Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із наведеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне будівельно-виробниче підприємство «МЖК Експрес-24» (надалі ТзОВ «МЖК Експрес-24»), відповідно до якого просив суд стягнути з відповідача 298 337 грн. 68 коп. інфляційних втрат та 40 944 грн. 3% річних, а всього 339 281 грн. 68 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.10.2020 між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого відповідач зобов`язувався передати у власність позивача у строк до 30.06.2021 квартиру, що буде створена в майбутньому і розташована в багатоквартирному житловому будинку за будівельним номером [ADDRESS] , проектний номер квартири [ADDRESS] . Цього ж числа було укладено аналогічний договір який стосується квартири проектний номер 29. Продавець зобов`язаний передати квартиру в термін згідно договору за актом прийому передачі. Згідно договору за квартиру [ADDRESS] позивач сплатив 532 244 грн., а за квартиру [ADDRESS] 491 160 грн., а всього 1 023 600 грн. Акт приймання передачі квартир складено 19.10.2022. Продавець за період користування коштами за період з 30.06.2021 по 30.10.22 повинен сплатити 3% річних та інфляційні втрати. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки пунктом 15 договорів встановлено, що строки створен6ня нерухомого майна та передачі предмету договору можуть бути змінені при виникненні обставин форс-мажор. Під час дії договорів, з лютого 2021 року по даний час виникли та тривають форс мажорні обставини спричинені карантинними обмеженнями та війною. Крім того, в пункті 11.2 договору передбачено, що розрахункова вартість майнових прав може бути змінена продавцем з врахуванням можливої зміни вартості 1 м.кв., кінцеві розрахунки проводяться після визначення остаточної площі квартири та після введення об`єкту в експлуатацію. 03.02.2022 підприємство повідомило позивача по телефону про те, що необхідно оформити документи на право власності\~ та провести остаточні розрахунки. Повна оплата вартості майнових прав позивачем проведена 19.10.2022, в цей день і було підписано акт приймання передачі квартир. Буді які порушення прав позивача зі сторони відповідача не має, а тому позов не підлягає до задоволення. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з мотивів наведених у ньому. Зазначили, що відповідач порушив умови договорів в частині термінів здачі будинку в експлуатацію, внаслідок чого позивач набув право на стягнення неустойки. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав зазначених у відзиві, оскільки вини відповідача немає, а строки здачі будинку в експлуатацію чітко не визначені, залежать від настання тих чи інших умов та повної оплати вартості квартир позивачем. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача,\~ дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права позивача на належне виконання умов договорів купівлі-продажу майнових прав, внаслідок чого подано позов предметом якого є стягнення неустойки в порядку ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 655 ЦК України за\~ договором\~ купівлі-продажу\~ одна\~ сторона\~ (продавець) передає або зобов`язується\~ передати\~ майно\~ (товар)\~ у\~ власність другій стороні (покупцеві),\~ а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у\~ продавця\~ на\~ момент\~ укладення\~ договору\~ або\~ буде\~ створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. 06 жовтня 2020 року між [PERSON] та ТзОВ «Житлово-експлуатаційне будівельно-виробниче підприємство «МЖК Експрес-24» укладено договір купівлі-продажу майнових прав, за яким продавець ТзОВ «Житлово-експлуатаційне будівельно-виробниче підприємство «МЖК Експрес-24» зобов`язався передати у власність покупця [PERSON] в строк до 30 червня 2021 року, а покупець зобов`язався оплатити і прийняти квартиру, що буде створена в майбутньому і розташована в багатоквартирному житловому будинку за будівельним номером [ADDRESS] (а.с.4-6). В п. 6 договору вказано, що квартира однокімнатна, на 8 поверсі, проектний номер квартири [ADDRESS] , орієнтовна площа квартири 44,37 м.кв. Згідно п. 10.2 договору, договірна вартість майнових прав на квартиру загальною площею 44,37 м.кв. складає 532 440\~ грн. 06 жовтня 2020 року між [PERSON] та ТзОВ «Житлово-експлуатаційне будівельно-виробниче підприємство «МЖК Експрес-24» укладено ще один договір купівлі-продажу майнових прав, за яким продавець ТзОВ «Житлово-експлуатаційне будівельно-виробниче підприємство «МЖК Експрес-24» зобов`язався передати у власність покупця [PERSON] в строк до 30 червня 2021 року, а покупець зобов`язався оплатити і прийняти квартиру, що буде створена в майбутньому і розташована в багатоквартирному житловому будинку за будівельним номером [ADDRESS] (а.с.14-16). В п. 6 договору вказано, що квартира однокімнатна, на 8 поверсі, проектний номер квартири [ADDRESS] , орієнтовна площа квартири 40,93 м.кв. Згідно п. 10.2 договору, договірна вартість майнових прав на квартиру загальною площею 40,93 м.кв. складає 491 160\~ грн. Як вбачається із довідки № 61/20 від 08.10.2020 та довідки № 62/20 від 08.10.2020, [PERSON] станом на 08.10.2020 згідно договорів купівлі-продажу майнових прав від 06.10.2020 проінвестовано 44.37 м.кв. квартири (оплачено), проектний номер 28 та проінвестовано 40.93 м.кв. квартири (оплачено), проектний номер 29 (а.с.10, 19). Згідно квитанції від 06.10.2020 позивачем оплачено на рахунок відповідача згідно договорів купівлі-продажу майнових прав від 06.10.2020 за квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] грошові кошти в сумі 990 000 грн. (а.с.13). Отже, свої зобов`язання з оплати вартості квадратних метрів, які зазначені у договорах, позивачем виконано в повному обсязі. 11.06.2021 керівник ТзОВ «Житлово-експлуатаційне будівельно-виробниче підприємство «МЖК Експрес-24» звернувся із заявою про присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна багатоквартирному будинку [ADDRESS] . Згідно наказу директора Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради від 03.02.2022 присвоєно поштову адресу об`єкту будівництва багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] згідно сертифікату закінченого будівництвом об`єкта № ІФ122211216471 (а.с.41). Також 03.02.22 відповідач повідомив позивача, шляхом надіслання повідомлення на мобільний номер телефону, про необхідність з`явитись до офісу компанії для оформлення документів на право власності та проведення остаточних розрахунків. Позивач та його представник в судовому засіданні не підтвердили та не заперечили отримання такого повідомлення, уникли відповіді на це питання. Сам сертифікат № ІФ122211216471 видано 29.12.2021 на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації від 19.11.2021. Відповідно до абзацу 2 пункту 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (далі Порядок), визначено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката. Пунктами 11-13 Порядку визначено, що датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. Експлуатація об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачене законодавством) в експлуатацію, забороняється.\~ Зареєстрована декларація або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Отже, в строк до 30.06.2021 квартири не були передані покупцю. Але, як зазначено в п. 10.3 договорів майнові права переходять від продавця до покупця після здійснення повної оплати вартості майнових прав покупцем, в тому числі і різниці площі, згідно п. 11.3, 11.4, 11.5 договору, в момент підписання акту приймання-передачі майнових прав/квартири. Пунктом 11.2 договорів передбачено, що розрахункова вартість майнових прав може бути змінена продавцем з врахуванням можливої зміни вартості 1 м.кв. квартири, в тому числі виходячи з результатів обмірювання фактичної загальної площі квартири, зроблених ОБТІ або іншою ліцензованою установою. В п. 11.3 договорів зазначено, що вартість майнових прав, що визначена в п. 10.2 цього договору, має бути уточнена після створення квартири в залежності від співвідношення її загальної площі, що передбачена п. 6 договору, та фактичної площі квартири, згідно з технічним паспортом. Відповідно до п. 11.5 договору, різниця між фактичною площею та площею згідно договору сплачується покупцем в 10 денний термін з моменту повідомлення від продавця, але до підписання акта прийому-передачі. Технічні паспорти на квартири були виготовлені 19.10.2022 (а.с.11, 21). В той же день позивач провів доплату різниці площі, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.12, 23). Тобто, свої зобов`язання щодо оплати повної вартості вже готових квартир згідно договорів від 06.10.2020 позивач виконав 19.10.2022 та в той же день між ним та відповідачем було підписано акти прийому-передачі житла згідно договорів купівлі-продажу майнових прав від 06.10.2020 (а.с.9, 18). Право власності на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] позивач набув 28.10.2022, що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7, 20). Представник відповідача стверджує, що договорами від 06.10.2020 не встановлено терміну введення будинку в експлуатацію, термін 30.06.2021 є орієнтовним та визначається сукупністю певних умов. Суд частково погоджується із твердженнями представника відповідача про те, що справді не визначено строку введення в експлуатацію, але в той же час договорами все ж таки визначено, що квартири мають бути передані у власність покупця до 30.06.2021. В той же час, перелічені вище пункти договорів визначають умови за яких майнові права повністю переходять до покупця, а саме, після повної оплати вартості квартири, яка вже створена. Покупцем така оплата була проведена 19.10.2022. Пунктом 15 договору передбачено, що строки створення нерухомого майна та передачі предмету договору\~ можуть бути змінені при виникненні обставин форс-мажор. Такими обставинами представник відповідача вважає карантинні обмеження спричинені хворобою COVID-19, війна та збройна агресія росії. Суд частково погоджується із твердженнями представника відповідача, оскільки вказані обставини справді могли та вплинули на виконання своїх зобов`язань суб`єктами господарювання. Позивач просить стягнути з відповідача неустойку на підстав п. 14.1 договорів та ст. 625 ЦК України. Відповідно до п. 14.1. договорів у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством. Пунктом 14.2 договору передбачена розмір пені для покупця, за порушення строку перерахування грошових коштів, а для продавця не передбачено жодної пені за несвоєчасне передання квартири чи невиконання свого зобов`язання щодо передачі майна. За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. У статті 549 ЦК України визначено поняття неустойки та її видів. Згідно даної статті неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.\~ Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Позивач в обґрунтування свого позову посилається на ст. 625 ЦК України, відповідно до якої, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Але, у відповідача не виникло грошового зобов`язання перед позивачем, яке б він не виконав, тому немає підстав для стягнення інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми, оскільки немає суми грошових коштів, які відповідач повинен був повернути позивачу. Відповідач повинен був передати позивачу майно, остаточна вартість якого повинна була бути сплачена позивачем після проведення остаточних обмірів площі квартири після її створення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що підстав для задоволення позову немає. Згідно із ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 549, 611, 625 ЦК України,

Outcome: dismissed