Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернувся до суду з вищевказаною заявою в обґрунтування якої вказав, що йому, на праві приватної власності, належить житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею - 97,2 кв.м., житловою площею - 37,6 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 13 березня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 870. Заявник зареєстрував право власності на житловий будинок у бюро технічної інвентаризації, що підтверджується реєстровим надписом за № 2 в реєстровій книзі (№ 350), датованою 1998 роком. Проте, у зв`язку із зміною нумерації житлових будинків по [ADDRESS] відбулось дублювання номерів будинків, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.01.2023 року, згідно з яким власником будинку [ADDRESS] , загальною площею - 56,1 кв.м., житловою площею - 20,6 м , та земельної ділянки площею 0,25 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за цією ж адресою, є [PERSON] . Право власності на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] набув на підставі договору купівлі-продажу від 18 листопада 2020 року, посвідченого державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1529. У січні 2023 року з приводу дублювання нумерації житлових будинків з різними технічними характеристиками та різних власників за [ADDRESS] , заявник звернувся до Сквирської міської ради з проханням щодо зміни адреси належного йому житлового будинку з номера [ADDRESS] і отримав відмову, оскільки, як зазначено у листі Сквирської міської ради, у зв`язку з виявленням дублювання номерів об`єктів нерухомого майна, зміна, коригування адреси здійснюються на підставі рішення суду, відповідно до п. 52 «Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2021 № 690. Заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] належить право власності на житловий будинок за [ADDRESS] , загальною площею - 97,2 кв.м., житловою площею - 37,6 кв.м. Заявник в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд розглянути за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Сквирської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи в його відсутності, заперечень щодо заяви не надав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності, належить житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею - 97,2 кв.м., житловою площею - 37,6 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 13 березня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 870. Заявник зареєстрував право власності на житловий будинок у бюро технічної інвентаризації, що підтверджується реєстровим надписом за № 2 в реєстровій книзі (№ 350), датованою 1998 роком. Проте, у зв`язку із зміною нумерації житлових будинків по [ADDRESS] відбулось дублювання номерів будинків, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.01.2023 року, згідно з яким власником будинку [ADDRESS] , загальною площею - 56,1 кв.м., житловою площею - 20,6 м , та земельної ділянки площею 0,25 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за цією ж адресою, є [PERSON] . Право власності на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] набув на підставі договору купівлі-продажу від 18 листопада 2020 року, посвідченого державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1529. У січні 2023 року з приводу дублювання нумерації житлових будинків з різними технічними характеристиками та різних власників за [ADDRESS] , заявник звернувся до Сквирської міської ради з проханням щодо зміни адреси належного йому житлового будинку з номера [ADDRESS] і отримав відмову, оскільки, як зазначено у листі Сквирської міської ради, у зв`язку з виявленням дублювання номерів об`єктів нерухомого майна, зміна, коригування адреси здійснюються на підставі рішення суду, відповідно до п. 52 «Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2021 № 690. Вказані обставини встановлені матеріалами справи, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні. Згідно ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Положеннями статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст. 12 ЦК України). До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права. У правовій державі одним з найбільш ефективних і поширених засобів захисту прав і свобод є судовий захист. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Таким чином, дослідивши надані докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved