Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ізмаїльський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона є власницею квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] є тіткою позивачки. Відповідачка за даною адресою зареєстрована з 23.04.2019 року, але ніколи не проживала у квартирі. У травні 2019 року відповідачка виїхала до родичів до Росії та де саме проживає на даний час позивачці не відомо. На теперішній час відповідачка не знята з реєстраційного обліку, що позбавляє позивачку як власницю квартири в повній мірі користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, справу розглянути у її відсутність, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.37). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, заяв чи клопотань по справі суду не надала, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивачки. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надав. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрована власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину серії та номер 3760, виданого 17.09.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльської міського нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І., що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та Інформацією з Державного реєстру речових прав від 15.03.2023 року №325816982 (а.с.8, 9, 10, 38-39). Згідно з рішенням Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області №2252-VIII від 29.12.2022 року «Про перейменування об`єктів топоніміки в м.Ізмаїл Ізмаїльського району Одеської області (другий та третій блок) вулицю Гагаріна перейменовано на вулицю Європейську. Відповідачка [PERSON] зареєстрована у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями будинкової книги (а.с.11-14) та довідкою Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області про місце реєстрації фізичних осіб від 20.12.2022 року (а.с.18). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] та товаришує з нею з 2015 року, буває часто у неї в гостях. [PERSON] ніколи у квартирі [PERSON] вона не бачила, їй відомо, що остання поїхали до Росії та на даний час з нею неможливо зв`язатися. Особистих речей [PERSON] у квартирі немає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 2017 року вона проживає у квартирі [ADDRESS] та спілкується з [PERSON] . Зі слів [PERSON] їй відомо, що у вона зареєструвала у своїй квартирі [PERSON] . На даний час речей [PERSON] у квартирі немає, вона там не проживає взагалі. Отже, відповідачка за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] не проживає, що вбачається з пояснень свідків та поштового відправлення, яке повернуто на адресу суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.20-21). Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст. 7 цього Закону зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин, оскільки відповідачка за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] не проживає понад один рік, вона втратила право користування житлом. Своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачці, відповідачка створює перешкоди в реалізації нею в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власниці зазначеного майна, тобто порушує ч.ч. 1,2 ст. 317, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрація місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , оскільки позовні вимоги обґрунтовані. За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved