Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

14.09.2022 до Рівненського міського суду надійшла на розгляд позовна заява [PERSON] (далі - позивач) до Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг (далі - відповідач 1) про відшкодування шкоди завданої пошкодженням майна в сумі 102 021, 44 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на праві приватної власності йому належить транспортний засіб - легковий автомобіль «BMW 530D», реєстраційний номер [NUMBER] . 10.01.2022 близько 18-ої години, [PERSON] , керуючи належним йому транспортним засобом «BMW 530D» д.н.з. [NUMBER] , рухався по вул. Поповича в м. Рівне. В один момент він відчув удар в днище автомобіля та відразу зупинився. Вийшовши із автомобіля [PERSON] побачив, що здійснив наїзд на кришку каналізаційного люка. При огляді кришки було виявлено відсутність двох фіксаторів, за допомогою яких кришка тримається на ободі люка. Відкриття люку відбулося в результаті наїзду колесом автомобіля на ту його частину, де відсутній фіксатор. Для належного фіксування дорожньо-транспортної пригоди були викликані працівники поліції, які склали відповідні документи. Також поліцейські склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] за те, що він 10.01.2022 року о 18 год. 10 хв. в м. Рівне, вул. Поповича, 51 керуючи транспортним засобом «BMW 530 D» д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на відкритий (закритий) люк, який знаходився на проїзній частині, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1 та п. 2.3-Б ПДР України. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 21.01.2022 у справі №569/851/22 провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вартість матеріального збитку завданого йому внаслідок ДТП, з урахуванням висновку експертного автотоварознавчого дослідження №228.22ЕД від 22.02.2022 становить 102 021,44 грн. Ухвалою суду від 20.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 23.01.2023 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (далі- відповідач 2, РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал»). 09.02.2023 відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву, згідно з яким РОВКП ВКГ\~«Рівнеоблводоканал»стверджує, що вулиця Поповича знаходиться на балансі та обслуговуванні Комунального Рівненського шляхово - експлуатаційного управління автомобільних доріг, на якій сталась ДТП за участі автомобіля позивача, а тому саме воно повинно здійснювати постійний контроль за станом усіх елементів дороги та розташованих на ній каналізаційних споруджень, проте допустило бездіяльність, що є підставою для покладення на нього обов`язку відшкодування завданої майнової шкоди відповідно до ст. 1166 ЦК України. При цьому Комунальне Рівненського шляхово - експлуатаційне управління автомобільних доріг мало своєчасно виявити та усунути перешкоду дорожньому руху, а у разі неможливості її негайного усунення - невідкладно позначити аварійну ділянку дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами та повідомити РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» про вказану аварійну ситуацію. За наведеного просить суд відмовити у задоволенні позову до відповідача 2. Представник позивача у судовому засіданні 24.03.2023 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача 1 у судовому засіданні 24.03.2023 заперечив щодо задоволення позову, з огляду на те, що відповідати за матеріальну шкоду, завдану позивачу внаслідок ДТП повинно РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал». У судовому засіданні 24.03.2023 представник відповідача 2 просив суд відмовити у задоволенні позову до РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив таке. [PERSON] на праві приватної власності належить транспортний засіб - легковий автомобіль «BMW 530D», реєстраційний номер [NUMBER] . 10.01.2022 року близько 18-ої години, [PERSON] , керуючи належним [PERSON] транспортним засобом «BMW 530D» д.н.з. [NUMBER] , рухався по вул. Поповича в м. Рівне. В один момент він відчув удар в днище автомобіля та відразу зупинився. Вийшовши із автомобіля [PERSON] побачив, що здійснив наїзд на кришку каналізаційного люка. При огляді кришки було виявлено відсутність двох фіксаторів, за допомогою яких кришка тримається на ободі люка. Відкриття люку відбулося в результаті наїзду колесом автомобіля на ту його частину, де відсутній фіксатор. Для належного фіксування дорожньо-транспортної пригоди були викликані працівники поліції, які склали відповідні документи. Також поліцейські склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] за те, що він 10.01.2022 року о 18 год. 10 хв. в м. Рівне, вул. Поповича, 51 керуючи транспортним засобом «BMW 530 D» д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на відкритий (закритий) люк, який знаходився на проїзній частині, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1 та п. 2.3-Б ПДР України. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 21.01.2022 у справі № 569/851/22 провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Листом Управління патрульної поліції у Рівненській області від 21.02.2022 №7560/41/30/02-2022 водія [PERSON] повідомлено, що 14.01.2022 начальникові відділу експлуатації водопровідних мереж та внутрішньо-будинкових мереж м. Рівне РОВКП ВКГ, вручено вимогу (припис) на усунення недоліків, що зібрані та зафіксовані поліцейськими на місці дорожньо-транспортної пригоди, в терміни згідно ДСТУ 3587-97. Також щодо нього складено протокол за ч. 4 ст. 140 КУпАП Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 18.02.2022 у справі № 569/1222/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та піддано штрафу в розмірі 680 грн.. Відповідно до листа Департаменту інфраструктури та благоустрою Рівненської міської ради від 04.08.2022 №324-05 вулиця Поповича знаходиться на балансі та обслуговуванні Комунального Рівненського шляхово - експлуатаційного управління автомобільних доріг. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 228.22ЕД від 22.02.2022, проведеного судовим експертом Картавовим Ю.О., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «BMW 530D» реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в ДТП 10.01.2022, станом на момент ДТП, становить 154 628, 34 грн (п. 1 висновку). Ринкова вартість автомобіля «BMW 530D» реєстраційний номер [NUMBER] з врахуванням пошкоджень наявних після ДТП 10.01.2022 p., станом на момент ДТП становить 52 606, 90 грн (п. 2 висновку). Експерт прийшов до висновку, що автомобіль відновлювати економічно недоцільно, оскільки вартість відновлювального ремонту (280 566, 80 грн) перевищує вартість досліджуваного автомобіля до його пошкодження (154 628, 34 грн). Якщо вартість відновлювального ремонту на момент оцінки перевищує ринкову вартість КТЗ на момент пошкодження, то матеріальний збиток приймається в розмірі, що дорівнює ринковій вартості КТЗ, тобто 154 628, 34 грн. Зважаючи на те, що пошкоджений транспортний засіб, ринкова вартість якого з врахуванням пошкоджень наявних після ДТП становить 52 606,90 грн, залишився у позивача, вартість матеріального збитку становитиме 102 021,44 грн (154 628,34 грн - 52 606,90 грн). Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 16 Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі Закон № 3353-XII), водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. У частині першій статті 24 Закону № 3353-XII передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», який чинним від 01 січня 1998 року (далі ДСТУ 3587-97). Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів. Люки оглядових колодязів повинні відповідати вимогам ГОСТ 3634. Відхилення висотної позначки кришки люка відносно рівня покриття проїзної частини не повинно перевищувати 1,0 см (пункт 3.1.7 ДСТУ 3587-97). Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (далі Єдині правила), ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями. Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (пункт 11 розділу 2 «Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій» Єдиних правил). Указані правила є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів (п. 1 зазначених Правил). Враховуючи викладені вище положення закону, а також те, що балансоутримувачем вулично-дорожньої мережі по вул. Поповича у м. Рівне, на якій сталась ДТП за участі автомобіля позивача, є Комунальне Рівненське шляхово - експлуатаційне управління автомобільних доріг, а відтак\~саме воно\~повинно було\~здійснювати постійний\~контроль за\~станом усіх\~елементів дороги\~та розташованих\~на ній\~каналізаційних споруджень,\~проте допустило\~бездіяльність,\~що є\~підставою для\~покладення на\~відповідача 1 обов`язку відшкодування [PERSON] завданої майнової шкоди відповідно до статті 1166 ЦК України в сумі 102 021,44 грн (сто дві тисячі двадцять одну грн. 44 коп.). Вказані висновки суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.10.2019 у справі № 639/2132/18. При цьому вимоги позивача до РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоконал» не підлягають до задоволення, з огляду на те, що останнє є неналежним відповідачем, тобто особою, притягнутою позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. З огляду на викладене вище позов [PERSON] до Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг, Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" про відшкодування шкоди завданої пошкодженням майна підлягає до часткового задоволення. Крім того, стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Також суд зазначає, що відповідно дост. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (ст. 1 вищевказаного Закону). За приписами ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", видами адвокатської діяльності є, зокрема надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. З викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16). Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Так, на підтвердження своїх витрат на правову допомогу представником долучено до матеріалів справи: копію договору про надання правової допомоги від 25.08.2022, копію квитанції №0.0.2661972161.1 від 02.09.2022, ордер серії ВК №1051641 від 25.08.2022 Відповідно до розділу 4.2 Договору про надання правової допомоги від 25.08.2022, сторонами узгоджено, що за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі 3 000, 00 грн на протязі 10 днів після укладення договору. Отже, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Вказаної правової позиції дотримується Верховний суд у постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19. Таким чином судом встановлено, що позивач отримав правничу допомогу і поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000, 00 грн. Крім того, суд зазначає, що положеннями ст. ст. 133, 139 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, тощо. Як убачається з матеріалів справи, висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 228.22ЕД від 22.02.2022 проведено за заявою позивача було в межах підготовки подання позовної заяви до суду та сплачено за таку експертизу згідно дубліката чека від 12.01.2022 - 6 100, 00 грн. З огляду\~на викладене\~з Комунального\~Рівненського шляхово-експлуатаційного\~управління автомобільних\~доріг на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 9 100, 00 грн. (3 000, 00 грн + 6 100, 00 грн). Також відповідно\~до вимог\~ч.\~1\~ ст.\~141\~ЦПК України,\~з Комунального\~Рівненського шляхово-експлуатаційного\~управління автомобільних\~доріг на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 020, 22 грн

Outcome: partial