Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення борів» звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №1251553, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 11 вказаного договору, реквізити та підпис сторін. Згідно з п. 1 цього договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-Iicense/ з повною інформацією щодо позикодавця, а також з Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту. Правила надання грошових коштів ТОВ « ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перебувають в загальному доступі та опубліковані на сайті www.mycredit.ua, які є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору позики, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого позивач прийняв належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №3 від 16 серпня 2021 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 44 790 грн., з яких: 15 000 грн. - сума заборгованості за позикою; 29 790 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Вказує, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 14 червня 2021 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики №1251553 в розмірі 44 790 грн. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів, в якій просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №1251553 від 27 лютого 2021 року у розмірі 44 790 грн., з яких: 15 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 29 790 грн. - заборгованість за відсотками, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 09 березня 2023 року представником відповідача засобами поштового зв`язку «Укрпошта» було направлено до суду відзив на позовну заяву, в якому вона просила позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» залишити без задоволення з підстав того, що у договорі позики №1251553 від 27 лютого 2021 року орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 215,35%, орієнтовна загальна вартість позики становить 17 655 грн., а зазначена у розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 16 серпня 2021 року по 30 вересня 2022 року заборгованість по відсоткам 29 790 грн. підлягає зменшенню до п`ятдесяти відсотків від тіла кредиту (суми позики). Звертає увагу, що позивач посилається в позові на розрахунок заборгованості за кредитним договором №1251553 від 27 лютого 2021 року за період з 16 серпня 2021 року по 30 вересня 2022 року, в якому відсутній саме розрахунок суми заборгованості за відсотками та не зрозуміло, як вони нараховуються. Представником ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на електронну пошту суду було направлено відповідь на відзив, в якій вона просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав того, що з матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який позичальник використав для підтвердження підписання кредитного договору, і саме [PERSON] ініціював укладення договору оформивши заяву на сайті первісного кредитора, підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Підписанням договору позики №1251553 від 27 лютого 2021 року сторони погодили умови надання позики: дата надання позики - 27 лютого 2021 року; дата повернення позики (останній день) - 29 березня 2021 року; сума позики - 15 000 грн.; розмір процентів (фіксована) - 1,99%; розмір процентів на прострочену позику у день - 2,70%. Жодних заперечень з приводу того, що [PERSON] не погодився з умовами та правилами надання позики, чи про зарахування та розподілення сплачених коштів висловлено не було, отже, все відповідає нормам чинного законодавства, а додатковою умовою прийняття договору позики та волевиявлення на його отримання і користування є те, що [PERSON] не скористався своїм законним правом відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» про відмову отримання позики, і матеріали справи не містять заяви [PERSON] на ім`я ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про відмову від отримання позики. Вказує, що на підставі договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року позивач одержав від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» право вимоги по заборгованості відповідача, що підтверджується договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, витягом з реєстру боржників від 16 серпня 2021 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, копією акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, отже позивач в повній мірі довів факт набуття права вимоги до відповідача по договору №1251553. В судове засідання представник позивача не з`явилася, у відповіді на відзив просила проводити судові засідання без участі їх представника та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача надала суду клопотання в якому просила суд судові засідання проводити без її участі, а позовну заяву залишити без задоволення. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 27 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №1251553, підписаний електронним підписом позичальника, за умовами якого відповідачу було надано позику у розмірі 15 000 грн. на строк 30 днів, з процентною фіксованою ставкою (базовою) 1,99% в день та датою повернення позики (останнім днем) - 29 березня 2021 року, зниженою процентною ставкою - 0,59% в день та процентною ставкою за понадстрокове користування позикою (її частиною) - 2,70% в день, орієнтовною реальною річною процентною ставкою - 215,35% та орієнтованою загальною вартістю позики - 17 655 грн. (а. с. 6). Підпунктами 4.1. та 4.2. пункту 4 договору позики встановлено, що підписанням цього договору позики позичальник підтверджує, що: він ознайомився на сайті https://mvcredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mvcredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Відповідно до п. 5 договору позики цей договір укладено дистанційно, в електронні формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електрону комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Згідно з п. 6 договору позики, договір укладений в результаті зваженого рішення сторін, на взаємовигідних умовах, на принципах ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог розумності та справедливості. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором. Матеріалами справи підтверджується, що 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників (а. с. 12-17). Відповідно до п. 1.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3 ст. 1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. Частиною 1 статті 7 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ. З інформації бази даних Державного реєстру фінансових установ, яка є у відкритому доступі, встановлено, що позивач є внесеним до такого реєстру, а відтак така особа має право на здійснення відповідних факторингових послуг. Так, згідно Витягу від 16 серпня 2021 року з Реєстру боржників №3 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, за [PERSON] станом на 14 червня 2021 року рахується заборгованість за договором позики №1251553 у розмірі 44 790 грн., яка включає в себе: 15 000 грн. - суми заборгованості за основною сумою боргу, 29 790 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.17). Отже, судом встановлено, що відповідач не виконав свого зобов`язання та після відступлення позивачу права вимоги до відповідача, не було здійснено жодного платежу для погашення заборгованості за договором позики ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора - ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Крім того, з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 14 червня 2021 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно із наданим розрахунком заборгованості, заборгованість [PERSON] за вказаним договором позики складає 44 790 грн., з яких: 15 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 29 790 грн. - заборгованість за відсотками (а. с. 18). Пред`являючи вимогу про стягнення заборгованості за договором позики, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просив стягнути заборгованість за основним боргом та відсотками. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами договору позики досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до укладеного між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем договору позики 27 лютого 2021 року позичальник [PERSON] отримав кошти у розмірі 15000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Отже, принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг в доведенні своїх вимог і заперечень. Перевіривши надані позивачем розрахунки та узявши до уваги умови договору позики, суд вважає доведеною обставину порушення відповідачем умов вказаного договору позики в частині своєчасного повернення суми позики та своєчасної сплати нарахованих за користування грошовими коштами відсотків у встановлені договором терміни. В свою чергу, представник відповідача зазначила позицію сторони відповідача щодо предмету спору, однак доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості та доказів щодо належного виконання [PERSON] умов договору позики суду не було надано. Отже, заборгованість за договором позики №1251553 від 27 лютого 2021 року підтверджується розрахунком заборгованості, а відповідачем не було надано власного розрахунку з метою спростування обґрунтованості заявлених позовних вимог. Навіть при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки первісного кредитора ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які вказані в договорі позики, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам договору позики відповідач не виконав свого зобов`язання з повернення отриманих ним грошових коштів. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Доводи представника відповідача в частині, що встановлений в договорі розмір відсотків порушує п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», суд вважає необґрунтованими з огляду таких підстав. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення договору позики) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливою умовою договору. Отже, зі змісту зазначеної норми закону вбачається, що розмір процентної ставки (плати за позикою) не є сумою компенсації у разі невиконання відповідачем зобов`язань за договором, а є зафіксованим у договорі процентом за користування позикою, який було узгоджено з відповідачем. Відтак, за цих обставин у суду відсутні підстави вважати доречними посилання представника на порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та необхідність зменшення заборгованості по відсоткам до п`ятдесяти відсотків від суми позики. Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов`язку по сплаті заборгованості у сумі за користування грошовими коштами (позикою) відповідно до положень договору, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Вимогами ч. ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Враховуючи вищевикладене, наявні в матеріалах справи докази, а також те, що відповідачем порушено умови договору позики №1251553 від 27 лютого 2021 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2481 грн.

Outcome: approved