Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація в особі органу опіки та піклування, яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування в особі Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та накладення заборони на відчуження майна. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 10.04.2009, який був розірваний згідно з рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06.10.2017. [PERSON] народився [INFO] , матір`ю дитини є [PERSON] , батьком дитини записаний [PERSON] , хоча фактично біологічним батьком є [PERSON] . [PERSON] народився [INFO] , матір`ю дитини є [PERSON] , батьком дитини записаний [PERSON] відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мешкали разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є матір`ю ще двох неповнолітніх дітей [PERSON] , 2009 року народження, та [PERSON] , 2014 року народження, які мешкають разом з батьком [PERSON] . 25.08.2020 малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , були поставлені на облік, як діти, які опинились у складних життєвих обставинах через ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. 02.09.2020 на підставі заяви матері до подолання складних життєвих обставин діти були тимчасово влаштовані до КНП «Дитяча клінічна лікарня №4 Солом`янського району м. Києва» та в подальшому 15.09.2020 передані патронатному вихователю. 15.10.2020 діти вибули з сім`ї патронатного вихователя, були передані матері [PERSON] для проходження курсу соціальної реабілітації у кризовому центрі «За майбутнє жінки», який відповідачка добровільно покинула в жовтні 2020 року, передчасно припинивши проходження програми. З матір`ю дітей постійно проводились бесіди щодо її відповідальності за здоров`я, життя та розвиток дітей, проводилась роз`яснювальна робота щодо проходження лікування від наркотичної залежності. 13.01.2021 за бажанням [PERSON] її разом з дітьми знову була поміщено в центр соціально-психологічної реабілітації, проте в жовтні 2021 року вона припинила проходження курсу реабілітації від наркотичної залежності та разом з дітьми повернулась до місця постійного проживання. 29.11.2022 спеціалістами Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації було проведено обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та було встановлено жахливі умови проживання дітей, захаращеність квартири речами, бруд, неприємний запах, відсутність продуктів харчування, діти також були брудними і занедбаними, також було встановлена відсутність матері у квартирі декілька днів. Родина з боку сусідів характеризується негативно. 01.12.2022 неповнолітні [PERSON] та [PERSON] були відібрані від батьків та тимчасово влаштовані до Центру соціально-психологічної реабілітації №1 ССДС ВО КМДА. Просила: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, на користь юридичної чи фізичної особи, на утриманні яких будуть перебувати малолітні діти; стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, на користь юридичної чи фізичної особи, на утриманні яких буде перебувати малолітня дитина; накласти заборону на відчуження всього майна, яке на праві приватної власності належить [PERSON] , [PERSON] , та право користування яким має [PERSON] , [PERSON] . 12.12.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Орган опіки та піклування в особі Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації. 28.02.2023 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористались. Представник позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , матір`ю записана [PERSON] , батьком - записаний [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.02.2018. [PERSON] народився [INFO] , матір`ю записана [PERSON] , батьком зі слів матері - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.02.2019 та копією витягу від 27.02.2019 №00022229708. 18.01.2018 [PERSON] склав заяву про те, що він не є біологічним батьком дитини, яку народила [PERSON] , [INFO] , шлюб з якою було розірвано 06.10.2017. Зазначена заява була посвідчена нотаріально. 06.10.2018 Деснянським районним судом міста Києва було ухвалено рішення, згідно з яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 10.04.2009. Рішення набрало законної сили 17.10.2017. Голосіївський районний в місті Києві Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді у листі від 11.08.2020 №100/09/10-757 повідомив Службу у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про складну соціальну ситуацію в сім`ї [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що матір має медико-соціальну хворобу, батьки не задовольняють базові потреби дітей, не приділяють належної уваги навчанню, розвитку та вихованню дітей. Матір несистематично проходить медичні обстеження з малолітніми дітьми. Належні умови для проживання дітей не створені, квартира за адресою: [ADDRESS] , знаходиться в незадовільному стані. 25.08.2020 Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації поставила на облік малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням одинокої матері [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, що підтверджується копією наказу від 25.08.2020 №53. 15.09.2020 на підставі заяви [PERSON] від 02.09.2020 в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] були влаштовані малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.09.2020 №429. 15.10.2020 діти вибули з сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , що підтверджується розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.10.2020 №478. 12.01.2021 Голосіївським районним в місті Києві центром соціальних служб було встановлено, що [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] . Матір має медико-соціальну хворобу. Помешкання знаходиться в незадовільному стані, потребує капітального ремонту, в приміщенні не дотримані санітарно-гігієнічні норми, воно захаращене речами, відсутні ванна та холодильник. Матір не задовольняє базові потреби дітей, у них немає спальних місць, вона не приділяє належної уваги навчанню, розвитку та вихованню дітей. Матір не проходить медичні обстеження з малолітніми дітьми, щеплення не зроблені, рекомендацій лікарня не дотримується. Згідно з копією акту обстеження умов проживання дитини [PERSON] від 02.11.2022 за адресою: [ADDRESS] , сім`я повна, діти проживають з матір`ю та батьком однієї дитини. Квартира захаращена дитячими речами, брудно, неприємний запах. Діти мають ліжко, одяг, іграшки. На час обстеження продуктів харчування недостатньо. Умови для проживання та виховання дітей не створені. Згідно з копією акту обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від 29.11.2022 за адресою: [ADDRESS] , діти перебувають на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, квартира потребує ремонту, умови для проживання та виховання дітей не створені, квартира захаращена речами, брудно, наявний неприємний запах. Діти перебували вдома без батьків зі сторонньою особою. Для малолітніх виділене спальне місце, але відсутня постільна білизна, на час обстеження відсутні продукти харчування. Сусіди характеризують родину негативно. 01.12.2022 Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією було видано розпорядження №357 про негайне відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від батьків та матері у зв`язку з безпосередньою загрозою для життя та здоров`я та тимчасово влаштовано до медичного закладу. Відповідно до висновку від 24.02.2023 №100-1986 Орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» конкретизує, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В силу ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1-2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №402/428/16-ц викладено висновок про те, що положення Конвенції про права дитини встановлюють, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3). Ці положення Конвенції про права дитини узгоджуються з положеннями Конституції та законів України, тому її правові норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Згідно з п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд звертає увагу на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10.05.2001 та «A. проти Сполученого Королівства» від 23.09.1998, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] заперечує своє батьківство щодо дитини, народженої [INFO] [PERSON] . Проте судом не приймаються ці заперечення, виходячи з того, що відомості про відповідача, як батька дитини, внесені до актового запису про народження дитини відповідно до норм чинного СК України. При цьому відповідач не позбавлений права оспорити своє батьківство в судовому порядку та захистити свої права шляхом виключення про нього відомостей, як про батька [PERSON] , [INFO] . До цього моменту він є батьком дитини, а тому повинен виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, батьком якої він записаний. Судом встановлено, що відповідачі не виконують своїх обов`язків щодо виховання дітей, не піклуються про фізичний і духовний розвиток, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання дітей, не створюють умов для отримання дітьми відповідної освіти. Через відсутність батьківського піклування неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , були відібрані від батька та матері у зв`язку з безпосередньою загрозою для життя та здоров`я, діти були тимчасово влаштовані до медичного закладу, де перебувають на час розгляду справи. Зазначені обставини суд розцінює як ухилення від виховання дітей, оскільки батьки свідомо нехтують своїми обов`язками щодо виховання дітей. Таким чином, беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини, суд вважає, що у вказаному випадку інтереси малолітніх дітей превалюють над потребами збереження сім`ї, оскільки відповідачі ухилились від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей. З огляду на викладене, суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позовні вимоги Органу опіки та піклування позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідають інтересам дітей та знаходяться в тих вузьких межах, які залишають з огляду на гарантії, передбачені ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Разом з тим, суд вважає обґрунтованим та приймає висновок Органу опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.02.2023 №100-1986 щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей, оскільки за встановлених обставин він не суперечить інтересам дітей. За таких обставин, виходячи з інтересів дітей та враховуючи, що в судовому засіданні було підтверджено належними і достатніми доказами, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, суд з урахуванням приписів ч. 6 ст. 19 СК України погоджується з вказаним висновком Органу опіки та піклування. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав підлягають задоволенню. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , фактично позбавлені батьківського піклування суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 167 СК України, вважає необхідним передати дітей на опікування Органу опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей суд відзначає, що одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідач [PERSON] зобов`язана утримувати своїх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , матір`ю яких вона є, а відповідач [PERSON] зобов`язаний утримувати свою дитину [PERSON] , [INFO] , батьком якого він є, суд вважає можливим стягнути з них аліменти на утримання дітей. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідачів, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання двох неповнолітніх синів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду з 08.12.2022 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду з 08.12.2022 та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що вказаний розмір аліментів є співмірним із тими відомостями та доказами, які були надані суду, при цьому такий розмір аліментів забезпечить матеріальні потреби дітей з урахуванням її віку і стану здоров`я та є достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку. Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог накласти заборону на відчуження всього майна, яке на праві приватної власності належить [PERSON] , [PERSON] , та право користування яким має [PERSON] , [PERSON] , оскільки позивачем не надано доказів про те, яким майном на праві власності володіють відповідачі. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з кожного відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1984,80 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial