Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

У вересні 2022 року позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 119 243,60 грн. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 30.03.2021 між ним та відповідачем було укладено договір позики № К300321-3 відповідно до якого позивач передав у позику, а відповідач прийняв грошові кошти у розмірі 130 656,90 грн., що еквівалентно 4 658 доларів США станом на день укладення договору. Зазначає, що факт передачі у борг відповідачу грошових коштів підтверджується відповідною розпискою. Посилається, що відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти відповідно до наступного графіку: 5 413,65 грн., що еквівалентно 193,00 доларів США до 30.04.2021; 5 413,65 грн., що еквівалентно 193,00 доларів США до 30.05.2021; 5 413,65 грн., що еквівалентно 193,00 доларів США до 30.06.2021; 5 413,65 грн., що еквівалентно 193,00 доларів США до 30.07.2021; 5 413,65 грн., що еквівалентно 193,00 доларів США до 30.08.2021; 103 588,65 грн., що еквівалентно 3 693,00 доларів США до 30.09.2021. Стверджує, що станом на 30.09.2021 відповідач не повернув позивачу позику, а розмір заборгованості склав 119 243,00 грн. З урахуванням викладеного просив суд позов задовольнити. 20.09.2022 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. 29.12.2022 до суду надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.12.2022 у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явився, 15.03.2023 представником позивача [PERSON] було подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У встановлений судом строк відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що 30.03.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики № К300321-3 відповідно до якого позивач передав у позику, а відповідач прийняв грошові кошти у розмірі 130 656,90 грн., що еквівалентно 4 658 доларів США станом на день укладення договору (а.с. 4). Факт отримання [PERSON] у [PERSON] грошових коштів у розмірі 130 656,90 грн., що еквівалентно 4 658 доларів США станом на день укладення договору, підтверджується відповідною розпискою (а.с. 5). Відповідно до п. 5 Договору позики № К300321-3, відповідач зобов`язувався повернути позивачу суму позики відповідно до наступного графіку погашення заборгованості: 5 413,65 грн., що еквівалентно 193,00 доларів США до 30.04.2021; 5 413,65 грн., що еквівалентно 193,00 доларів США до 30.05.2021; 5 413,65 грн., що еквівалентно 193,00 доларів США до 30.06.2021; 5 413,65 грн., що еквівалентно 193,00 доларів США до 30.07.2021; 5 413,65 грн., що еквівалентно 193,00 доларів США до 30.08.2021; 103 588,65 грн., що еквівалентно 3 693,00 доларів США до 30.09.2021. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно положень ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тобто, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Таким чином, надані до суду копія договору позики № К300321-3 від 30.03.2021 та розписка є документами, що підтверджує боргове зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] . Як зазначав неодноразово Верховний Суд в своїх постановах, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. З матеріалів справи вбачається, що надані позивачем на підтвердження своїх вимог копія договору позики № К300321-3 від 30.03.2021 та розписка підписані [PERSON] . Верховний Суд у своїй постанові від 12.11.2020 року (справа № 154/3443/18) зазначив, що розписка позичальника є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідно до ст. 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Станом на день подачі позову до суду, відповідачем не повернуто борг за договором позики, за змістом якого він зобов`язувався повернути кошти відповідно до зазначеного вище графіку, а в загальному до 30.09.2021. Позивач у розрахунку заборгованості, який є додатком до позовної заяви, вказує, що 22.11.2021 він звернувся до приватного нотаріуса КМНО Рудика В.В., на підставі договору застави ТЗ посвідченого приватним нотаріусом КМНО Євтушок І.О. за реєстровим номером 743, з метою звернення стягнення на предмет застави: автомобіль марки BMW, модель 328ХІ, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2010 року випуску, тип - загальний легковий - загальний седан-в, колір - чорний, д.н.з. [NUMBER] , на суму 130 068,60 грн. Окрім цього, позивач зазначає, що в результаті реалізації автомобіля марки BMW, модель 328ХІ, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2010 року випуску, тип - загальний легковий - загальний седан-в, колір - чорний, д.н.з. [NUMBER] , згідно Договору купівлі-продажу ТЗ № 5747/22/009696 від 16.09.2022, було отримано суму в розмірі 25 000,00 грн., в рахунок погашення боргу та 29.08.2022 заставодержателем було сплачено різницю вартості майна за лотом № 509542, згідно ВП № 67638571, у розмірі 14 175,00 грн. На підтвердження даних обставин позивачем доказів не надано. Разом із тим, враховуючи факт визнання позивачем того факту, що він отримав від реалізації заставного майна в рахунок погашення боргу грошові кошти у розмірі 25 000,00 грн., то суд вважає за необхідне виключити дану суму із загального розміру заборгованості. Проте, суд не знаходить підстав для зарахування до суми боргу сплаченої позивачем різниці вартості майна за лотом № 509542, згідно ВП № 67638571, у розмірі 14 175,00 грн., оскільки жодних доказів такої сплати до суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] основного боргу за договором позики від 30.03.2021 в розмірі 105 656,90 грн. (130 656,90 - 25 000,00 = 105 656,90). Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1 056,57 грн.

Outcome: partial