Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в обґрунтування якої зазначила, що шлюб з відповідачем зареєстрований 31.08.2012, про що зроблений актовий запис № 689 у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини між сторонами не склалися через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні життя. З початку січня 2022 року сторони мешкають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить його розірвати. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча працює не будучи офіційно працевлаштованим, отримує 15000 грн на місяць, тобто має можливість надавати таку допомогу, в зв`язку чим позивач просить стягнути на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дітей, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, позивач просить стягнути на її утримання 3000 грн щомісяця до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] трьох років, стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1073,60 грн та 1500 грн витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 07.02.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини: шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Шлюб зареєстрований 31.08.2012, прізвище відповідача під час реєстрації шлюбу змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-7). Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не бажає відновляти шлюбні стосунки, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на взаємній згоді чоловіка та жінки, а позивач не бажає відновляти шлюбні стосунки, оскільки це суперечить її інтересам, суд вважає позов в частині розірвання шлюбу обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Оскільки позивач просила не змінювати прізвище після розірвання шлюбу, при ухваленні рішення про розірвання шлюбу суд залишає їй прізвище, надане при його реєстрації. Судом встановлено, що позивач разом із дітьми зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вказано у статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При встановленні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено у ч.ч. 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи викладене, суд бере до уваги інтереси малолітніх дітей та майнове становище відповідача, який є працездатним та має можливість надавати матеріальну допомогу, тому задовольняє позов в частині стягнення аліментів на дітей у повному обсязі та стягує аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, проте не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною, сином [PERSON] , [INFO] повноліття. Отже в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~-\~батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох\~років. Право\~на утримання\~вагітна дружина,\~а також\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має незалежно\~від того,\~чи вона\~працює,\~та незалежно\~від її\~матеріального становища,\~за умови,\~що чоловік\~може надавати\~матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Судом встановлено, що менша дитина донька [PERSON] , народилася [INFO] , отже позивач має право на утримання до досягнення донькою 3-х років незалежно від її матеріального становища та наявності чи відсутності в неї роботи. Утримання, яке просить позивач стягнути на свою користь (3000 грн щомісяця) на час ухвалення рішення суду не суттєво перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб, що становить 2684,00 грн., тому вважає розмір утримання виваженим, справедливим і ненадмірним. Крім того суд зазначає, що визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. На підставі викладеного суд прийшов до переконання в обґрунтованості позову в частині стягнення утримання на дружину та його задоволенні. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме: стягує з відповідача на користь держави мінімальний судовий збір за подання позову майнового характеру (стягнення аліментів) на час подання позову до суду у розмірі 1073,60 грн. та стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за вимогу про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Між [PERSON] та адвокатом Файзулаєвою М.Х. укладено договір № 4 від 03.02.2023 про надання правової (правничої) допомоги, наданий акт узгодження вартості надання правової допомоги (а.с. 13, 15), згідно яких позивачем сплачено 1500 грн. Згідно ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже суд вважає, що позивачем доведено співмірність заявлених витрат та належні докази їх дійсності, необхідності, розумності розміру з урахуванням складності справи та стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

Outcome: partial