Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

1.Описова частина 15.03.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом за адресою: [ADDRESS] . Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача На обґрунтування позову [PERSON] вказав, що він є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] являється колишньою дружиною його сина [PERSON] , а відповідачка [PERSON] - це мати [PERSON] . Відповідачі в його житлі зареєстрували своє місце проживання, проте там ніколи не проживали фактично. Добровільно знятися із реєстрації не бажають. Визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом є необхідним, з метою зняття їх із реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання , інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 19.04.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с.22). У зв`язку із закінченням строку відрядження судді Скиби М.М. згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано на розгляд судді Замеги О.В. та ухвалою від 08.11.2018 прийнято до розгляду (а.с. 42, 43). Ухвалою від 24.06.2019 провадження у справі зупинено до розгляду Бердичівським міськрайонним судом справи № 274/2930/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , про поділ майна подружжя визнання недійсними акту про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтва про право власності на житловий будинок (а.с.103-104). У зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] , згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано на розгляд судді Хуторній І.Ю. (а.с. 106). Ухвалою від 13.09.2022 провадження у справі поновлено (а.с. 115). Ухвалою від 14.11.2022 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду (а.с. 139). Особи, які беруть участь у справ у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача, адвоката Кузьміна Д.Л. у матеріалах справи наявна заява від 14.11.2022 із проханням проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 136). Представник відповідачки [PERSON] адвокат Кравець М.А. на адресу суду спрямував заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідачки. Крім того, у заяві адвокат Кравець М.А. вказує, що [PERSON] на підставі Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" у 2022 році зняв відповідачів з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] будь-яких заяв до суду не направляла. 2.Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності ВРТ 363479 № 907 від 15.08.2012, виданого приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Оленюком С.Я. про посвідчення права власності [PERSON] на житловий будинок та рішення про державну реєстрацію прав від 20.09.2020 - [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8). Відповідно до акта МКВЖРЕП № 7 від 24.05.2016, колишня сваха власника житла - [PERSON] - [PERSON] та колишня невістка [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані, але зі слів сусідів не проживають протягом 2 років (а.с. 13). Відповідно до акта МКВЖРЕП № 7 від 23.05.2017 колишня сваха власника житла - [PERSON] - [PERSON] та колишня невістка [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані, але зі слів сусідів не проживають протягом 3 років (а.с. 14). Відповідно до акта МКВЖРЕП № 7 06.02.2018 колишня сваха власника житла - [PERSON] - [PERSON] та колишня невістка [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані, але зі слів сусідів не проживають протягом трьох років та дев`яти місяців (а.с. 15). Відповідачка [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована із 22.01.1991 до 12.12.2021, що вбачається із повідомлень УДМС України в Житомирській області та виконкому Бердичівської міської ради (а.с. 20, 173). Відповідачка [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована із 01.12.2003 до 12.01.2021, що вбачається із повідомлень УДМС України в Житомирській області та виконкому Бердичівської міської ради (а.с. 21, 172). Відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду від 01.06.2022 у справі № 274/2930/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , судом, серед іншого, відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання акта про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником відділу Державної виконавчої служби Бердичівського МРУЮ від 15.08.2012 р. та свідоцтва від 15.08.2012 р., виданого приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Оленюком С.Я. про посвідчення права власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] - недійсним в частині покупця (переможця торгів) та переведення прав покупця на [PERSON] , [PERSON] ; поділу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку та за [PERSON] право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку. Норми права, які застосував суд . Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. За положеннями частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Права власника житлового будинку квартири визначені статтями 383 ЦК України та 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у редакції, яка була чинною до 01.12.2021, передбачалося, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Відповідно до ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», який набрав чинності 01.12.2021 (далі Закон № 1871-ІХ) декларування (реєстрація) місця проживання особи не є підставою для набуття нею права володіння, користування чи розпорядження житлом (у тому числі не є підставою для вселення чи визнання за особою права на проживання та/або права користування житлом), про проживання в якому така особа повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них. Висновки суду Суд відмовляє у задоволенні позову, із таких підстав. За цивільним процесуальним законодавством право на захист свого цивільного права мають особи виключно у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Даний позов про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом позивач пред`явив, виключно із метою необхідності зняття тих із реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] . Разом із тим, за наявними у справі доказами, відповідачі із грудня 2021 року не зареєстровані у житлі за адресою [ADDRESS] . Також,\~за Законом\~ №\~1871-ІХ\~ декларування\~(реєстрація)\~місця проживання\~особи не\~є підставою\~для набуття\~нею права\~ \~користування житлом\~та \~зняття особи\~із задекларованого\~або зареєстрованого\~місця проживання\~здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. Тобто, за чинним законодавством, для зняття особи із зареєстрованого місця проживання потребується лише заява власника житла. Очевидно, що позивач реалізував своє право власника житла та зняв відповідачів із реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , подавши відповідну заяву. За такого, зважаючи, що відповідачів, яких позивач просив визнати такими, що втратили право на користування житлом по [ADDRESS] з 12.12.2021, знято з реєстрації місця проживання у вказаному житлі, тобто не існує порушеного, невизнаного чи оспорюваного права позивача, у задоволенні позову про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом належить відмовити. Розподіл судових витрат Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, виходячи із положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача суд не компенсовує, а про витрати відповідачів заяв не надходило.

Outcome: dismissed