Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася з позовом до Керуючої компанії «Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства у Печерському районі «Липки», третя особа Київська міська державна адміністрація про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , який перебуває на балансі відповідача Керуючої компанії «Комунальне підприємство з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». Позивач не згідна із нарахуванням її сім`ї плати за комунальні послуги, в тому числі, за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] по квартирі [ADDRESS] в цьому будинку за період з 01.07.2015 року по 01.01.2019 року та вважає ці нарахування економічно необгрунтованими оскільки, відповідач не виконує свої зобов`язання щодо утримання будинку та прибудинкової території за адресою [ADDRESS] ; ігнорує та не виконує рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2012 року у справі № 2-4135/11, яким визнано право її чоловіка з 05.11.2009 року, відповідно до ст. 22 Закону України «Про міліцію», на 50-відсоткову знижку з оплати комунальних послуг, в тому числі послуг з утримання будинку та прибудинкової території щодо всієї квартири [ADDRESS] ; не виконує рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2013 року у справі №2-5527/11, яким зобов`язано КП УЖГ «Хрещатик» провести з 01лютого 2011року перерахунок за житлово-комунальні послуги та інші послуги по кв. [ADDRESS] , укласти з [PERSON] договір на надання всіх житлово-комунальних послуг та договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, типова форма якого затверджена постановою Кабінетом Міністрів України від 20.05.2009 року № 529; не виконує рішення Печерського районного суду м. Києва від 02червня 2016 року у справі № 2-4852/11 за позовом КП УЖГ до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги, де судом були враховані заперечення щодо необгрунтованості вимог КП УЖГ по сплаті комунальних послуг з 2011 року по 06.07.2015 рік та встановлено, що саме за цей період КП УЖГ незаконно завищило нарахування на 15 210,79 грн., та рішенням суду стягнуто за цей період заборгованість не в сумі 26 914,20 грн., як вимагало КП УЖГ, а в сумі 11 703,41 грн. На думку позивача, відповідач відмовився зробити перерахунок і продовжує вказувати в платіжках завищену суму її боргу і нараховує незаконні нарахування та пеню на суму боргу, яку судом визнано незаконною. Відповідач намагається двічі стягнути неіснуючий борг. Також, позивач вважає, що відповідач систематично ухиляється від виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529, внаслідок чого законно сформованих і затверджених тарифів на утримання будинку та прибудинкової території не існує. До того ж межі та площі останньої не встановлені державними актами, що не дає відповідачу підстав для розрахунку витрат на її утримання. Крім того, позивачем неодноразово було направлено на адресу відповідача претензії щодо проведення поточного ремонту будинку, встановлення радіаторів опалення, здійснення ремонту централізованої мережі опалення, відчуження відповідачем та Київською міською державною адміністрацією (далі - КМДА) нежитлових приміщень спірного будинку за 2013-2014 роки, внаслідок чого, вважає, що їй як співвласнику будинку було завдано матеріальної шкоди. Також позивач на адресу відповідача зверталася із претензією щодо незаконного зняття лічильника обліку теплової енергії з будинку [ADDRESS] , який було знято без попередження мешканців будинку; незаконного зрізання радіаторів централізованого опалення в під`їздах № 2, 3, 5, що призвело до розповсюдження грибка в будинку, плісняви та руйнації; щодо незаконно встановлених 10-ти промислових кондиціонерів та вентиляції, які розміщені на стінах будинку концерном «Крістал Груп» та створюють зайвий шум для мешканців будинку; щодо незаконної руйнації новоствореного майна, а саме воріт, які було установлено мешканцями будинку; щодо незаконного будівництва у дворі туалету для охоронців концерну «Крістал груп», магазину « Граф »; незаконного продажу дитячого майданчика у дворі будинку; щодо самовільного будівництва прибудов у будинку. Посилаючись на наведені обставини, позивач, з урахуванням останньої редакції заяви про уточнення позовних вимог (т. 1 а.с. 2011, 128-134), просила: 1) визнати дії відповідача щодо невиконання рішень суду і не скасування незаконних завищених нарахувань по сплаті комунальних послуг за утримання будинку та прибудинкової території по кв. [ADDRESS] ; 2) зобов`язати відповідача виконувати рішення суду від 31 травня 2012 року у справі № 2-4135/11 та нараховувати оплату за комунальні послуги з урахуванням 50-відсоткової знижки щодо всієї кв. [ADDRESS] ; 3) зобов`язати відповідача скасувати незаконні та завищені нарахування відповідно до рішень Печерського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2013 року у справі № 2-5527/11 та від 02 червня 2016 року у справі № 2-4852/11 щодо кв. [ADDRESS] ; 4) зобов`язати відповідача сформувати тариф на утримання будинку та прибудинкової території за адресою [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Роз`яснення Мінбудархітектури від 01.10.2006 року «Щодо правил визначення прибудинкової території та розташування на ній будівель іншого призначення» 5) зобов`язати відповідача укласти з [PERSON] договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, типова форма якого затверджена Кабінетом Міністрів України 20.05.2009 року № 529; 6) зобов`язати відповідача дотримуватися вимог законодавства України і провести поточний ремонт будинку: внутрішній фасад будинку, відремонтувати під`їзди будинку [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] ; відремонтувати труби централізованої мережі опалення; встановити радіатори опалення в під`їздах будинку; відремонтувати бойлерну; встановити лічильники на централізоване опалення і гаряче водопостачання; відремонтувати електричні прилади в під`їздах і на фасаді будинку; привести внутрішній фасад будинку та прибудинкову територію в належний стан; зобов`язати відповідача чистити прибудинкову територію у дворі будинку; 7) зобов`язати відповідача відремонтувати під`їзд № 4, ремонт в якому зроблений за власні кошти позивача і який зруйновано відповідачем; 8) зобов`язати відповідача демонтувати промислові кондиціонери та вентиляційне обладнання зі стін будинку, належні концерну «Крістал Груп» (магазину «Граф») відповідно до норм Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»; 9) зобов`язати відповідача усунути від користування власністю мешканців будинку, а саме, ролетними воротами на території будинку, охорону концерну «Крістал Груп», дії яких призводять до руйнації будинку та прибудинкової території; 10) зобов`язати відповідача демонтувати самовільно забудований концерном «Крістал Груп» туалет для своїх охоронців; 11) зобов`язати відповідача узгодити згідно з планом БТІ реконструкцію квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності гр. [PERSON] та нарахувати її плату за житлово-комунальні послуги відповідно до площі всієї квартири, згідно з планом БТІ. Ухвалою суду від 03 березня 2017 року позовну заяву залишено без руху (т. 1 а.с. 61). 21 березня 2017 року позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків відповідно до ухвали суду від 03 березня 2017 року (т. 1 а.с. 69). Ухвалою суду від 24 березня 2017 року у справі відкрито провадження (т. 1 а.с. 65) 04 вересня 2017 року позивач подала клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи (т. 1 а.с. 84-86). 26 вересня 2017 року від представника третьої особи Київської міської ради Геркіял І.М. надійшли письмові пояснення (т. 1 а.с. 102-104), відповідно до яких вважає доводи позивача необґрунтованими, оскільки, зокрема вимоги щодо невиконання відповідачем рішень суду, які набрали законної сили не можуть бути предметом повторного розгляду у даній справі (ч. 2 ст. 233 ЦПК України) та повинні вирішуватися відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Посилаючись на норми ст. 16, 19, 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», вважає, що інші вимоги позовної заяви є також недоведеними та необґрунтованими. 28 вересня 2017 року від позивача надійшло клопотання про прийняття заяв з процесуальних питань (т. 1 а.с. 100-101). Ухвалами суду від 04 жовтня 2017 року (а.с. 108), занесеними до протоколу судового засідання, клопотання позивача про залучення у якості третьої особи до розгляду у справі Управління праці та соціального захисту населення у Печерській державній адміністрації м. Києва та заміну неналежного відповідача з Керуючої компанії «Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства у Печерському районі «Липки» на Керуючу компанію «Комунальне підприємство з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» задоволено. Також задоволено клопотання позивача про витребування доказів від відповідача, а саме, інформації щодо продажу нежитлових приміщень у будинку по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 23 лютого 2018 року за клопотанням позивача витребувано у відповідача Керуючої компанії «Комунальне підприємство з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва»: - інформацію про загальну житлову площу будинку, загальну нежитлову площу (сходових клітин, підвалу, нежитлових приміщень, тощо) та інформацію про загальну суму сплачених коштів мешканцями будинку та власниками приміщень з 2012-2017 рік включно (помісячно): - копію державного акту на право власності або користування земельною ділянкою (прибудинковою територію) будинку, з чітким позначенням його меж. розмір площі та до якого класу інтенсивності пішохідного руху вона відноситься за моїм будинком по [ADDRESS] ; - копію договору продажу земельної ділянки (прибудинковою територію) будинку та дитячого майданчику і парку в дворі будинку по [ADDRESS] . Про цей факт нам стало відомо від мера міста [PERSON] , який на зборах мешканців району поставив нас до відома, що наша прибудинкова територія, парк і дитячий майданчик в дворі будинку продані колишнім мером невідомій особі: - деталізований перелік робіт з обслуговування та утримування будинку та прибудинкової території, внутрішньо-будинкових мереж, які проводилися в будинку на протязі 2012-2017 років, що це за роботи, їх вартість та документи, які це підтверджують; - кошторис та акти виконаних робіт з поточного ремонту будинку з 2012-2017 рік включно; - ксерокопії облікових карток (табуляграм) щомісячного відпуску теплової енергії структурним підрозділом Енергозбут ПАТ "Київенерго" для потреб ЦО та ГВП та зведені (двосторонні та тристоронні) акти нарахувань за теплову енергію для потреб ЦО і ГВП по будинку за адресою: [ADDRESS] за весь період з 31 грудня 2012 року і по теперішній час; - паспорт на будинковий теплолічильник, а також Акт про прийняття його в експлуатацію, та Акти про щорічну державну метрологічну повірку теплолічильника; - Акт про передачу будинку по [ADDRESS] з балансу КП УЖГ «Хрещатик» на баланс відповідача та державний акт про передачу: - інформацію про реквізити підприємства, що встановила в будинку кабельні мережі телебачення, Інтернет (ТОВ «Кабель воля», тощо), а також інформацію, яку орендну плату отримує відповідач щомісячно від цього підприємства (надати копію договору, додатки до договорів), та скільки електроенергії споживає та сплачує дане підприємство (підприємства). - інформацію про те, чи отримував відповідач з державного чи міського бюджету грошові кошти на проведення ремонтних робіт будинку та придомової території по [ADDRESS] ? - інформацію підтверджену первинними бухгалтерськими документами про те, скільки грошових коштів сплачено власниками та орендарями нежитлових приміщень будинку по [ADDRESS] (офіси «Київенерго банк», магазини, кафе, ТОВ «Кийавіа», бібліотека Київенерго, тощо) за всі спожиті житлово-комунальні послуги надані відповідачем, загалом і окремо з 01.01.2012 по 31.09.2017 включно; - інформацію яким чином та на підставі яких Законів України та нормативних актів позивачем здійснювалось та продовжує здійснюватися нарахування мешканцям будинку вартість послуг за утримання будинку та прибудинкової території (ясна для розуміння математична формула)? - інформацію з 01.01.2012 по 31.09.2017 включно (окремо по рокам) та належним чином завірені копії первинних фінансово-бухгалтерських документів про витрати відповідача на утримання будинку та прибудинкової території; - ксерокопію технічного паспорту будинку з даними про житлову та загальну площу будинку, площу підвалів, технічних поверхів, сходових клітин та інших показників, які впливають на визначення розміру щомісячної плати за житлово-комунальні послуги, і які є підставою для формування тарифів відповідно до постанови КМУ №529 від 20.05.2009 та від 21.07.2005 р. № 630; - належним чином завірену ксерокопію договору відповідача з ПАТ «Київводоканап» на постачання питної води та водовідведення; - первинні документи бухгалтерського обліку (або їх завірені копії) для огляду в суді та призначення експертизи, які підтверджують виконані роботи та виграли відповідача по кожній з 26 складових частин тарифу на утримання будинку, споруд та прибудинкової території, що передбачено Порядком формування тарифів, затвердженим постановою КМУ №529 від 20.05.2009; - належним чином завірену ксерокопію паспорту на будинковий теплолічильник, встановлений за адресою: [ADDRESS] , а також акт про прийняття лічильника в експлуатацію, та акти про щорічну державну метрологічну повірку теплолічильника; - журнал щомісячного обліку показів будинкового теплолічильника за останніх чотири роки з 2012 по 31.09.2017 рік включно; - розрахунок фактичних витрат теплової енергії для потреб ЦО (математична формула) у розрахунку на 1 кв. м. опалювальної площі будинку для розрахункових опалювальних періодів з 2012 по 31.09.2017 рік включно; - щорічні акти звірки нарахувань за теплову енергію для потреб центрального опалення по зазначеному будинку, затверджені розпорядженням КМДА № 2306 від 26.12.2002; - відомості, підтверджені первинними бухгалтерськими документами про загальну суму сплачених усіма мешканцями будинку та власниками приміщень (юридичними та фізичними особами) грошових коштів відповідачу за 2012, 2013. 2014, 2015, 2016 та 2017 рік включно; - журнал щомісячного обліку показів будинкового теплолічильника за спірний період (01.01.2013 по 31.09.2017); - перелік нормативно-правових актів органу місцевого самоврядування, якими керувався позивач при нарахуванні плати мешканцям будинку за житлово-комунальні послуги протягом спірного періоду з 01.01.2013 по 31.09.2017 відповідно до до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (т. 1 а.с. 148-149). 22 лютого 2018 року позивачем подано до суду додаткові докази у справі, а саме, фотографії спірного будинку, під`їзду та прибудинкової території (т. 1 а.с. 151-170). 07 червня 2018 року ухвалою суду повторно витребувано у відповідача докази (т. 2 а.с. 33-34). 10.08.2018 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення (т. 2 а.с. 41-42) щодо неможливості надати витребувані документи відповідно до ухвали суду від 12.04.2018 року, а саме: - копію державного акту на право власності або користування земельною ділянкою (прибудинковою територію) будинку, з чітким позначенням його меж. розмір площі та до якого класу інтенсивності пішохідного руху вона відноситься за моїм будинком по [ADDRESS] ; - копію договору продажу земельної ділянки (прибудинковою територію) будинку та дитячого майданчику і парку в дворі будинку по [ADDRESS] , лскільки відповідач не є власником даної земельної ділянки, а отже і розпорядником інформації; - ксерокопії облікових карток (табуляграм) щомісячного відпуску теплової енергії структурним підрозділом Енергозбут ПАТ "Київенерго" для потреб ЦО та ГВП та зведені (двосторонні та тристоронні) акти нарахувань за теплову енергію для потреб ЦО і ГВП по будинку за адресою: [ADDRESS] за весь період з 31 грудня 2012 року і по теперішній час, оскільки дана інформація зберігається у СП Енергрозбут ПАТ «Київенерго» та не відноситься до справи; - паспорт на будинковий теплолічильник, а також Акт про прийняття його в експлуатацію, та Акти про щорічну державну метрологічну повірку теплолічильника, оскільки така інформація відсутня у відповідача та може бути наявна у ПАТ «Київенерго»; - журнал щомісячного обліку показів будинкового теплолічильника за останніх чотири роки з 2012 по 31.09.2017 рік включно; - розрахунок фактичних витрат теплової енергії для потреб ЦО (математична формула) у розрахунку на 1 кв. м. опалювальної площі будинку для розрахункових опалювальних періодів з 2012 по 3 1.09.2017 рік включно; - щорічні акти звірки нарахувань за теплову енергію для потреб центрального опалення по зазначеному будинку, затверджені розпорядженням КМДА № 2306 від 26.12.2002; Дана інформація відсутня у відповідача, оскільки останній не веде обліку показників будинкового теплолічильника, володільцем даної інформаціє є ПАТ «Київенерго». Ухвалою суду від 12 серпня 2019 року (т. 2 а.с. 179) у справі призначено судову бухгалтерської експертизу, проведення якої доручено експертам ТОВ «Бюро судових експертиз України», на вирішення якої поставлено наступні питання: 1. Який щомісячний і щорічний розмір надходжень має відповідач Керуюча компанія «Комунальне підприємство з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» від усіх платежів, які нараховуються ним власникам квартир та нежитлових приміщень за утримання прибудинкової території і будинку [ADDRESS] ? 2. Чи враховані у бухгалтерському обліку відповідача надходження на утримання прибудинкової території та будинку [ADDRESS] від юридичних та фізичних осіб нежитлових приміщень ? 3. Скільки щомісячно і щорічно витрачає Керуюча компанія «Комунальне підприємство з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» коштів споживачів на утримання прибудинкової території та будинку [ADDRESS] і на які саме послуги? 4. Чи є економічно обґрунтованими щомісячні нарахування відповідача за утримання будинку та прибудинкової території по квартирі [ADDRESS] за період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 року? 5. Чи є економічно обґрунтованою заборгованість, яка нарахована відповідачем мені, власнику квартири [ADDRESS] за утримання будинку і прибудинкової території за період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 рік? 6. Який дійсний розмір щомісячних платежів має бути за утримання будинку та прибудинкової території по квартирі [ADDRESS] ? 19 листопада 2021 року на адресу суду надійшов висновок за результатами проведення судово-економічної експертизи № 08/21 від 28.10.2021 року, складений судовим експертом ТОВ «Бюро судових експертиз України» Болоніною І.В. (т. 2 а.с. 194-218). Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року у справі поновлено провадження та призначено підготовче судове засідання (т. 2 а.с. 220). 18 серпня 2022 року представник відповідача [PERSON] подав до суду письмові пояснення (т. 2 а.с. 241-242), відповідно до яких вказав, що на адресу відповідача будь-яких письмових запитів від ТОВ «Бюро судових експертиз України» за період з 04 січня 2021 року по 28 жовтня 2021 року (час проведення експертизи) не надходило. Механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій був визначений Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 із змінами, відповідно до якого житлові та нежитлові приміщення не беруть участь у розрахунку тарифу на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій по наступним складовим: прибирання сходових кліток, у разі якщо приміщення не має окремих виходів безпосередньо на сходові клітки будинку; вивезення побутових відходів; технічне обслуговування ліфтів та енергопостачання ліфтів. Тобто власники (орендарі) житлових та нежитлових приміщень у житлових будинках беруть участь в загальних для всього житлового будинку витратах пропорційно займаній площі за тарифами, встановленими органами місцевого самоврядування, крім перелічених вище. Нарахування здійснювалося за тарифами, встановленими розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради від 30.04.2015 року № 442 від 06.06.2017 року № 668. Вказав, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» обслуговує будинок [ADDRESS] та відповідно здійснює нарахування тільки на послугу з утримання будинку та прибудинкової території з 01.05.2015 року. КП «Керуюча компанія» не є правонаступником КП УЖГ «Хрещатик». Станом на 01.08.2022 року заборгованість по спірній квартирі складає 91 546,31 грн. У свою чергу, нарахування на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій та ведення бази даних розрахунків по даній послузі згідно з договірними відносинами здійснює комунальний концерн «Центр комунального сервісу» з 01.07.2018 року по сьогодні. Також зазначив, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 389 «Про затвердження порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї» з 01.07.2015 року відділ пільг Управління соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації по квартирі позивача, прорахувавши сукупний дохід зареєстрованих, пільгу «Ветерани ВС та МВС» (50%) зняв, відповідно з 01.07.2015 року по сьогоднішній час нарахування за послуги з утримання будинку та прибудинкової території здійснюється в повному обсязі із розрахунку квадратури квартири розміром в 218,8 квадратних метри. При цьому, зауважив, що відповідно до пунктів 1 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» з 7 листопада 2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію». Таким чином, особи, які мали право на пільги згідно із Законом України «Про міліцію» з 07.11.2015 року втратили право на пільги. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Представники третіх осіб до суду не з`явилися з невідомих причин. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.10.2013 року у справі № 2-5527/11 позов [PERSON] до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Хрещатик», треті особи Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, Київська міська державна адміністрація про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано незаконними дії Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Хрещатик» щодо здійснення завищених нарахувань по сплаті за житлово-комунальні послуги та інші послуги по квартирі [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] та зобов`язано Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Хрещатик» провести з лютого 2011 р. перерахунок за житлово-комунальні та інші послуги по квартирі [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] . Зобов`язано Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Хрещатик» укласти з [PERSON] договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, типова форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630. Зобов`язано Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Хрещатик» укласти з [PERSON] договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, типова форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 р. № 529. Судом під час розгляду справи № 2-5527/11 було встановлено, що [PERSON] володіла 53/100 частин квартири [ADDRESS] . У подальшому рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 грудня 2010 р., яке набрало законної сили, за позивачем [PERSON] було визнано право власності на новостворене майно, а саме: частину горищного поверху, площею 72,5 кв.м., розташованого над її квартирою [ADDRESS] та визнано право власності [PERSON] на новостворену двоповерхову квартиру [ADDRESS] . Під час розгляду зазначеної справи була проведена судова будівельно-технічна експертиза, якою було визначено площу горища в розмірі 72,5 кв. м. та визначено площу квартири [ADDRESS] , яка становила 218,8 кв. метрів. Таким чином, в рішенні суду вказано, що відповідно до права власності на квартиру [ADDRESS] та технічного паспорту Київського міського бюро технічної інвентаризації загальна площа приватизованого горищного поверху становить 72,5 кв. м., а вся квартири [ADDRESS] становить 218,8 кв. м. У подальшому, позивач [PERSON] зареєструвала в спірній квартирі свого другого чоловіка [PERSON] , який відповідно до ст. 22 Закону Ураїни «Про міліцію» має право на 50-відсоткову знижку щодо сплати житлово-комунальних послуг по квартирі [ADDRESS] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2012 року у справі № 2-4135/11, зокрема, визнано право чоловіка позивача [PERSON] з 05.11.2009 року відповідно до ст. 22 Закону України «Про міліцію» на 50-відсоткову знижку щодо оплати комунальних послуг щодо всієї квартири [ADDRESS] . Так, позивач вважає, що відповідачем ігноруються та не виконуються вказані рішення суду, у зв`язку із чим їй здійснюються зайві нарахування по сплаті послуг за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.07.2015 року по 01.01.2019 року. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб інтересів держави. Вимога ефективності судового захисту перегукується з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо такс порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суть принципу обов`язковості судових рішень полягає в такому: а) судове рішення, що набрало законної сили, повинно виконуватись усіма суб`єктами, прав яких воно стосується; б) судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України; в) у випадку відмови від добровільного невиконання судового рішення воно може бути виконано компетентними органами в примусовому порядку. Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження». Так, відповідно до ст. 1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Таким чином діючим законодавством визначено порядок виконання рішення суду у разі невиконання їх у добровільному порядку, а саме в примусовому порядку відповідними компетентними органами. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виконувати вищевказані рішення суду. При цьому слід зазначити, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» є правонаступником КП УЖГ «Хрещатик» матеріали справи не містять. Крім того, відповідачем у листі № 732-432/М-169/2-3-470 від 03.08.2016 року (т. 1 а.с. 47-50) зазначено, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» обслуговує житловий будинок [ADDRESS] лише з 30.04.2015 року та не є правонаступником КП УЖГ «Хрещатик». Щодо доводів позивача, що відповідачем не застосовується 50-відсоткова знижка на оплату комунальних послуг, в тому числі за утримання будинку та прибудинкової території по квартирі [ADDRESS] та нараховуються зайві нарахування, які позивач вважає економічно не підтвердженими, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України «Про міліцію», який втратив чинність 07.11.2015, працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-відсоткова знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо в межах норм, встановлених законодавством. На час встановлення [PERSON] 50-відсоткової знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, електроенергії, а також палива, правові основи діяльності міліції закріплювались Закони України «Про міліцію» 20.12.1990 № 565-XII у відповідній редакції (далі - Закон України № 565-XII), статтею 22 якого встановлювалось, що держава гарантує працівникам міліції соціальний захист. Працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-відсоткова знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом. Пунктом 12 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 в статті 22 Закону України «Про міліцію» частини шосту та сьому викладено у такій редакції: «За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами четвертою, п`ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України». Пунктом 1 розділу I Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» у Законі України «Про міліцію» частину сьому статті 22 викладено у наступній редакції: «Установити, що пільги, передбачені частинами четвертою, п`ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України». 04.06.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 389 (набрала чинності 01.07.2015), якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї. Відповідно до п. 2 вказаного Порядку дія такого поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, зокрема, згідно із Законом України «Про міліцію» (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв`язку з виконанням службових обов`язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні). Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 р. № 36, у пункті 2 Порядку № 389 слова «Про міліцію» (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв`язку з виконанням службових обов`язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні),» виключено. Постановою Верховного суду від 31.10.2018 у справі № 826/7972/16, визнано нечинним абзац 2 пункту 2 Змін, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 36, яким виключено з пункту 2 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року № 389 слова «Про міліцію» (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв`язку з виконанням службових обов`язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утримання)». З 07.11.2015 року у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII втратив чинність Закон України № 565-XII відповідно до статті 22 якого позивач, як колишній працівник міліції, мав право на 50 - відсоткову знижку по сплаті за користування житлом та комунальними послугами, за паливо. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] мав право на пільги встановлені безпосередньо законом - до 07.11.2015 року, тобто до дня втрати чинності Законом України «Про міліцію» на умовах, визначених обумовленими законодавчими актами. Відповідно до абз. 2 п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Пункт 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» доповнено зазначеним абзацом 2 Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» № 900-VIII від 23.12.2015 року, який прийнятий з метою відновлення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей. Враховуючи наведене, Закон України № 580-VIII не містить норм, які б передбачали пільги по оплаті житлово-комунальних послуг, електроенергії та палива не тільки для колишніх міліціонерів, а й для тих, які виходять на пенсію після вступу цього закону в силу. Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 03.10.1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Тому, враховуючи те, що останнім в часі є Закон України «Про Національну поліцію», то пріоритетними в даному випадку є положення саме цього Закону, які в частині втрати чинності Законом України «Про міліцію» не скасовувалися та не змінювалися, є діючим, не визнавалися неконституційним. При цьому, законодавцем встановлено умову, за наявності якої вказана пільга призначається, а саме, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. На виконання зазначеної норми закону Кабінетом Міністрів України затверджено механізм реалізації права на отримання зазначеного виду пільг, яким врегульовано в тому числі види доходів, які враховуються до складу сукупного доходу сім`ї пільговика. Відповідно до п. 3 Порядку № 389 пільги, зазначені у пункті 1 надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. Отже, з урахуванням вказаних норм та періоду відновлення пільг, з 1 січня 2018 року податкова соціальна пільга (у спірних правовідносинах - 50-відсоткова знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо) застосовується виключно за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує суму 1 762 гривень, з 2019 року - 1 921 грн. Разом з тим, матеріали справи не містять і суду під час розгляду справи не було надано доказів того, що позивачем підтверджено показник середньомісячного сукупного доходу її сім`ї (не більше податкової соціальної пільги), необхідного для визначення права на отримання спірної податкової соціальної пільги. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність у чоловіка позивача [PERSON] права на 50-відсоткової знижки плати за користування житлом та комунальними послугами. Таким чином, відповідач не застосовуючи пільгу позивачу, а саме її чоловіку [PERSON] як пенсіонеру МВС України, у вигляді 50% знижки на оплату житлово-комунальних послуг починаючи з 07.11.2015 року, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством. Аналогічний підхід застосування зазначених норм права неодноразово висловлений Верховним Судом, зокрема у постанові від 27 вересня 2018 року у справі № 638/6025/16-а, від 20 грудня 2018 року у справі № 227/1458/16-а, від 03 жовтня 2019 року у справі № 415/5600/16-а. Разом з тим, позивачем оскаржується період не застосування вказаної пільги за період починаючи з 01.07.2015 року, а отже суд в межах позовних вимог, вважає за необхідне здійснити розрахунок нарахувань/платежів за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій споживачу [PERSON] за період з 01.07.2015 року по 07.11.2015 року. Відповідно до наданого висновку № 08/21 від 28.10.2021 року, складеного судовим експертом ТОВ «Бюро судових експертиз України» Болоніною І.В., судовим експертом встановлено, що розмір щомісячних нарахувань/платежів за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій споживачу [PERSON] власниці квартири [ADDRESS] складає за період з 01.05.2015 року по 31.05.2017 року при тарифі 3,25 грн./кв.м, щомісячно - 711,10 грн. в місяць (218,80 кв.м. х 3,25 грн./кв.м.), при цьому з урахуванням пільг в розмірі 50% - 355,55 грн. в місяць (т. 2 а.с. 218) Згідно з наданим відповідачем розрахунку боргу по квартирі позивача (т. 2 а.с. 49) позивачу було нараховано за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за липень 2015 року у розмірі 711,10 грн., за серпень 2015 року у розмірі 711,10 грн., за вересень 2015 року - 711,10 грн., за жовтень 2015 року - 711,10 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку про здійснення відповідачем Керуючої компанії «Комунальне підприємство з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» завищених нарахувань по сплаті за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по квартирі [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] , та вважає за необхідне зобов`язати Керуючу компанію «Комунальне підприємство з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» провести з 01.07.2015 року по 07.11.2015 року перерахунок за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по квартирі [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] . Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога позивача про зобов`язання відповідача сформувати тариф на утримання будинку та прибудинкової території за адресою [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Роз`яснення Мінбудархітектури від 01.10.2006 року «Щодо правил визначення прибудинкової території та розташування на ній будівель іншого призначення»; демонтувати промислові кондиціонери та вентиляційне обладнання зі стін будинку, належні концерну «Крістал Груп» (магазину «Граф») відповідно до норм Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»; усунути від користування власністю мешканців будинку, а саме, ролетними воротами на території будинку, охорону концерну «Крістал Груп», дії яких призводять до руйнації будинку та прибудинкової території; демонтувати самовільно забудований концерном «Крістал Груп» туалет для своїх охоронців; узгодити згідно з планом БТІ реконструкцію квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності гр. [PERSON] та нарахувати її плату за житлово-комунальні послуги відповідно до площі всієї квартири, згідно з планом БТІ, оскільки ці вимоги не відповідають положенням ст. 15, 16 ЦК України, якими визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а зазначена вимога стосується інших мешканців зазначеного будинку, які відповідних повноважень на захист своїх прав позивачу не надавали. Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача дотримуватися вимог законодавства України і провести поточний ремонт будинку: внутрішній фасад будинку, відремонтувати під`їзди будинку [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] ; відремонтувати труби централізованої мережі опалення; встановити радіатори опалення в під`їздах будинку; відремонтувати бойлерну; встановити лічильники на централізоване опалення і гаряче водопостачання; відремонтувати електричні прилади в під`їздах і на фасаді будинку; привести внутрішній фасад будинку та прибудинкову територію в належний стан; зобов`язати відповідача чистити прибудинкову територію у дворі будинку; зобов`язання відповідача відремонтувати під`їзд № 4, ремонт в якому зроблений за власні кошти позивача і який зруйновано відповідачем, суд зазначає наступне. Правилами ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджувала, що жилий будинок в якому вона, як співвласник, мешкає потребує поточного ремонту. У матеріалах справи міститься лист № 732-432/М-169/2-3-470 від 03.08.2016 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» зі змісту якого вбачається, що позивач зверталася до відповідача із скаргами щодо неналежного утримання будинку та прибудинкової території, а також неналежного надання послуг. Разом з тим, матеріали справи не містять і суду під час розгляду справи не було надано доказів звернення позивача [PERSON] до відповідача щодо проведення загального огляду будинку по [ADDRESS] та виявлення недоліків, які на думку позивача, свідчать про неналежне утримання будинку відповідачем та відповідно складення акту-претензії згідно з вимогами ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». При цьому, позивачем не ставиться питання щодо зобов`язання відповідача провести відповідний огляд будинку з метою подальшого виконання певних ремонтних робіт. За таких обставин, вимоги позову в частині зобов`язання відповідача здійснити поточний ремонт будинку з зазначенням переліку робіт є передчасними, а отже не можуть бути задоволені судом з тих підстав, що позивач не надав суду належного та допустимого доказу, у порядку, передбаченому правилами ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з приводу того, яких ремонтних робіт та їх обсягу потребує цей же будинок. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 5 статті 12 ЦПК України суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК). Натомість роль суду зводиться до керування ходом судового процесу; роз`яснення у випадку необхідності учасникам судового процесу їхніх процесуальних прав та обов`язків, наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК (п.п. 1, 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК). Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Законодавцем визначено, а саме ч. 1 ст.79 ЦПК України, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві. Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається в межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів. Зазначення доказів - це інформація, повідомлення про конкретні засоби доказування, на підставі яких підтверджується наявність чи відсутність викладених обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, що було виконано стороною позивача. При дослідженні судом доказів, він має за мету одержання необхідного для вирішення справи висновку про їх реальне існування, проте такого реального існування судом при розгляді даної справи встановлено не було. Якість доказування забезпечується визначеним ЦПК процесуальним порядком і способом їх дослідження. Особливість по доказуванню полягає в тому, що воно виступає як право і обов`язок осіб, які беруть участь у справі. Вони мають право подавати докази, брати участь в їх дослідженні, давати усні і письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування та заперечення, тобто мають право на доказування. Сторони, подаючи докази, реалізують своє право по доказуванню і одночасно виконують обов`язок по доказуванню. Обов`язок по доказуванню покладається на того, хто звернувся за допомогою до суду. Право доказування виступає як можливість подання доказів, участь в їх дослідженні, попередній оцінці та гарантується сукупністю процесуальних засобів і реалізується по волі заінтересованих осіб особисто або за допомогою суду у відповідності з своїми інтересами та вибором способу поведінки. Обов`язок по доказуванню полягає у необхідності виконання комплексу відповідних дій, який гарантується настанням несприятливих правових наслідків у випадку їх невиконання, зокрема, відмовою суду визнати наявність юридичного факту у разі невиконання стороною обов`язку по його доказуванню; якщо позивач не доведе підставу вимоги, то в позові належить відмовити. Невиконання обов`язку по доказуванню для сторін й інших суб`єктів правового спору матиме матеріально-правові і процесуально-правові наслідки. За викладених обставин справи та норм законодавства суд дійшов висновку, що позивач не довела обставини, на які вона посилалася, зокрема щодо доводів позивача що вона за власні кошти робила ремонт в тих чи інших під`їздах будинку [ADDRESS] , оскільки доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, тобто невиконання обов`язку по доказуванню для позивача має процесуально-правові наслідки. Що стосується вимог про зобов`язання КК «Комунальне підприємство з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» укласти з позивачем [PERSON] договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, типова форма якого затверджена Кабінетом Міністрів України 20.05.2009 року № 529, то вони є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки чинне законодавство України передбачає форму Типового договору про надання послуг за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, яка затверджена вказаною постановою Кабінету міністрів України. У договорі визначається перелік послуг, що надаються, порядок їх надання, а також відповідальність у разі, якщо послуги надаватимуться не в повному обсязі або взагалі не надаватимуться. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду, а суд дійшов висновку про задоволення трьох позовних вимог, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 920 грн. з розрахунку 640 грн. за одну вимогу немайнового характеру, що діяла станови на час подання позову. Судові витрати на проведення експертизи у розмірі 4 000 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України відшкодуванню позивачу не підлягають, оскільки позовні вимоги, на підтвердження яких призначалась економічна експертиза, судом не задоволені.

Outcome: partial