Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

У грудні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням уточнення просить: 1) встановити факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , який помер [INFO] ; 2) визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що прийняла спадщину, оскільки подала заяву про прийняття спадщини 22.01.2022 за № 83. Звернувшись до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , отримала відмову, оскільки [PERSON] вказане майно прийняв, але не оформив спадкових прав після померлої [INFO] матері [PERSON] , та яка прийняла спадщину після померлого [INFO] сина [PERSON] . Позивач зазначає, що позбавлена можливості оформити свої спадкові права, а тому звернулась до суд. 12.12.2022 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 23.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, призначено підготовчий розгляд та витребувано за клопотанням позивача від Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори копії спадкових справ № 241/2020 після смерті [PERSON] , № 832/2021 після смерті [PERSON] , після смерті [PERSON] . 10.02.2023 на адресу суду надійшли витребувані судом документи. 01.03.2023 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. 27.03.2023 на адресу суду надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, до заяви додала оригінали документів на спадкове майно для огляду судом, які просила після завершення справи повернути. 27.03.2023 на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] , від імені якого діє опікун [PERSON] , в якій остання просить здійснити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.12.2021, актовий запис № 3438. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно. Померлому на праві власності належало майно: 1) квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом Управління ЖКГ про право власності від 04.01.1997, реєстровий № 103, та свідоцтвом державного нотаріуса Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області про право на спадщину за законом від 28.02.2020, реєстровий № 2-76. Право власності на 1/2 частку вказаної квартири зареєстровано за [PERSON] до 01.01.2013, що вбачається з листа КП КОР «Південне БТІ» № 849 від 20.06.2022. За даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 202315861 від 28.02.2020, рішення про реєстрацію іншої 1/2 частки права власності на вказану квартиру за [PERSON] прийнято державним нотаріусом Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.Г., індексний номер: 51384349, номер запису про право власності: 35720473, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2042896032103; 2) 1/2 частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наданим позивачем оригіналом договору дарування квартири, посвідченим приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Савчук Н.І. 07.12.2018, реєстровий № 593. Згідно з оригіналом витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 148584847 від 07.12.2018, рішення про державну реєстрацію вказаного права прийнято приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Савчук Н.І., індексний номер: 44482316 від 07.12.2018, номер запису про право власності: 29326033, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1715266932103. 22.01.2022 Другою білоцерківською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 29/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] . На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/35520 від 23.12.2021. З матеріалів наданої спадкової справи вбачається, що [PERSON] зробив заповідальне розпорядження від 17.11.2021, відповідно до якого квартиру [ADDRESS] , заповів в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] . З заявами про прийняття спадщини після [PERSON] звернулись [PERSON] та [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] . Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади № 2022/000825675 від 17.10.2022, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 25.10.2022, реєстрові номери 1-301, 1-302, [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] успадкували по 1/2 частці квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70424035, 70424063 від 25.10.2022, номери у Спадковому реєстрі: 69839897, 69839911. За даними витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 313293097, 313293375 від 25.10.2022, рішення про реєстрацію прав по 1/2 вказаної квартири за [PERSON] та [PERSON] прийнято реєстратором Другої білоцерківської державної нотаріальної контори Мельничук М.В., індексні номери 65244637, номери записів про право власності: 48237155, 48237189 відповідно. Постановою державного нотаріуса Другої білоцерківської державної нотаріальної контори Мельничук М.В. № 2227/02-31 від 25.10.2022 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке померлий [PERSON] прийняв після смерті своєї матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та після якої Другою білоцерківською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за № 832/2021, але не оформив своїх спадкових прав, та яка прийняла спадщину після померлого сина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та після якого Другою білоцерківською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за № 241/2020, але не оформила своїх спадкових прав. Причиною відмови вказано відсутність документів, що підтверджують родинні стосунки з померлим. Судом досліджено вказані спадкові справи Другої білоцерківської державної нотаріальної контори. За матеріалами спадкової справи за № 832/2021 [PERSON] був єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлої матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та яка також прийняла спадщину згідно матеріалів спадкової справи за № 241/2020 після померлого сина [PERSON] , який помер [INFO] . До спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . До спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачем для огляду надано суду оригінали документів, зокрема: технічний паспорт КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» та будинкову книгу на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; технічний паспорт\~ КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; технічний паспорт КОУ ЖКГ «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» та будинкову книгу на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; свідоцтва про смерть [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; довідки про причину смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; свідоцтво про право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; довіреність [PERSON] від 23.06.2020 на ім`я [PERSON] для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] ; договір дарування квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстровий № 543 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 185533803 від 07.12.2018; договір дарування квартири від 07.12.2018, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстровий № 593 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 148585040 від 07.12.2018. Згідно з актом ЖЕК № 6 від 06.01.2023 № 01/2023 про фактично проживаючих осіб, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не зареєстровані, але фактично проживають з листопада 2019 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень статті 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями частини 2 статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття. Судом встановлено, що [PERSON] є одним із двох спадкоємців за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] частини його майна, яке за життя оформлене померлим належним чином. Крім того, померлий [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та після якої Другою білоцерківською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за № 832/2021, але не оформив своїх спадкових прав, та яка прийняла спадщину після померлого сина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та після якого Другою білоцерківською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за № 241/2020, але не оформила своїх спадкових прав на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). У четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1268 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до абз. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно з положеннями ст. 3 вказаного Закону місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Відповідно до роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. З огляду на вказане суд дійшов висновку про підтвердження факту проживання позивача разом з померлим [PERSON] . Відповідно до роз`яснень у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (п.3.3) зазначається, що найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. У постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року по справі № 227/3750/19 вказано, що відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно із частиною 1 статті 81, частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] не оформив та не зареєстрував своїх спадкових прав, а також правовстановлюючих документів на майно після померлих родичів, при цьому позивач прийняв спадщину після його смерті, однак не має змоги оформити її у зв`язку з відсутністю відповідних документів та відповідної реєстрації права власності нерухомого майна, тому вимоги останнього підлягають захисту в судовому порядку, оскільки позивач не має можливості в інший спосіб отримати свідоцтво про право власності на частину прийнятого в спадщину, однак не оформленого спадкового майна. Таким чином, вимоги позову є цілком обґрунтованими та таким, що підлягають до задоволення, тож суд вважає за можливе встановити факт проживання позивача з померлим [PERSON] та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на частину спадкового майно після померлого, а отже позов слід задовольнити.

Outcome: approved