Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулось з позовом Публічне акціонерного товариство акціонерного банку «Укргазбанк» до [PERSON] , за яким просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у вигляді трьох процентів річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 6012,76 гривень та судовий збір в розмірі 2684,00 гривень, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2010 року у справі № 1-512/2010 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 190 ч. 4, ст. 358 ч. 1, ст. 358 ч. 2, ст. 358 ч. 3 КК України, та остаточно призначено покарання із застосуванням ст.70 КК України 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна. На виконання вироку Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2010 року у справі № 1-512/2010 видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь АБ «Укргазбанк» у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої незаконним заволодінням грошовими коштами. Вимоги виконавчого документу до теперішнього часу боржником не були виконані, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву та заяву про поважність причин неявки в судове засідання суду не представив. Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Судом встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2010 року у справі № 1-512/2010 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 190 ч. 4, ст. 358 ч. 1, ст. 358 ч. 2, ст. 358 ч. 3 КК України, та остаточно призначено покарання із застосуванням ст. 70 КК України 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна. Даним вироком суду стягнуто з [PERSON] на користь АБ «Укргазбанк» матеріальні збитки у розмірі - 137838,08 гривень. Зазначений вирок набрав законної сили. На виконання вироку Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2010 року у справі № 1-512/2010 видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь АБ «Укргазбанк» у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої незаконним заволодінням грошовими коштами. Вимоги виконавчого документу до теперішнього часу боржником не були виконанні. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно статті 11 п. 3 ч. 2 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ч. 1 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір і чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду викладений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно розрахунку, позивачем нараховано: три проценти річних за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 6012,76 гривень. Зазначена сума коштів у вигляді трьох процентів відповідачем не сплачено, що свідчить про порушення майнових прав та інтересів позивача. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 2684,00 гривень. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved