Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. 04 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, у відповідності до якого позивач передала відповідачу грошові кошти у розмірі 94\~500,00 грн на строк один рік. Укладення договору позики підтверджується розпискою від 04.04.2019 року написаною [PERSON] власноруч. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, борг не повернув. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з метою врегулювати спір в позасудовому порядку, однак відповідач ігнорує пропозиції позивачки. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду, просить стягнути з відповідача суму боргу, інфляційні витрати та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання. Відзив на позовну заяву не надходив Процесуальні дії у справі 09 вересня 2022 року Комунарського районного суду м. Запоріжжя справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 31 жовтня 2021 року справу передано на розгляд судді Дмитрієвої М.М., ухвалою від 02 листопада 2021 року відкрито провадження у справі. 21 грудня 2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] повідомлена своєчасно та належним чином, у судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] , повідомлений своєчасно та належним чином, у судові засідання на 12 січня 2023 року, на 09 лютого 2022 року та 30 березня 2023 року не прибув, причини його неявки суду не відомі. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Установлені судом фактичні обставини у справі Судом встановлено,\~що 04\~квітня 2019\~року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~укладено договір\~позики,\~у відповідності\~до якого\~позивач передала\~відповідачу грошові\~кошти у\~розмірі 94\~500,00\~грн.\~на строк\~один рік.\~Укладення договору\~позики підтверджується\~розпискою від\~04.04.2019\~року,\~написаною [PERSON] \~власноруч,\~належним чином\~засвідчена копія\~якої міститься\~в матеріалах\~справи. У позовні заяві викладений розрахунок індексу інфляції за період з квітня 2020 року по червень 2022 року, відповідно до якого інфляційні витрати становлять 28790, 22 грн. 3% річних за період з 04 квітня 2020 року по 04 липня 2022 року становлять 6343,00 грн. Позиція суду та нормативно правове обґрунтування Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Частиною 1 ст. 1049 ЦК передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що на теперішній час відповідачем не сплачено суму боргу в повному обсязі. Вказане дає підстави для стягнення на користь позивачки інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник відповідно до частини другої статті 625\~ЦК України зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час невиконання рішення суду про стягнення суми. Оскільки законом встановлено обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу із урахуванням рівня інфляції та 3% річних від простроченої суми за увесь час прострочення виконання ним свого грошового зобов`язання, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає у кредитора за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, тобто до моменту сплати ним всієї суми боргу та проведення повного розрахунку. До позовної заяви додано розрахунок 3 % річних за період з 04.04.2020 рого до 04.07.2022 року з розрахунку 821 днів прострочення виконання боргового зобов`язання. Позивачка розрахувала суму 3 % річних у розмірі 6343,50грн. Суд перевірив правильність нарахування зазначених сум. Розрахунок 3% річних: [Проценти] = [Сума боргу] * [Процентна ставка (%)] / 100% * [Кількість днів] / [Кількість днів у році] Де: [Сума боргу]сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)]проценти річних; [Кількість днів]кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році]кількість днів у календарному році. Період розрахунку: з 04.04.2020 року по 04.07.2022 року - 821 день. Розмір боргу становить 94 000,00 грн., тому 94 000,00 * 3% / 100% * 821 / 365 = 6343 грн. 06 коп. Таким чином, 3% річних, за період з 04.04.2020 року по 04.07.2022 року, становить 6343 грн. 06 коп. Позивач заявляє до стягнення 3% річних у розмірі 6343,00 грн. Оскільки позивач просить стягнути 3% річних в розмірі 6343,00 грн., то суд не може вийти за межі позовних вимог та стягнути більше ніж просить позивач. Крім того позивачем надано і розрахунок інфляційних збитків, де заявлено до стягнення у розмірі 2879,22 грн. Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу Українив цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012). Отже сума інфляційних витрат складається з: ІІс (100,80 : 100) х (100,30 : 100) х (100,20 : 100) х (99,40 : 100) х (99,80 : 100) х (100,50 : 100) х (101,00 : 100) х (101,30 : 100) х (100,90 : 100) х (101,30 : 100) х( 101,00: 100) х (101,70 : 100) х (100,70 : 100) х (101,30 : 100) х (100,20 : 100) х (100,10 : 100) х (99,80 : 100) х (101,80 : 100) х (102,80 : 100) х (101,80 : 100) х ( 100,90 : 100) х (101,10 : 100) х (101,00 : 100) х (101,20 : 100) х (100,90 :100) х ( 100,80 : 100) х (100,60 : 100) х (101,30 : 100) х (101,60 : 100) х (104,50 : 100) х (103,10 : 100) х (102,70 : 100) = 1,30627896 Інфляційне збільшення: 94\~000,00 х 1,30627896 94\~000,00 28 790,22 грн. Таким чином, сума інфляційних втрат становить 28 790,22 грн. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви позивача. Розподіл судових витрат. У зв`язку із задоволенням позову відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved