Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким: розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON] зареєстрований 17.02.2018 у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №124, вирішити питання про розподіл судових витрат. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 17.02.2018 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №124. Від шлюбу спільних дітей сторони не мають. Позивач вказує, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, вони мають різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння. На даний час шлюб існує лише формально і поновленими шлюбні відносини бути не можуть. Позивач вказує, що вони з відповідачем втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства подружжя не веде. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Позивач зазначає, що на його неодноразові пропозиції розірвати шлюбу у відповідному відділі реєстрації актів цивільного стану, відповідач відмовляла та наголошувала на тому, що розірвання шлюбу з нею можливе лише в порядку звернення до суду. За таких обставин позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 03.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Щепілов О.В. в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак представник позивача завчасно надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за без участі позивача та його представника та вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не надала суду пояснень про причини неявки. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд, приймаючи до уваги думку представника позивача, висловлену в письмовому клопотанні, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 17.02.2018 у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №124, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17.02.2018 Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Подружжя дітей від шлюбу не має. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя фактично шлюбно - сімейних відносин не підтримує значний час, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Подружжя не має наміру щодо поновлення сімейних стосунків. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, вони не мають наміру щодо збереження шлюбу, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частиною 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесення витрат на оплату правничої допомоги позивачем надано суду: договір про надання правничої допомоги №16-12/22 від 16.12.2022, укладений між адвокатом Щепіловим О.В. та [PERSON] ; акт про приймання - передачу наданих послуг від 19.12.2022, відповідно до якого позивач [PERSON] сплатив адвокату Щепілову О.В. вартість послуг в розмірі 2 000 грн. 00 коп.; квитанцію №19/12/12 від 19.12.2022 про отримання адвокатом Щепіловим О.В. від [PERSON] грошових коштів в сумі 2 000 грн. 00 коп. за правничу допомогу. За викладених вище обставин та приймаючи до уваги досліджені в судовому засіданні надані позивачем письмові докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, суд із врахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат, понесених останнім на оплату правничої допомоги в розмірі 2 000 грн. 00 коп. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, а також з урахуванням змісту пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами), яким передбачено звільнення позивача, який є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, від сплати судового збору, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] в дохід держави судового збору в розмірі 1 073 грн. 60 коп. - згідно ставок, передбачених вказаним Законом станом на дату ухвалення рішення.

Outcome: approved