Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення з твердої грошової суми у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що 14.09.2021 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області був виданий судовий наказ по справі №629/4820/21 згідно якого з відповідача по справі було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у в твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 01.09.2021 року. Позивачка зазначила, що на даний час дитині виповнилося 4 роки. Станом на 01.01.2023 року прожитковий мінімум для дитини відповідного віку складає 2272,00 грн., тому 50 % прожиткового мінімуму відповідно складає - 1136,00 грн. [PERSON] вказала, що дитина проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №153 від 17.01.2023 року відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади та донька перебуває на її утриманні. Аліменти на утримання дитини боржник сплачує в розмірі, встановленому судовим рішенням, борг по аліментах згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17.01.2022 року складає 1136,00 грн. Згідно довідки № 350/6 від 11.07.2022 року командира військової частини [NUMBER] , відповідач по справі - [PERSON] проходить службу у військовій частині [NUMBER] . При спілкуванні з відповідачем по справі в телефонному режимі [PERSON] повідомив позивачу, що продовжує службу по теперішній час в вищезазначеній військовій частині. На даний час матеріальний стан позивача змінився, оскільки у зв?язку із зростанням цін на продукти та одяг, витрати на утримання дитини зросли. Крім того, позивач зазначила, що змінився матеріальний стан відповідача по справі, а саме на час звернення до суду в вересні 2021 року [PERSON] не працював, тому вона просила суд стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. Наразі боржник проходить військову службу, має стабільне грошове забезпечення та має можливість сплачувати аліменти в більшій сумі, ніж ті, які з нього стягуються судовим наказом. Провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам надано час для подання заяв по суті. Ухвалою суду здійснено перехід до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення. Відзив відповідачем подано не було, у судове засідання не зявився. Відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання не відбувалось. Розгляд здійснюється в заочному порядку, відповідно до вимог ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину, а саме доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3). Як вказує позивачка, 14.09.2021 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області був виданий судовий наказ по справі №629/4820/21, згідно якого з відповідача по справі було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у в твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 01.09.2021 року(а.с.6). 27.09.2021 року було відкрито виконавче провадження за вище вказаним судовим наказом, що підтверджується копією постанови державного виконавця(а.с.7). Аліменти на утримання дитини боржник сплачує в розмірі, встановленому судовим рішенням, борг по аліментах згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17.01.2022 року складає 1136,00 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості(а.с.8). Згідно довідки № 350/6 від 11.07.2022 року командира військової частини [NUMBER] (а.с.9), відповідач по справі - [PERSON] проходить службу у військовій частині [NUMBER] . При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180, ч.ч. 1-2 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13. Позовні вимоги [PERSON] про зміну способу стягнення та розміру аліментів ґрунтуються на тому, що дитина дорослішає, ціни зростають, а тому виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів. При прийнятті рішення щодо зміни способу стягнення аліментів та їх розміру, суд бере до уваги те, що аліменти є необхідністю для забезпечення нормальних матеріальних умов життя дитини, і приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації без звернення до суду, що буде сприятиме кращому захисту інтересів дитини. З урахуванням викладеного, зважаючи на відсутність заперечень відповідача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Згідно п. 23 Постанови пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Зважаючи на положення п.3 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Пунктом 12 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є військовослужбовцем, який на даний час виконує службові обовязки. Беручи до уваги вище вказане, суд вважає за необхідне судовий збір, повязаний з розглядом даної справи, віднести на рахунок держави.

Outcome: approved