Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

представник адвокат Гринь Л.В. в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та понесені витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначила, що 05.03.1995 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу з відповідачем мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Донька проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, має стабільний заробіток. Позивач працює, але часто хворіє, вимушена значні кошти використовувати на придбання ліків та операцій. Відповідач добровільно коштів на утримання доньки надавати не бажає, на даний час вони з відповідачем розлучаються, тому він припинив надавати кошти на утримання доньки. Ухвалою суду від 13.03.2023 відкрито провадження та постановлено здійснювати судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, в позові зазначено про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення справи від нього не надходило. У відзиві відповідач [PERSON] зазначив, що не погоджується з позовними вимогами, рекомендований розмір стягнення аліментів на одну дитину частка заробітку платника аліментів, а не 1/3 частки, що перевищує розмір встановлений законом. Позивачем не наведено підстави для збільшення частки аліментів. Він з донькою зареєстрований за однією адресою. Позивачем не надано доказів для підтвердження витрат, які здійснюються на утримання дитини, та не зазначено частку коштів, яку було витрачено із доходів матері. Підстави для збільшення частки відсутні. Витрати на правничу допомогу розмірі 5000 грн. є завищеними, не доведеними та не підлягають відшкодуванню. Справи про стягнення аліментів є поширеними, не вимагають довготривалої підготовки. На звіті відсутні підпис та реквізити замовника, відсутній акт приймання - передачі послуг. Витрати на правничу допомогу є неспівмірними зважаючи на малозначність справи. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Із копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05.03.1994, судом встановлено, що сторони 05.03.1994 зареєстрували шлюб, актовий запис №112 (а.с.10). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з положеннями ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з того, що сторони мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини та зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, відносно стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, інших обставин, що мають значення для справи. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач є батьком дитини та нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Домовленість між батьками щодо виконання даного обов`язку відсутня. За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо. При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст.182 СК України, бере до уваги, що дитини проживає разом з матір`ю, батько матеріальної допомоги на утримання не надає; та враховує розмір витрат, необхідних для забезпечення дитини повноцінним харчуванням, сезонним одягом, речами особистої гігієни, тощо. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки позивач не довела на підставі належних і допустимих доказів, що є її обов`язком в силу норм ст.81 ЦПК України, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, та що потреби дитини обґрунтовують стягнення аліментів у зазначеному розмірі. За таких обставин, з огляду на об`єктивну потребу дитини сторін у забезпеченні належного матеріального її утримання, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, та, з урахуванням обставин даної справи, стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини. Вказаний розмір аліментів є справедливим та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав неповнолітньої дитини в даній справі. Разом з тим, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду, за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення чи поліпшення стану здоров`я, тощо. Згідно з ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Положеннями ст.59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною 1 ст.15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень ч.1, п.1, 4 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, представником позивачки - адвокатом Гринь Л.В. в обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу було надано ордер №1043660 від 01.03.2023 р., Договір №б/н від 23.02.2023, звіт про виконанні роботи до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 23 лютого 2023 року. Судом встановлено, що згідно 4.3.Договору гонорар адвоката фіксований 5 000 грн, та п.4.9. Договру зазначає, що оплата гонорару здійснюється упродовж (не пізніше) одного місяця з дня ухвалення судового рішення або у продовж п`яти днів з дня виставлення рахунку-фактури по оплату послуг. Отже в даному випадку витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Враховуючи заперечення відповідача щодо розміру понесених позивачем судових витрат, характер виконаної адвокатом роботи згідно звіту, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, часткове задоволення вимог, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. на користь держави. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснювалося.

Outcome: partial