Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 18.07.2019 між ним та відповідачем укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] надав [PERSON] у позику грошові кошти у сумі 50\~000,00 грн. В свою чергу відповідач зобов`язався повернути позику у строк до 18.07.2021. Однак, у встановлений договором строк відповідач свій обов`язок не виконав, тому [PERSON] змушений звернутись до суду та просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 50\~000,00 грн., надані в якості позики, крім того, пеню у розмірі 20\~968,50\~грн., інфляційні втрати у сумі 14\~960,00 грн., 3% річних від простроченої суми 2\~091,78 грн., а також судові витрати. Ухвалою від 09.11.2022 позов залишений без руху, заявнику наданий строк для усунення недоліків. У встановлений\~судом строк недоліки позову усунуті та подано уточнену позовну заяву. За наданою позивачем інформацією місцем реєстрації відповідача [PERSON] є адреса: [ADDRESS] . Разом з тим, на запит суду Національна соціальна сервісна служба України повідомила, що відповідач перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Отже, за загальними правилами підсудності позов підсудний Станично-Луганському районному суду Луганської області за останнім відомим місцем проживання відповідача. Відповідно до\~частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Станично-Луганського районного суду Луганської області. Такі справи визначені за територіальною підсудністю Юр`ївському районному суду Дніпропетровської області. 03.01.2023 ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач в судові засідання не з`являвся, надав суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Направлена судом відповідачу у встановленому законом порядку за фактичним місцем проживання судова кореспонденція не була вручена [PERSON] та повернулась до суду з відміткою об`єкта поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 86-87). Крім того, [PERSON] викликався до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. З огляду на те, що відповідач в жодне судове засідання не з`явився, на виконання вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не подавав, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності на підставі наявних документів. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено,\~що 18.07.2019 між позивачем та відповідачем укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Мазуром Р.В. та зареєстрований в реєстрі за №\~848 (а.с. 4-5). За умовами договору [PERSON] надав [PERSON] у безпроцентну позику грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. В свою чергу відповідач зобов`язався повернути позику у строк до 18.07.2021 включно. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів\~(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання у встановлений договором строк не виконав та кошти позивачу не повернув навіть частково, у зв`язку з чим станом на 27.10.2022 за розрахунком [PERSON] має заборгованість, яка складається\~з наступного: сума позики в розмірі 50\~000,00 грн., пеня 20\~968,50 грн., інфляційні втрати 14\~960,00 грн., 3% річних від простроченої суми 2\~091,78 грн. Частиною 1 статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 50\~000,00 грн., яка утворилась в результаті невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань перед [PERSON] . Щодо вимог про стягнення з [PERSON] в порядку ст. 625 ЦК України трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 2\~091,78\~грн. та інфляційних втрат у розмірі 14\~960,00 грн., суд зауважує таке. Як визначено частиною 1\~статті 1050 ЦК України, у разі несвоєчасного повернення позичальником суми позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Крім того, підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки [PERSON] у встановлений договором позики строк до 18.07.2021 не повернув позикодавцю грошові кошти, то з нього підлягають стягненню інфляційні втрати на суму боргу та 3\~%\~річних від\~суми боргу відповідно до ст. 625 ЦК України. Однак, при визначенні розміру такої заборгованості слід враховувати, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. Воєнний стан в Україні введений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим відповідним Законом України № 2102-ІХ, з 24 лютого 2022 року та триває на момент прийняття рішення у справі. Отже, стягнення процентів та інфляційних втрат, визначених\~ст. 625 ЦК України, можливе лише до 23 лютого 2022 року включно. Суд, здійснивши з огляду на викладене власний перерахунок, визначив, що за період з 19 липня 2021 року (день, з якого боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання) по 23 лютого 2022 року (останній день перед введенням воєнного стану): -розмір 3\~%\~річних від суми боргу становить 904,11\~грн. (50000,00 ? 3 % / 365 ? 220); -сукупний індекс інфляції становить 106,356% (99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60%), а розмір втрат\~від інфляції 3\~178,00\~грн. (50\~000,00 грн. (сума боргу) ? 106,356% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 50\~000,00 грн. (сума боргу). Також суд вважає неправильним нарахування та включення до належної до стягнення суми за договором позики заборгованості за порушення грошового зобов`язання у вигляді пені, виходячи з такого. Згідно з п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) на території України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19.12.2020 до 30.04.2023 установлений карантин. Крім того, згідно з вказаним вище пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється не тільки від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також і від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 18.07.2019 в сумі 54\~082,11 грн., що складається з наступного: сума позики 50 000,00 грн., інфляційні втрати 3\~178,00 грн., 3% річних від простроченої суми 904,11\~грн. При цьому суд відмовляє в частині позову щодо стягнення пені, оскільки в період, за який вона нарахована позивачем, діяв карантин та воєнний стан, тому [PERSON] в силу вказаних норм звільнений від обов`язку її сплати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн. Будь-яких заяв, клопотань про стягнення з відповідача інших судових витрат позивачем не заявлено. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню у сумі 54\~082,11 грн., що складає 61 % від загальної суми заявлених позивачем вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 553,88 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial