Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

У грудні 2020 року Позивач звернулась до суду із позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому просила суд зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» провести перерахунок суми кредиту за картками Універсальна та Універсальна Голд по рахунку № [NUMBER] згідно угоди № SAMDNWFC00012446459 з 08.12.2014р. без урахування відсотків та штрафних санкцій з 20.11.2015р. та по день винесення рішення. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що вона є військовослужбовцем Управління Державної спеціального зв`язку та захисту інформації України в Харківській області. Позивач зазначає, що оскільки вона проходить військову службу з 20.11.2015, що підтверджується Довідкою Управління державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Харківській області №240/30 від 24.06.2020, а тому вважає, що має право на отримання пільг, передбачених п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р., а саме на не нарахування процентів за користування кредитом у визначений період. У зв`язку з тим, що в 2014 році позивачем було відкрито кредитну лінію в АТ КБ «Приватбанк» (кредитна картка «Універсальна Голд» № [NUMBER] ), позивач звернулась до відповідача із заявою про не нарахування процентів по кредиту у спірний період та здійснення перерахунку та повернення раніше сплачених відсотків, пені та штрафних санкцій за кредитом, відповідно на яку останній було відмовлено, оскільки вона не відноситься до кола осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Позивач вважає таку відмову неправомірною, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.12.2021 справу було прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального провадження провадження. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач надала суду заву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. 17.03.2023 від представника відповідача надійшли письмові пояснення на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечував проти позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивачем невірно обрано спосіб захисту його цивільних прав та інтересів у розумінні ст. 16 ЦПК України. Зазначено, що позивачу Банком було відмовлено в задоволенні заяви про не нарахування відсотків за спірний період, оскільки позивачем не було надано відповідних документів, які надають можливість звертатися за наданням пільг у відповідності до вимог передбачених п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначених відповідно до листа Міністерства оборони України від 01.02.2019 №321/722, а тому позивач не відноситься до кола осіб, на яких поширюються такі пільги. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З змісту позовної заяви вбачається, що позивач користується карткою «Універсальна Голд» по рахунку № [NUMBER] згідно угоди №SAMDNWFC00012446459 від 08.12.2014р. (а.с.33) Зі змісту письмової відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що позивач зверталася до банку із заявою, відповідно до якої на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» просила не здійснювати їй нарахування процентів за кредитом у періоди проходження нею військової служби, а також посилається на те що вона є військовослужбовцем з 20.11.2015р. Листом №20.1.0.0.0/7-200708/6596 від 08.07.2020 відповідач відмовив позивачу у наданні вищевказаних пільг, оскільки позивачем не було надано належних документів на підставі яких можуть надаватися такі пільги, вказаних у переліку передбаченому роз`ясненням Міністерства оборони України за вх. №18-0007/3072 від 18.01.2019. Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції. Рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01 березня 2014 року, яке введене в дію Указом Президента України № 189/2014 від 02 березня 2014 року, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи. Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту: військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває дотепер. Крім того, Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Так позивач на підтвердження статусу особи, яка має право на пільги на підставі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», надав суду у якості доказів Довідку Управління державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Харківській області №240/30 від 24.06.2020 щодо проходження військової служби за контрактом в Управлінні Державної служби спеціального зв`язку та захиисту інформації України в Харківській області з 20.11.2015 по теперішній час (Довідка) та службове посвідчення серії [NUMBER] дійсне до 31.12.2021р. Разом з тим, наявні в матеріалах у справі докази надані позивачем, не підтверджують факт його участі у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, під час дії в державі особливого періоду, що дає підстави для висновку, що на спірні правовідносини не поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому, суд погоджується із доводами відповідача наведеними у поясненнях, що позивачем, на підтвердження свої вимог, жодних доказів щодо укладення кредитного договору, нарахування процентів Банком, сплати зазначених процентів позичальником не надала. Відповідно до рішення Верховного Суду України від 10.10.2019р. у справі № 320/8618/15-ц «…тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування чергових платежів, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги. Нарахування позивачу пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача. Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства...». За умовами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За умовами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин викладених у позовній заяві, а отже у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Оскільки в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача відповідачем, вимоги позову щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню також не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed