Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 19.01.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачем з 08.10.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину- доньку [PERSON] , [INFO] . Останнім часом сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Більше року відповідачка проживає окремо і ведення між сторонами спільного господарства припинено. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи. У судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 31.01.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження /а.с. 13/. IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.10.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.8/. Від подружнього життя сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.9/. Спільне подружнє життя між сторонами припинено. Обмежень щодо пред`явлення позивачем позову про розірвання шлюбу, з урахуванням положень ст.110 СК України, не встановлено. V. Оцінка Суду. Згідно ч.1 ст.110, ст.112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 СК України. Статтею 51 Конституції України та приписами ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач заперечує проти збереження їх сім`ї та наполягає на розлученні, заперечуючи в наданні подружжю строку на примирення, а відповідач визнала заявлений позов у повному обсязі, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, те, що шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить виключно формальний характер, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами - неможливе, перспектива відновлення родини втрачена, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення в даній справі, в зв`язку із чим даний позов і підлягає задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат. У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується.

Outcome: approved