Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Представник позивача адвокат Бацей Т.М. звернулася до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення коштів. Як підставу для звернення до суду із даною позовною заявою зазначила той факт, що з 21 серпня 2009 року по 25 січня 2018 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Протягом 2014-2016 років між [PERSON] та його матір`ю [PERSON] укладалися договори дарування грошей. Всі отримані від матері в дар кошти відповідач витратив на оплату вартості квартири, яку придбав у житлово-будівельному кооперативі Водограй, вартістю 1 243 000,00 грн., здійснення ремонту в даній квартирі та придбання побутової техніки, меблів, предметів вжитку. Позивач [PERSON] зверталася до [PERSON] з проханням провести оформлення договорів дарування коштів у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме нотаріально посвідчити їх. Однак відповідач не дотримався цього, не вжив належних заходів для його оформлення і на даний час придбана квартира є предметом судового спору між Відповідачем та його колишньою дружиною. В даний час відповідач [PERSON] утримує у себе грошові кошти позивача, які вона йому передала для купівлі нерухомості виключно для себе, без достатніх на те правових підстав. На усні прохання щодо повернення отриманих коштів відповідач не реагує та кошти не повертає. Позивач звернулася до відповідача 15 червня 2021 року з письмовою заявою про повернення грошей в сумах: 950 000 грн, (що в еквіваленті становить 60 000 доларів США), 244 548 грн (що в еквіваленті становить 10 000 євро), 292 019 грн (що в еквіваленті становить 10 000 евро), 286 733,57грн (що в еквіваленті становить 10 000 євро) в порядку досудового врегулювання спору. Відповідач не відреагував жодним чином на це. Саме тому, є підстави в судовому порядку стягнути вказані грошові кошти. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Надала суду письмові пояснення відповідно до змісту яких позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Просила вимоги позову задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти. Також пояснила, що дійсно з грудня 2014 року по квітень 2017 року позивач дарувала грошові кошти відповідачі та оформляла це відповідними договорами дарування коштів. Однак, вказані договори укладені з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки нотаріально не посвідчення. Саме тому, дані договори є нікчемними, що в свою чергу дає право у позивача вимагати повернення коштів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні будучи допитаним в якості свідка показав, що коли він перебував в шлюбі із [PERSON] його матір [PERSON] допомагала йому матеріально. Вона дала йому кошти для придбання та ремонту квартири, а також на облаштування квартири. Він з мамою укладав договори дарування грошових коштів, однак у нотаріуса їх не посвідчував. Вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача в судовому зсіданні вказала, що позивач [PERSON] дійсно допомагала своєму сину придбати житлову квартиру, зробити в ній ремонт, а також обладнати її меблями та технікою. В ході цього, сторони між собою укладали договори дарування грошових коштів, однак не посвідчували їх нотаріально в порушення вимог законодавства. Даний факт підтверджений рішеннями судів, які мають преюдиційне значення для даного спору. Саме тому, їх сторона визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення. Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача та його представника, заслухавши покази свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З 21 серпня 2009 року по 25 січня 2018 року відповідач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 25 грудня 2014 року між [PERSON] та його матір`ю [PERSON] укладений договір дарування грошей на суму 950 000,00 грн. 01 вересня 2015 року між ними укладено також договір про дарування коштів в сумі 244 548 грн. (що в еквіваленті становить 10 000 євро). 11 лютого 2016 року сторони уклали договір дарування коштів в сумі 292 019 грн. (що в еквіваленті становить 10 000 євро), а 10 квітня 2017 року - 286 733,57 грн. (що в еквіваленті становить 10 000 євро). Дані обставини встановлені постановою Чернівецького апеляційного суду від 21.02.2019, а також договорами дарування грошових коштів (а.с. 5-8, 13-17). Як вбачається з Рішення №433 від 30.01.2015 голови кооперативу про прийняття асоційованого члена (а.с. 9) та довідки ЖБК «Водограй» (а.с. 10, то відповідач [PERSON] вносив вступні та пайові внески для придбання квартири в житлово-будівельному кооперативі Водограй за адресою: [ADDRESS] , вартістю 1 243 000,00 грн. Факт набуття у право власності вказаної квартири відповідачем підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав (а.с. 12). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що дійсно ініціатором придбання житлової квартири для відповідача була його матір [PERSON] . Остання протягом тривалого часу передавала грошові кошти в значному розмірі сину для внесення платежів за квартиру, а в подальшому для проведення ремонту та обладнання її. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В силу частини п`ятої статті 719 ЦК України, договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.220 ч.1 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно ст.236 ч.1 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Стаття 216 ЦК України передбачає правові наслідки недійсності правочину. Так, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава на якій воно було набуте, згодом відпала. Тому, відповідач має виконати свій обов`язок, покладений на нього ст. 216 ЦК України, належним чином. При цьому суд звертає увагу на ту обставину, що стороною відповідача визнано позовні вимоги, що відповідно до вимог ст.206 ЦПК України, є підставою для задоволення позову. Таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У зв`язку з викладеним, судом встановлено та матеріалами справи доведено, що укладені між сторонами договори дарування грошей є нікчемними, а тому є підстави для застосування наслідків такої нікчемності у виді стягнення безпідставно набутих грошових коштів з відповідача на користь позивача. Саме тому, наявні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved