Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Мешкової Н.Ф. про визнання заяви про відмову від спадкування неподаною та про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому просить визнати неподаною заяву [PERSON] [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , про відмову від спадщини, яка надійшла нотаріусу 21.09.2020 року за № 525/02-14, також просить визначити додатковий строк для подачі [PERSON] до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили, посилаючись на мотиви викладенні у позовній заяві. В судове засіданя представник позивача [PERSON] - адвокат Пацула В.О. не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги просив задоволити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи є її заява, згідно якої вона просить справу слухати в її відсутності, позов визнала та не заперечила проти його задоволення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи є її заява, згідно якої вона просить відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що вона не є належним відповідачем у вказаній справі. Третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Мешкової Н.Ф. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Суд, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 12 серпня 2020 року, актовий запис № 107 від 12.08.2020 року. Згідно довідки від 16.07.2020 року №02-25/663 виданої виконкомом Теребовлянської міської ради відповідачці [PERSON] про те, що її чоловік [PERSON] дійсно до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,05 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , кадастровий номер 6125010100:04:001:1094; земельну ділянку площею 0,05 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6125010100:04:001:1111; 1/4 частку квартири, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивачка [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно заяви від 21.09.2020 року № 524/02-14 поданої приватному нотаріусу Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Мешковій Н.Ф. [PERSON] та [PERSON] про те, що цією заявою вони приймають спадщину за законом, яка залишилася після смерті чоловіка та сина, [PERSON] . Крім них іншим спадкоємцем за законом є донька померлого - [PERSON] , котра відмовилася від прийняття спадщини. Так, згідно заяви від 21.09.2020 року № 525/02-14 поданої приватному нотаріусу Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Мешковій Н.Ф. [PERSON] про те, що цією заявою вона відмовилася від належної їй частки спадкового майна, як за законом, так і заповітом яке залишилася після смерті батька [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, що на день смерті [PERSON] , померлого [INFO] , його дочка - позивачка [PERSON] перебувала за межами України, де у січні 2020 року народила дитину. У липні 2020 року позивач [PERSON] повернулась в Україну, та мала намір звернутися до нотаріуса з метою написання заяви про прийняття спадщини за законом, яка залишилася після смерті батька [PERSON] . В цей час її родичі схилили до того, щоб вона відмовилася від належної їй частки спадкового майна, яке залишилося після смерті батька, та щоб в подальшому все майно успадкувала її мати та відповідно дружина спадкодавця - [PERSON] . Як вбачається з позовної заяви, що позивачка [PERSON] не заперечувала проти того, щоб єдиною спадкоємицею після смерті батька померлого [INFO] [PERSON] була її мати, але не будь-хто інший, а тому вона 16.07.2020 року звернулася до приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу Тернопільської області Мєшкової Н.Ф., де склала заяву про відмову від спадщини. На той час [PERSON] наміру подавати заяву про відмову від спадщини не мала, однак вирішила її написати для того, у разі необхідності, до закінчення шестимісячного строку після смерті батька, подати її. Крім того, позивачка склала і підписала заяву про прийняття спадщини, яку залишила своїм родичам в Україні, і яка, за умови прийняття спадщини іншими спадкоємцями першої черги, також повинна була бути поданою нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Позивач стверджує у позовній заяві про те, що на час написання нею 16.07.2020 року заяви про відмову від спадщини, позивачкою не було прийняте остаточне рішення щодо її подання нотаріусу, тобто у неї не було волевиявлення на закінчення даного одностороннього правочину. На підтвердження факту неподання нотаріусу заяви про відмову від спадщини є те, що 16.07.2020 року на підставі її заяви нотаріусом не було заведено спадкову справу. Більше того, родичі позивачки, невірно зрозумівши її доручення (подати заяву про прийняття спадщини в разі її прийняття іншими спадкоємцями першої черги), подали від її імені заяву про відмову від спадщини, хоча, фактично, не мали відповідних повноважень діяти від імені позивачки. Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у раз: смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкозсг: майна, претензії кредиторів. Оскільки, складену нею заяву про відмову від спадщини від 16.07.2020 року [PERSON] не подавала нотаріусу, а залишила по місцю свого постійного проживання в м. Теребовлі, а тому на той час була впевнена у тому, що заява нею не подана, не зареєстрована у встановленому законом порядку, а отже односторонній правочин є незакінченим [PERSON] сумлінно помилялась у тому, що заяви від імені спадкоємця можуть бути подані її родичами, а не спадкоємцем особисто. У 25.08.2020 року позивачка [PERSON] виїхала за межі України. Заяву про відмову від спадщини після смерті батька як і заяву про прийняття спадщини особисто нотаріусу не подавала. Повернувшись в Україну у 2021 році, позивачці стало відомо, що її мати [PERSON] та баба [PERSON] прийняли спадщину за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , шляхом складання та подання відповідної заяви нотаріусу. Крім того, на підставі поданої ними 21.09.2020 року о 9 год. 27 хв. заяви нотаріусом була заведена спадкова справа № 111-2020 від 21.09.2020 року, що підтверджується копією заяви № 524/02-14 від 21.09.2020 року та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61740725 від 21.09.2020 році. Цього ж дня, а саме 21.09.2020 року о 9 год. 36 хв. за № 525/02-14, нотаріусу надійшла заява [PERSON] від 16.07.2020 року про відмову від належної їй частки спадкового майна. Відповідно до підпункту 3.3 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу у письмовій формі. Позивачка [PERSON] особисто вказану заяву нотаріусу не подавала, оскільки в той час знаходилася за межами України. Вказаний факт відсутності позивачки [PERSON] станом на 21.09.2020 року на території України підтверджується Витягом щодо перетинання державного кордону України у період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року, а саме 25.08.2020 року виїзд з України, пункт пропуску «Шегині», наданим начальником Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України Власовим Є. за № 91- 3181/0/15-22 від 31.01.2022 року. Оскільки [PERSON] особисто не подавала нотаріусу заяву від 16.07.2020 року про відмову від спадщини, а тому це свідчить про те, що у неї не було волевиявлення на відмову від спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . 16.07.2020 року [PERSON] лише склала заяву про відмову від спадщини, а нотаріус вчинила нотаріальну дію у виді засвідчення вірності її підпису на вказаній заяві. Про відсутність наміру подавати нотаріусу заяву про відмову від спадщини свідчить той факт, що цього ж дня 16.07.2020 року нотаріусом спадкову справу не було заведено та заяву не було зареєстровано у встановленому законом порядку. У відповідності до положень частини 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За своєю суттю подання заяви нотаріусу про відмову від спадщини є одностороннім правочином. Згідно частин 3-5 статті 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, складання позивачем заяви про відмову від спадщини, але не особисте її подання нотаріусу, не є свідченням волевиявлення позивача щодо відмови її від спадщини. Позивачка не заперечує факт складання нею вказаної заяви, однак наполягає на тому, що вона особисто таку заяву не подавала, отже її волевиявлення на закінчення даного одностороннього правочину не було. Позивачка не бажала настання наслідків у вигляді відмови від належної їй частки спадкового майна, яке залишилося після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Таким чином, враховуючи вище наведене, суд вважає, що в частині позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Мешкової Н.Ф. про визнання заяви про відмову від спадкування неподаною підлягає до задоволення, оскільки позивачкою наведено підстави, що її волевиявлення на закінчення даного одностороннього правочину подання заяви до нотаріуса про відмову від спадкування не було. Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Мешкової Н.Ф. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, просить визначити додатковий строк для подачі [PERSON] до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Однак, позивачка [PERSON] не подала заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] у встановлений законом строк. Оскільки згідно ч.1 ст.1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тому, в порядку позовного провадження суд може розглянути вимоги про призначення додаткового строку, достатнього для подання Вами заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину. За змістом ст.ст.1268-1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, що позивачка заяву про прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подала нотаріусу за місцем відкриття спадщини, а тому пропустила встановлений строк для прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо). Згідно пункту 2 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, адресованого Головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язанадовести тіобставини,на яківона посилаєтьсяяк напідставу своїхвимог ізаперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Позивачкою [PERSON] не надано та в судовому засіданні не здобуто доказів того, що вона з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки зазначені нею причини, не є поважними та такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій. Позивачка вказала у позовній заяві, те що для отримання спадщини вона не могла у встановлений строк звернутися із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки проживає разом з сім`єю за межами України там народила дитину, яку через малолітній вік не мала можливості залишити, крім того була впевнена у тому, що її родичі передали заяву про прийняття спадщини, а не про відмову від спадщини, оскільки її воля на прийняття чи неприйняття спадщини залежала від того, чи інші спадкоємці першої черги приймуть чи не приймуть спадщину. Підтвердженням того, що позивачка [PERSON] мала можливість звернутися в нотаріальну контору в шестимісячний термін передбачений законодавством України із заявою для прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , є Витяг щодо перетинання державного кордону України [PERSON] у період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року, згідно якого позивачкою [PERSON] було здійснено в`їзд в Україну 05.07.2020 року та виїзд з України 25.08.2020 року. Тобто вона перебувала на території України 32 календарних днів, за які на думку суду могла сама особисто або через свого представника звернутися до нотаріальної контори із заявою для прийняття спадщини. Таким чином, суд не приймає до уваги причини вказані у позові як поважні щодо пропуску встановленого законом шестимісячного строку виходячи з того, що вказані причини не є такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій. За вказаних обставин, суд вважає, що в частині позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Мешкової Н.Ф. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до задоволення не підлягає, оскільки позивачкою не наведено поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними істотними труднощами, які б були підставою пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: dismissed