивачем, суд зазначає наступне. У постанові Верховного суду України від 15.01.2020 року у справі №200/952/18 зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Зважаючи на те, що суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу лише за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, враховуючи, що відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав, що свідчить про відсутність у нього заперечень щодо позовних вимог, суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині та залишити неповнолітню дитину для подальшого проживання з матір`ю.

Outcome: approved