Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

18 січня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS] із якої: в порядку спадкування після смерті [INFO] батька [PERSON] на 1/4 частину та 1/4 частину, як члена колгоспного двору. Позивач в судове засідання не з`явився, але у своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача - Бахмацької міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. У визначений судом строк відзив на позов не подали. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися про час та місце рогляду справи повідомлені належним чином. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] , який доводився позивачу батьком, помер [INFO] (а.с.4,15). За життя [PERSON] склав заповіт на все своє майно на користь сина [PERSON] (а.с.14) За повідомленням Бахмацької державної нотаріальної контори спадкова справа до майна померлого [PERSON] була відкрита 15.02.2020 року за №166/2020 за заявою про прийняття спадщини [PERSON] та відмовами у її прийнятті - [PERSON] та [PERSON] . У справі є заповіт посвідчений Стрільницькою сільською радою Бахмацького району Чернігівської області від 23.03.2018 року за №3 на все майно на ім`я [PERSON] . Було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом 28.01.2021 року за № 1-42 на земельну ділянку на ім`я [PERSON] (а.с.29) Відповідно до довідки виданої Бахмацькою міською радою №243 від 30.12.2022 року померлий [INFO] [PERSON] на день смерті був зареєстрований і постійно проживав в [ADDRESS] . На день смерті разом із спадкодавцем були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1946 р.н., [PERSON] , 1985 р.н., [PERSON] , 1987 р.н., [PERSON] , 1970 р.н.(а.с.21). Вищевказане господарство станом на 15.04.1991 рік відносилося до категорії колгоспних дворів і його членами були: голова двору - [PERSON] , члени двору дружина [PERSON] , син - [PERSON] , 1985 р.н., син - [PERSON] ,1987 р.н, дочка дружини - [PERSON] , вибула в Конотоп 08.10.2002 р., син дружини - [PERSON] , 1982 р.н., вибув в с. Красилівка Ніжинського району 06.05.2014 р.,.( а.с.20). Технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна підтверджує, що будинок з надвірними будівлями споруджувався в колгоспному дворі в 1970-1990 роках (а.с. 9). Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» «Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних». Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року), колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір часток кожного зі співвласників будинку: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] складав по 1/4 його частині, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [PERSON] втратили своє право на частку у майні колгоспного двору, так як не проживали в ньому значно більше трьох років. Зі змісту довідки, виданої 12.01.2023 року КП Прилуцьке МБТІ вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.10). В судовому засіданні також встановлено, що перешкодою позивачу у реалізації спадкових прав після померлого [PERSON] в передбаченому законодавством нотаріальному порядку є відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] внаслідок чого нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно (а.с. 22). Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач [PERSON] являються спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON] , своєчасне прийняття ним спадщини, неналежне оформлення спадкодавцем права власності на належну йому частину будинку з надвірними будівлями, відсутність інших спадкоємців, які прийняли спадщину, суд вважає за необхідне визнати в порядку спадкування за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України «Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлене судом». Відповідно до ст. 392 ЦК України «Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою…». До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.1996 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію права власності на всі, без винятку об`єкти нерухомості, введено лише з 29.06.1998 року, коли набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власної на об`єкти нерухомого майна, що перебуває у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 року за № 121. За таких обставин, права, набуті у власність до 29.06.1998 року з дотриманням установленого порядку набуття, але без державної реєстрації, слід вважати такими, що виникли та набуті в установленому порядку. Як член колгоспного двору, позивач [PERSON] має право по 1/4 частину вищевказаного домоволодіння, проте зареєструвати вказану частину будинку у передбаченому законом порядку позбавлений можливості через відсутність відповідних документів, тому, з урахуванням положень ч. 2 ст. 41 Конституції України та ст. 328 ЦК України, за ним слід визнати право власності на 1/4 його частину, як члена колгоспного двору.

Outcome: approved