Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Позивач в січні 2023 року звернулася в суд з позовом до відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), третя особа без самостійних вимог Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора про скасування обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер запису 3945529 від 25.10.2006р. вчиненого державним реєстратором Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора на підставі постанови АА456227 від 20.10.2006р. ДВС м.Івано-Франківська на квартиру [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що позивач після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , є спадкоємцем на квартиру [ADDRESS] . При зверненні до приватного нотаріуса в м.Коломия дізналася, що на спадкове майно накладено арешт. Так, за ухвалою Івано-Франківського міського суду у справі №2-4063/06 державним реєстратором Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою було накладено обтяження 20.10.2006р. номер запису 3926054 на квартиру [ADDRESS] . В подальшому, цим же реєстратором було накладено обтяження 25.10.2006р. номер запису 3945529, однак уже на підставі постанови АА456227 від 20.10.2006р. ДВС м.Івано-Франківська на цю ж саму квартиру [ADDRESS] . Звернувшись до суду, ухвалою від 07.10.2022р. було скасовано заходи забезпечення позову у справі №2-4063/06 і відповідно обтяження 20.10.2006р. номер запису 3926054 на квартиру [ADDRESS] теж було скасоване шляхом зняття арешту з нерухомого майна. Разом з тим, інше обтяження вчинене на підставі вже постанови ДВС залишилось в силі, матеріали ДВС знищені за строком зберігання. Іншого способу захисту ніж в судовому порядку немає. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, розгляд справи провести без її участі, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач та третя особа належним чином повідомлені про судові засідання не з`явилися, відзив на позов чи заперечення не подали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] і після смерті чоловіка, який помер [INFO] (а.с.11-13), 13.09.2022р. приватним нотаріусом заведена спадкова справа (а.с.14). [PERSON] є спадкоємцем в т.ч. на квартиру [ADDRESS] , яка належала чоловіку на підставі договору дарування (а.с.15,16-19). При зверненні до приватного нотаріуса для оформлення спадщини дізналася, що на спадкове майно накладено арешт. Так, державним реєстратором Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою було накладено обтяження 25.10.2006р. номер запису 3945529, на підставі постанови АА456227 від 20.10.2006р. ДВС м.Івано-Франківська на квартиру [ADDRESS] (а.с.15-16). Окрім того, за ухвалою Івано-Франківського міського суду у справі №2-4063/06 (а.с.20) державним реєстратором Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою було накладено обтяження 20.10.2006р. номер запису 3926054 на цю ж квартиру [ADDRESS] . Щодо самої цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартири, то рішенням Івано-Франківського міського суду від 19.03.2007р., яке залишене без змін 26.06.2007р., в задоволенні позову було відмовлено. Отже, державним реєстратором було накладено обтяження двічі 20.10.2006р. та 25.10.2006р. на одну і ту ж саму квартиру [ADDRESS] проте на підставі двох документів ухвали суду від 12.10.2006р. яка направлена державному реєстратору безпосередньо, і через рішення органу ДВС від 20.10.2006р. по цій же ухвалі суду. Іншого матеріали справи не містять, а як стверджує сторона позивача інших зобов`язань на той час [PERSON] не мав. Звернувшись до суду, ухвалою від 07.10.2022р. було скасовано заходи забезпечення позову у справі №2-4063/06 і відповідно обтяження 20.10.2006р. номер запису 3926054 на квартиру [ADDRESS] теж було скасоване\~ шляхом зняття арешту з нерухомого майна (а.с.21-23). Разом з тим, як доводила сторона позивача, інше обтяження вчинене на підставі вже постанови ДВС залишилось в силі, матеріали ДВС знищені за строком зберігання (а.с.26-31). Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження) це обмеження або заборона розпоряджатися нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абз.5 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»). За вимогами ст.26,27 цього ж закону у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили. Оскільки наявність такого запису є обмеженням права спадкоємця за нормами ст. 1216, 1218, 1268 ЦК України в поєднанні з нормами ст. 316, 317, 391 ЦК України щодо набуття, володіння та розпорядження відповідним майном, вимога зняти обтяження наявні в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер запису 3945529 від 25.10.2006р. вчиненого державним реєстратором Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора на підставі постанови АА456227 від 20.10.2006р. ДВС м.Івано-Франківська на квартиру [ADDRESS] , підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений\~ та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК). За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 316, 317, 391, 1216, 1218, 1268 ЦК України, ст.1,2,26,27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 247 ЦПК України,

Outcome: approved