Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом їй належить будинок [ADDRESS] . Як зазначено позивачем в позовній заяві, відповідач її колишня невістка, зареєстрована в даному будинку, але фактично не проживає близько дев`яти років. Шлюб між її сином [PERSON] та відповідачем був розірваний 03 лютого 2022 року рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області. Відповідач не проживає в даному будинку, не доглядає його та не несе витрат на його утримання, особистих речей не має. Будинок не є об`єктом спільної сумісної власності, договір найму житлового приміщення між нею та відповідачем не укладався, порядок користування будинком не визначався. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідача в її помешканні є перешкодою в реалізації нею прав власника будинку, а тому з відповідним позовом звернулася до суду. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належним їй на праві власності будинком. Позивач [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавала. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавала, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: позивач є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.10.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Павлюк Л.М., зареєстровано в реєстрі за №1834 (а.с.5) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень ( а.с. 6). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 лютого 2022 року розірвано (а.с.7). Відповідно до довідки Центру надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області №360 від 17.01.2023 [PERSON] зареєстрована в будинку [ADDRESS] ( а.с. 9). На підставі ст. 72 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] зареєстрована у належному на праві власності позивачу [PERSON] будинку [ADDRESS] , однак за вищевказаною адресою не проживає близько дев`яти років, що підтверджується довідкою квартального комітету №7 від 18.01.2023 (а.с.8), тому суд вважає обґрунтованими вимоги власника житлового приміщення щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за вище вказаною адресою. При таких обставинах суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позову, що становить 1073,60 грн. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 72, 150 ЖК України, ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved