Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

позивач та її представник звернулися до суду з вищезазначеним позовом, який мотивують тим, що 23 травня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від якого [INFO] народилася донька [PERSON] , яка проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Вказують, що дитина потребує постійного догляду, є малолітньою, що не дає позивачу можливості працювати, а відповідач належним чином не допомагає у вихованні та натуральному забезпеченні дитини, впевненості у постійній грошовій, натуральній допомозі позивач не має. Через те, що батько дитини належним чином не дбає про дитину, ухиляється від свого обов`язку по утриманню дитини та не надає для цього достатніх коштів, тому є необхідність стягувати аліменти у примусовому порядку. Позивачу вказують, що відповідач офіційно не працює, займається сезонним заробітками і отримує нерегулярний дохід, а відтак вважають, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, у якої проживає дитина, оскільки є працездатним та може працювати, в той час як позивач не працює, доглядає дитину, її джерелом доходів є соціальні виплати. Посилаючись на відповідні норми сімейного законодавства, просять суд визначити аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн щомісячно, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також аліменти на утримання матері малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн щомісячно до досягнення [PERSON] трьохрічного віку.\~\~\~\~\~\~\~\~ У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак її представник подав суду заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просила такі задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Встановлено, що 23 травня 2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 03, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане вказаним виконкомом 23 травня 2020 року. Також встановлено, що за час перебування в шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 жовтня 2022 року. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Так, позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 3 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 2 272 гривень. При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків, при цьому, як видно зі змісту позову, мати отримує лише дохід у вигляді державної соціальної допомоги на дитину до досягнення нею трьох років. Крім цього при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у відповідача можливості працювати та відповідно отримувати дохід, відсутність відомостей про наявність у нього інших дітей чи непрацездатних батьків, стан його здоров`я, матеріальне становище відповідача, і матеріальне становище позивача, яка ніде не працює, оскільки доглядає малолітню доньку, а відтак приходить до висновку, що є підстави для визначення розміру аліментів на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стосовно позовної вимоги [PERSON] та її представника про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява №20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України. Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, можливості чоловіка надавати таке утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років суд виходить з положень ст. 84 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Суд звертає увагу, що у Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. При цьому, суд при прийнятті рішення враховує прожитковий мінімум та кошти, що необхідні на життєві потреби особи. Слід зазначити, що аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Суд при прийнятті рішення в кожному конкретному випадку має виходити із матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що позивач [PERSON] на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років, а саме донькою [PERSON] , [INFO] , відтак потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що мати дитини інших засобів до існування не має, перебуває в скрутному матеріальному становищі, так як отримує лише щомісячну одноразову допомогу при народжені дитини, а також з урахуванням матеріального становища відповідача, який є особою молодого працездатного віку, суд дійшов переконання, що позовні вимоги про стягнення аліментів слід задовольнити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи з 09 грудня 2022 року і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, яким надано правову оцінку в ході розгляду справи, а тому позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини також слід задовольнити повністю з урахуванням встановлених судом обставин. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а відтак з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір за двома вимогами немайнового характеру в сумі 2 147,20 грн.

Outcome: approved