Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Стислий виклад\~позиції позивача та заперечень відповідача У червні 2021 року позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, з наступним уточненням позовних вимог у лютому 2022 року, посилаючись на те, що їм на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . До складу цієї квартири входить два прохідних коридори, зокрема коридор ІV загальною площею 7, 8 кв.м, закріплений за квартирами [ADDRESS] і [ADDRESS] , який належить позивачам і власнику квартири [ADDRESS] [PERSON] , а також коридор ІІІ загальною площею 7,1 кв.м, який закріплений за квартирами [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності позивачам, власнику квартири [ADDRESS] [PERSON] , а також власнику квартири [ADDRESS] відповідачці [PERSON] . Сусідня квартира [ADDRESS] у 2003 р. була набута бабою відповідачки [PERSON] за договором-купівлі продажу, становила 19.7 кв.м. загальної площі, а зазначений в договорі коридор площею 2, 4 кв.м, це 1/3 частина коридору Ш загальною площею 7, 1 кв.м., що перебуває у спільній сумісній власності. У 2010 р. без дозвільних документів та погодження з іншими співвласниками сумісного коридору Ш, власником квартири на той час [PERSON] , самочинно було здійснено виділ частки з коридору загального користування Ш площею 7,1 кв.м, шляхом встановлення в ньому цегляної перегородки за рахунок чого фактично приєднано її до квартири [ADDRESS] 2,8 кв.м. з загального коридору. Отже, відповідач незаконно залишає вихід зі своєї квартири до загального коридору і протиправно продовжує користуватися ним, хоча він належить на праві спільної сумісної власності власникам квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , чим порушує їх право власності, створюючи незручності в користуванні ним. Після здійснення переобладнань в квартирі [ADDRESS] її площа збільшилася з 19.7 кв.м до 20.1 кв.м тобто за рахунок незаконного виділу коридору загального користування. Станом на момент приватизації квартири 19.08.1998р, а також станом на момент переходу її до [PERSON] 28.10.2002р., зміни не вносилися, але в акті поточних змін складених техніком Вовчанського БТІ 14.06.2010р. вказане переобладнання у кв. [ADDRESS] у вигляді перегородки в загальному коридорі де обладнана котельня. Це призвело до зменшення загального коридору з 7, 1 кв.м. до 3, 9 кв.м. Всупереч законодавству та правам співвласників, 15.05.2010р. на поетажному плані Вовчанським БТІ посвідчується реєстрація переобладнання в квартирі [ADDRESS] та вносяться відповідні зміни до реєстру прав власності щодо збільшення її загальної площі до 20.1 кв.м, що було здійснено самочинно, без відповідних дозвільних документів, та з огляду на те, що це приміщення загального користування. У 2016 р. у квартиру [ADDRESS] поселилися батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , які здійснили значну добудову до квартири, повідомивши всіх про те, що мають намір зробити окремий вихід і припинять користуватися коридором, з якого забрали частку, але станом на 2020 рік продовжують користуватися загальним коридором. З метою вирішити спір добровільно вони письмово зверталися до власниці квартири [ADDRESS] , але вони були залишені без задоволення. Разом з цим, позивачі вказують на те, що ними був заявлений негаторний позов про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном, особливістю якого є те, що він спрямований на усунення порушень повноважень власника, які наявні на момент звернення з позовом, а тому до його вимог строки позовної давності не застосовуються. У зв`язку з наведеним позивачі просять: 1) визнати незаконними дії КП «Вовчанське БТІ» щодо здійснення без належних правовстановлюючих документів реєстрації загальної площі по квартирі [ADDRESS] в розмірі 20,1 кв.м. замість підтвердженого правовстановлюючими документами розміру 19,7 кв.м. та видачі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за №26623261 від 06.07.2010 р. про зареєстровану загальну площу квартири розміром 20,1 кв.м; 2) скасувати незаконну реєстрацію загальної площі по квартирі [ADDRESS] розміром 20,1 кв.м., залишивши попередньо зареєстрований розмір загальної площі 19,7 кв.м; 3) внести зміни до п.1.1. Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Вовчанського нотаріального округу Корнєвою І.Ю. 17.09.2010 р. за реєстровим №1672, зазначивши загальну площу 19,7 кв.м. замість вказаної в договорі 20,1 кв.м.; 4) усунути перешкоди у здійсненні права користування загальною площею 7,1 кв.м. коридору ІІІ, що знаходиться у спільній сумісній власності власників квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , зобов`язавши власника кв. [ADDRESS] [PERSON] демонтувати незаконно встановлену перегородку в коридорі ІІІ будинку [ADDRESS] , повернувши 3,2 кв.м., незаконно приєднаних до своєї квартири в загальне користування співвласників квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с.1-4, 141-147 т.1). Заява про застосування позовної давності 08.07.2021 р. від представника відповідача-1 надійшла заява про застосування до вимог позивача позовної давності, оскільки в позовній заяві позивачі чітко зазначили, що дізналися про факт порушення їх прав влітку 2010 р., тобто до часу звернення до суду минуло 11 років, що значно перевищує строк позовної давності. (а.с.47,48 т.1). Письмові пояснення відповідача Відповідно до письмових пояснень представника відповідача-1 з доводами, наведеними в позовній заяві вони не згодні посилаючись на те, що у вересні 2010 р. відповідач на підставі договору купівлі-продажу придбала квартиру [ADDRESS] , згідно технічного паспорту від 15.06.2010 р., виготовленого за 3 місяці до укладеного договору, у якому площа загального коридору ІІІ складає 3,9 кв.м. В позовній заяві зазначено, що згідно технічного паспорту за січень 1998 р. площа спірного коридору ІІІ складала 7,1 кв.м, але з викладених тверджень не доведено, що саме відповідачем порушено їх право. Також звертає увагу, що позивачі вказують на те, що порушено право власності на житлову площу, але у змісті позову йдеться про нежитлові приміщення коридору, а тому незрозуміло які права позивачів порушені. Позивачі не повідомляють суд про те, що значну площу, зокрема 7,8 кв.м. коридору займають вони майже одноособово, встановивши окремі двері, а тому враховуючи наведене позивачі звернувшись до суду, вимагають ухвалення протизаконного рішення, у вигляді зобов`язання відповідача влаштувати окремий вихід з належної їх квартири. Крім цього, до позовної заяви додані позивачами копії документів, які не завірені належним чином. Враховуючи вищенаведене просила відмовити у позові в повному обсязі (а.с.60,61 т.1). Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі За ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 09.06.2021р. відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с.34,35 т.1). 06.09.2021 р., 27.09.2021 р., 01.11.2021 р. та 30.11.2021 р. винесено ухвали про витребування доказів (а.с.66-68, 90,91 т.1). За ухвалою суду від 15.02.2022 р. прийнято до розгляду уточнену позовну заяву (а.с.141-147, 174-179, 184-186 т.1). 01.03.2023 р. за ухвалою Машівського районного суду Полтавської області закрито підготовче провадження у даній справі і призначено справу до судового розгляду (а.с.246 т.1). Позиції учасників\~судового провадження В судове засідання позивачі не з`явилися, направили заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити (а.с.241,244 т.1). Відповідачі та треті особи повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином, до суду не з`явилися, причини неявки не повідомили (а.с.250-252 т.1, 1-5 т.2). Згідно\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої\~Законом України\~від 17\~липня 1997\~р.\~№ 475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.\~ У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Отже, оскільки судом вжиті вичерпні заходи для повідомлення відповідачів про час і місце розгляду справи, вони були обізнані про розгляд даної справи Вовчанським районним судом, представник відповідача-1 активно брала участь, а тому суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом від 28.12.2012 р., виданого взамін свідоцтва про право власності виданого виконкомом Вовчанської міської ради від 02.06.1998р., рішенням виконкому Вовчанської міської ради від 30.08.2018р. (а.с.6, 7, 31, 150, 153-155 т.1). Відповідно до технічного паспорту від 14.01.1998 р., виданого управлінням житлово-комунальної (далі нечитабельно) на квартиру [ADDRESS] , вона має загальну площу 55,1 кв.м, складається з 2 кімнат житловою площею 29,6 кв.м., має коридор площею 7,1:3=2.4, а також коридор 7,8:2=3.9 кв.м (а.с.8,9 т.1). Згідно технічного паспорта на вищевказану квартиру виданого КП «Вовчанське бюро технічної інвентаризації» 14.12.2020 р., приміщенням загального користування є коридор ІІІ 3,9:3, площею 1,3 кв.м, а також коридор ІV 7.8:2, площею 3,9 кв.м (а.с.10-13, 151-152, 156-157 т.1). За повідомленням Вовчанського БТІ №1059 від 16.12.2020 р., станом на 01.01.2013 р. право власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] зареєстровано [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 28.12.2012 р., яке складається з 2 кімнатної квартири, розташованої на 1 поверсі 1 поверхового житлового будинку, загальною площею 53,7 кв.м. та житловою площею 29,6 кв. м. При проведенні поточної інвентаризації виявлено, що в коридорі ІІІ загального користування раніше поставлена перегородка, частина площі коридору відділена до кв. [ADDRESS] . На сьогодні, площа, яка залишилася, використовується трьома квартирами, за рахунок цього в квартирі площа загальних коридорів зменшилася на 1,1 кв.м (а.с.14, 158 т.1). 28.05.2003 р. [PERSON] придбала у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, квартиру [ADDRESS] загальною площею 19, 7 кв.м (а.с.17, 79, 63, 122-126, 159, 161, 168 т.1), що також підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Вовчанське БТІ» № 26623261 від 06.07.2010р. (а.с.75 т.1). Як видно з Актів поточних змін, складених техніками БТІ 04.04.2003р., 28.10.2002р., 27.06.2000р. по квартирі [ADDRESS] , в квартирі переобладнання не проводилось (а.с.80-81). Відповідно до Акту поточних змін від 19.08.1998р., змін немає, але зазначено, що коридор ІІІ знаходиться в користуванні трьох співвласників (а.с.83, 160). При цьому, в акті поточних змін від 14.06.2010р., вказано, що в загальному коридорі ІІІ поставлена перегородка і обладнана котельня (а.с.167 т.1). Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , який виготовлений 15.06.2010р. вбачається, що в ньому зазначена загальна площа квартири [ADDRESS] , 4 кв.м, коридор 3, 9:3=1, 3 кв.м, котельна 2, 8 кв.м (а.с.51-52 т.1). В подальшому, 17.09.2010 р. [PERSON] продала [PERSON] вищевказану квартиру, загальна площа якої вже становила 20, 1 кв.м, що підтверджується копією договору купівлі-продажу, Витягом з Державного реєстру правочинів та Витягом про державну реєстрацію прав №28146057 від 26.11.2010 р. (а.с.18-20, 76-78, 162-163 т.1). \~ \~ \~ \~Як вбачається, зі звернення [PERSON] адресованого [PERSON] , вона просила на добровільних засадах до 01.09.2020 р. вирішити спірне питання в досудовому порядку та припинити незаконне користування вхідним коридором, з якого вона виділила свою частку (а.с.21,22 т.1). \~ \~ \~ \~З доданої до суду фототаблиці вбачається загальний вигляд будинку (а.с.44-45 т.1). Додана відповідачем фототаблиця (а.с.62, 63 т.1) містить коридор з трьома дверима. Згідно журналу внутрішніх обмірів від 15.06.2010р. складеного БТІ, по будинку [ADDRESS] , в ньому зазначений коридор ІІІ, допоміжна площа 3, 9 кв.м:3= 1.3; коридор ІV- 7.8 кв.м допоміжної площі:2=3, 9, тамбур V -5, 30 кв.м допоміжної площі:2=2.6, всього по коридору 17, 0. Всього по квартирі [ADDRESS] - 20.1. кв.м, що включає: 7. 9 кв.м - кухня, 9, 4 кв.м - кімната, 2, 8 кв.м - котельня (а.с.165 т.1). Як видно з технічної документації на будинок, у квартирі [ADDRESS] виявлені зміни, зокрема в коридорі ІІІ загального користування раніше поставлена перегородка, частина площі коридору відділена до квартири [ADDRESS] , а тому площа загальних коридорів, яка залишилася в користуванні трьох квартир зменшилася на 1, 1 кв.м (а.с.199 Інв. справи). Мотиви суду Щодо вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування загальною площею 7,1 кв.м. коридору Ш, суд зазначає таке. У статті 179\~ЖК Української\~РСР передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. У пункті 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, визначено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на: переобладнання та перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. Відповідно до пункту 1.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу\~України від\~17\~травня 2005\~року №\~76 (далі Правила № 76), переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Згідно Правил № 76, перепланування жилих приміщень: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Судом установлено, що спірним для сторін є коридор ІІІ загальною площею користування, який за доводами позивачів перебуває у спільній сумісній власності трьох квартир: [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . Як видно з матеріалів справи позивачі є власниками квартири [ADDRESS] про [ADDRESS] , яка згідно технічного паспорту від 14.01.1998 р. має коридор площею 7,1:3=2,4, а також коридор 7,8:3=3.9 кв.м. Відповідач, 17.09.2010 р. стала власником квартири [ADDRESS] , яку придбала у [PERSON] , яка у свою чергу, 28.05.2003 р. придбала її [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно Актів поточних змін по квартирі [ADDRESS] , складених техніками БТІ 19.08.1998р., 27.06.2000р., 04.04.2003р., 28.10.2002р., в квартирі переобладнання не проводилось при цьому в Акті за 1998 рік зазначено, що коридор ІІІ знаходиться в користуванні трьох співвласників. Після цього, в акті поточних змін від 14.06.2010р., вказано, що в загальному коридорі ІІІ поставлена перегородка і обладнана котельня (а.с.167 т.1). Отже, як свідчать вказані докази під час перебування квартири у власності [PERSON] вона зазнала перепланування, шляхом установлення у спільному коридорі № 3 перегородки та обладнання котельні, водночас, оскільки вказана квартира була продана та перебуває у власності відповідача-1, а тому саме вона буде належним відповідачем за даною вимогою. У статті 369\~ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Стаття 382\~ЦК України визначає, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до частини другої статті 383\~ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. У частині другій статті 386\~ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до пункту 6 статті 1\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. У частині другій статті 4\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно з частиною першою статті 5\~цього Закону спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Приписами частини другої статті 10\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» визначено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Відповідно до частини першої статті 317, частини першої статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, в тому числі і шляхом приведення приміщення до попереднього стану. При цьому, власник, за правилами цієї статті, може вимагати усунення\~будь-яких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод власнику, посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідачів у створенні позивачу перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що у разі звернення особи до суду із таким позовом важливим є встановлення факту порушення, невизнання або оспорювання прав позивача, зокрема наявність перешкод у реалізації своїх повноважень щодо належного йому майна. Подібний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 22 червня 2022 року у справі № 461/484/18 (провадження\~№ 61-19122св20). Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України ,\~якщо майно\~за відплатним\~договором придбане\~в особи,\~яка не\~мала права\~його відчужувати,\~про що\~набувач не\~знав і\~не міг\~знати (добросовісний\~набувач),\~власник має\~право витребувати\~це майно\~від набувача\~лише у\~разі,\~якщо майно: 1)\~було загублене\~власником або\~особою,\~якій він\~передав майно\~у володіння; 2)\~було викрадене\~у власника\~або особи,\~якій він\~передав майно\~у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Тобто негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Зазначений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Отже, враховуючи те, що діями власника квартири [ADDRESS] порушуються права позивачів на мирне володіння спільною сумісною власністю, саме коридором ІІІ про [ADDRESS] , у якому без їхньої згоди встановлена перегородка та котельня, а відтак позов в цій частині слід задовольнити частково та зобов`язати відповідача-1, усунути перешкоди та демонтувати незаконно встановлену перегородку. Стосовно доводів позивачів про повернення їм 3.2 кв.м незаконно приєднаних до своєї квартири в загальне користування співвласників квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , то, по-перше, позивачі не можуть діяти в інтересах власників квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , оскільки не наділені відповідними повноваженнями, а по-друге, спосіб захисту по демонтуванню перегородки буде ефективним для захисту прав позивачів та відновить їхнє порушене право. Щодо доводів відповідача-1 про застосування до вимог позивачів строку позовної давності, суд зазначає наступне. Як свідчать матеріали справи порушення прав позивачів відбувалися у 2010 році, чого вони не могли не знати, користуючись своєю квартирою. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного прав. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Так, у частині першій статті 268\~ЦК України законодавець визначив, на які позовні вимоги не поширюється позовна давність. У частині другій статті 268\~ЦК України закріплено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Опосередковано межі застосування позовної давності визначаються з урахуванням сутності пред`явленої вимоги. Так, у пункті 96 постанови від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про незастосування позовної давності до негаторного позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки позов позивачів спрямований на захист права власності, а відтак позовна давність до цих відносин не застосовується. Стосовно вимог позивачів про визнання незаконними дії КП «Вовчанське БТІ» щодо здійснення реєстрації загальної площі по квартирі [ADDRESS] в розмірі 20,1 кв.м. замість 19,7 кв.м. та видачі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за №26623261 від 06.07.2010 р. про зареєстровану загальну площу квартири [ADDRESS] розміром 20,1 кв.м. Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, від 24.05.2001р. № 127 (далі Інструкція № 127), яка діяла на час виникнення спірних відносин, технічний паспорт - документ, що складається на основі матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, містить основні відомості про нього (місцезнаходження (адреса), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власника/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, відомості щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт тощо) та видається замовнику. Технічний паспорт має бути прошнурований, пронумерований та скріплений підписом керівника суб`єкта господарювання, який проводив інвентаризацію, а також підписом виконавця робіт і контролера із зазначенням серії та номера кваліфікаційного сертифіката на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Інвентаризаційна справа - сукупність матеріалів технічної інвентаризації, що характеризують об`єкт нерухомого майна і які є підставою для надання інформації про такий об`єкт. Інвентаризаційна справа має свій інвентаризаційний номер, який надає зберігач. Згідно п. 10 Розділу І цієї Інструкції. за результатами проведення технічної інвентаризації складаються інвентаризаційна справа, у тому числі матеріали технічної інвентаризації, технічні паспорти та обов`язково вносяться відомості про об`єкт нерухомого майна до Реєстру об`єктів нерухомого майна (після створення цього Реєстру). Як було установлено судом, власник квартири [ADDRESS] здійснив перепланування спільного сумісного коридору ІІІ, шляхом установлення у ньому перегородки та обладнання котельні. В той час, представник органу БТІ, маючи в матеріалах інвентаризаційної справи Акт поточних змін від 19.08.1998р. в якому зазначено, що коридор ІІІ знаходиться в користуванні трьох співвласників (а.с.60 Інв. Справи), 14.06.2010р. склав акт поточних змін згідно якого в загальному коридорі ІІІ поставлена перегородка і обладнана котельня (а.с.167 т.1), на підставі чого вніс зміни до журналу внутрішніх обмірів (а.с.96 Інв. справи), згідно якого площа коридору ІІІ становила 3, 9 кв.м, а тому на трьох співвласників припадало по 1, 3 кв.м. При цьому, враховуючи те, що в матеріалах справи було замовлення, принаймні позивача-1 про обстеження квартири від 13.01.1998р. (а.с.55-Інв.справи), що вказує на те, що представник БТІ не міг не знати про наявність трьох співвласників коридору ІІІ, а відтак у нього не було перешкод для з`ясування у них площі коридору. Пунктом 17 Розділу VІ Інструкції № 127 передбачено, що площа допоміжних приміщень будинку (сходових кліток, загальнобудинкових коридорів, холів тощо) до площ квартир не включається. Площа квартирних шлюзів не включається до житлової площі квартир. Згідно п.п.1-3,\~6\~Розділу ХІ\~цієї Інструкції,\~внесення змін\~до інвентаризаційних\~справ проводиться\~зберігачем. Всі\~виправлення,\~доповнення в\~технічних паспортах\~скріплюються підписом\~керівника суб`єкта\~господарювання (для\~юридичних осіб). За\~наявності змін\~у складі,\~плануванні та\~технічному стані\~об`єкта\~виготовляється новий\~технічний паспорт. Виявлені зміни заносяться до нових абрисів (ескізів) з подальшим виготовленням нових планових і текстових матеріалів (інвентаризаційні плани, журнали, експлікації тощо). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 657 ЦК України, яка діяла в редакції до 01.01.2013) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. \~ \~ \~ \~Станом на 2010 рік діяло Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно від 07.02.2002р. № 7/5, відповідно до п. 1.2. якого, державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об`єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно п. 1.3. Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" ( 1878-17 ) та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Пунктом 3.1.\~Розділу ІІІ\~цього положення\~передбачено,\~що з\~моменту прийняття\~заяви про\~державну реєстрацію\~прав реєстратором\~БТІ розпочинається\~її розгляд. Реєстратор\~БТІ \~встановлює відповідність\~заявлених прав\~і поданих\~документів вимогам\~законодавства,\~а також\~відсутність суперечностей\~між заявленими\~та вже\~зареєстрованими правами\~на об`єкти,\~права щодо\~яких підлягають\~державній реєстрації,\~зокрема: відповідність\~обов`язкового\~дотримання письмової\~форми правочину\~та його\~нотаріального посвідчення\~(у\~випадках,\~встановлених законом); відповідність\~повноважень особи,\~яка подає\~документи для\~проведення державної\~реєстрації прав,\~та сторін\~(сторони)\~правочину,\~згідно з\~яким відбувається\~державна реєстрація\~виникнення,\~переходу,\~припинення прав; відповідність\~відомостей про\~об`єкт,\~права щодо\~якого підлягають\~державній реєстрації,\~наявним у\~Реєстрі прав\~та поданим\~документам; відповідність\~даних про\~наявність (або\~відсутність)\~інформації та/або\~відповідних документів,\~що свідчать\~про накладення\~(зняття)\~заборони (арешту)\~або інших\~обтяжень,\~що перешкоджають\~проведенню державної\~реєстрації прав,\~у тому\~числі відсутність\~встановлених законом\~заборон на\~відчуження нерухомого\~майна; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно. Згідно п.\~3.5\~Розділу ІІІ\~Тимчасового положення,\~реєстратор БТІ\~відмовляє у\~проведенні державної\~реєстрації прав,\~якщо: 3.5.1\~заявлене право\~не є\~таким,\~що підлягає\~державній реєстрації\~відповідно до\~Положення; 3.5.2\~із заявою\~про державну\~реєстрацію прав\~звернулась особа\~(особи),\~яка не\~може бути\~заявником відповідно\~до Положення; 3.5.3\~об`єкт,\~права щодо\~якого підлягають\~державній реєстрації,\~розташований у\~межах території,\~на якій\~свою діяльність\~здійснює інше\~БТІ відповідно\~до договору\~з Адміністратором\~Реєстру прав; 3.5.4\~подані документи\~не відповідають\~вимогам,\~установленим Положенням\~та іншими\~нормативно-правовими\~актами,\~або не\~дають змоги\~установити відповідність\~заявлених прав\~і поданих\~документів вимогам\~законодавства; 3.5.5\~заявлене право\~вже зареєстроване; 3.5.6\~не проведено\~технічну інвентаризацію\~об`єкта,\~права щодо\~якого підлягають\~державній реєстрації,\~або вона\~проведена не\~тим БТІ,\~що здійснює\~свою діяльність\~на території,\~у межах\~якої розташований\~такий об`єкт; 3.5.7\~право власності\~та інші\~речові права\~на нерухоме\~майно виникли\~на підставі\~правочинів за\~наявності в\~Єдиному реєстрі\~заборон відчуження\~об`єктів\~нерухомого майна\~відомостей про\~накладення заборони\~та/або\~арешту нерухомого\~майна,\~що підтверджується\~відповідним витягом; 3.5.8\~право власності\~на нерухоме\~майно,\~що перебуває\~у податковій\~заставі,\~виникло з\~порушенням встановленого\~порядку відчуження; 3.5.9\~відчуження або\~інше визначення\~юридичної долі\~об`єкта,\~права щодо\~якого підлягають\~державній реєстрації,\~у \~випадках,\~встановлених нормативно-правовими\~актами,\~відбулося без\~отримання витягу\~з Реєстру\~прав або\~строк його\~дії закінчився; 3.5.10 у тридцятиденний строк з моменту надіслання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав заявником (заявниками) не усунено обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. Отже, враховуючи те, що реєстратором БТІ була здійснена державна реєстрація прав, тобто офіційне визнання і підтвердження державою факту переходу права власності на квартиру [ADDRESS] до іншого власника, а не окремої дії - реєстрації загальної площі по квартирі [ADDRESS] в розмірі 20,1 кв.м. замість 19,7 кв.м та видачу на підставі цього Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, а відтак суд дійшов висновку, що в цій частину позову слід відмовити. Щодо вимог про скасування незаконної реєстрації загальної площі по квартирі [ADDRESS] розміром 20,1 кв.м., залишивши попередньо зареєстрований розмір загальної площі 19,7 кв.м та внесення змін до п.1.1. Договору купівлі-продажу цієї квартири, укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , зазначивши загальну площу 19,7 кв.м. замість вказаної в договорі 20,1 кв.м., суд зазначає таке. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. \~ \~ \~ \~Статтею 657 ЦК передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1\~ст.\~638\~ЦК передбачено,\~що договір\~є укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.ч.1,\~2\~ст.\~651\~ЦК України\~зміна або\~розірвання договору\~допускається лише\~за згодою\~сторін,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Так, з 01.01.2013р. набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно п.1 ч.1 ст. 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~4\~цього Закону\~державній реєстрації\~прав підлягають: 1) право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості; 1-1)\~спеціальне майнове\~право на\~об`єкт незавершеного\~будівництва,\~майбутній об`єкт\~нерухомості; 2)\~речові права\~на нерухоме\~майно,\~похідні від\~права власності; 4) обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. Водночас, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Отже, враховуючи те, що позивачі не були сторонами договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , вказана квартира не належить їм на праві власності, а відтак вони не мають права втручатися у його зміст, а з огляду на те, що внаслідок державної реєстрації вказаного договору купівлі-продажу, посвідчено набуття відповідачкою саме права на цю квартиру, як окремий об`єкт, сторони цього договору не зверталися про скасування його реєстрації з будь-яких підстав, а відтак суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача-1 на користь позивачів необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 908, 00 грн (а.с.5, 148, 182) На підставі викладеного,

Outcome: partial