Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

У грудні 2022 року представник позивача адвокат Дробчак Л.В. звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 грудня 2022 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20.10.2017 року було укладено шлюб між позивачем та [PERSON] , зареєстрований Відділом Гусятинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №98. Сторони мають спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Полтави по справі № 552/5804/22 від 06.12.2022 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Діти з жовтня 2021 року проживали з матір`ю в м. Харкові, а на сьогоднішній день у зв`язку повномасштабним вторгненням російської федерації в України та постійними обстрілами, вимушені були виїхати в Республіку Вірменія. Відповідач з ними не спілкується, їх буттям не переймається, діти повністю знаходяться на утриманні позивача та її батьків. Позивачу важко утримувати двох дітей та самостійно забезпечувати на належному рівні всі їх вікові потреби. Крім того діти часто хворіють, що вимагає витрат. Враховуючи, що відповідач ухиляється від належного добровільного утримання малолітніх дітей просить стягнути з нього аліменти в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2022 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 10 січня 2023 року було відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Представником позивача 20.03.2023 подано заяву, в якій вона не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачем у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про призначення судового засідання не подавались. Копію ухвали про відкриття провадження у справі із копією позову та додатків до нього, направлені на адресу проживання відповідача, про що свідчить зворотне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». Крім того, відповідач повідомлений про розгляд справи телефонограмою та копію ухвали про відкриття провадження у справі із копією позову та додатків до нього, направлено на зазначену відповідачем електронну адресу. Отже, відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи належним чином. Суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, сторони мають спільних малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Рішенням Київського районного суду м. Полтави по справі № 552/5804/22 від 06.12.2022 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Згідно відомостей викладених в позовній заяві діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Як на підставу стягнення з відповідача аліментів на двох дітей у розмірі 1/2\~від заробітку\~(доходу)\~платника аліментів\~щомісячно,\~ позивачка посилається на те, що діти хворіють, що вимагає значних витрат, на підтвердження чого надала: - довідку про огляд лікаря-педіатра Поліклініки «Мамин дом» від 22.10.2021 року, відповідно до якого у [PERSON] діагноз: ГРВІ; - протокол ультразвукового дослідження сечовивідної системи в Поліклініці «Мамин дом» від 31.10.2021 року, відповідно до якого у [PERSON] діагноз: [PERSON] . Реакція в обох нирках. - довідку про огляд лікаря-педіатра Поліклініки «Мамин дом» від 28.09.2021 року, відповідно до якого у [PERSON] діагноз: ГРВІ. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей - це обов`язок батьків. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька. Відповідно до\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище\~дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей,\~непрацездатних\~чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір\~прожиткового мінімуму\~для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.\~2\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до матеріалів справу позовну заяву подано до суду 27.12.2022 року. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки та стягнення з відповідача аліментів на утримання на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 грудня 2022 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, є достатнім для задоволення потреб дитини відповідного віку. Так як позивачкою не надано суду доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти в більшому розмірі, то в іншій частині в позові необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто 27.12.2022 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 185 СК України, та

Outcome: partial