Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказує, що шлюб між ними\~ було укладено 14 червня 2008 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з\~ відповідачем не склалося, у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. На даний момент подружжя не підтримує шлюбних відносин, у кожного окреме господарство та роздільний бюджет. Тобто сім`я вже не існує, продовження подружнього життя неможливе та недоцільне, тому просить їх шлюб розірвати.\~\~\~\~\~ Ухвалою від 07 березня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 23 березня 2023 року. Ухвалою від 23 березня 2023 року вирішено проводити заочний розгляд справи, судове засідання відкладено на 31 березня 2023 року, відповідача [PERSON] ухвалено повідомити шляхом поміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала\~ заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в\~ судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом поміщення оголошення на сайті, яке було розміщено для загального відома 23 березня 2023 року. таким чином відповідач [PERSON] у відповідності до ч.11 ст 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відзиву на позов не подав. Суд за встановлених обставин ухвалює провести розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі, з винесенням заочного рішення по справі, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України, коли у\~ разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, заперечення на позов не подав, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування даних умов. Крім того, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.\~ Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази,\~ приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами укладено 14 червня 2008 року\~\~ згідно свідоцтва про шлюб (повторного) серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6)\~\~\~\~ З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини.\~\~\~ Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Правові підстави розірвання шлюбу викладені у Сімейному кодексі України. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно\~ до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням обставин справи, враховуючи те,\~ що сторони спільно не проживають,\~ позиції позивача щодо неможливості подальшого збереження шлюбу, суд приходить до висновку,\~ що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам сторін та неповнолітньої дитини, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Беручи до уваги викладене, те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, оскільки позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб між сторонами, оскільки законодавством України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Також відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище. На підставі\~ викладеного,

Outcome: approved