Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач зазначала, що вона є рідною бабусею [PERSON] , [INFO] , яка є дочкою її дочки [PERSON] . Відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батьки дитини не перебували у зареєстрованому шлюбі. З вересня 2020 року дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її повному утриманні, для дитини створені належні умови для її виховання та забезпечення її фізичного і духовного розвитку. Відповідач своїх батьківських обов`язків не виконує, зокрема, будь-якого зв`язку з дитиною не підтримує, у вихованні доньки участі не бере, матеріальної допомоги на її утримання не надає. На основі вищевикладеного, позивач просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі й через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області https://br.ko.court.gov.ua. В судове засідання представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим виконавчим комітетом Довжицької сільської ради Чернігівського району (а.с. 14). Відповідно до психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , [INFO] , наданої вихователем та практичним психологом виконавчого комітету Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, дитина відвідує групу «Дзвіночки» у дитячому садочку «Малятко» в селі Красилівка Калинівської селищної ради, вихованням дитини замається бабуся [PERSON] , яка приводить її до садочка та забирає вчасно (а.с. 15, 18). [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , в будинку, співвласником якого є позивач [PERSON] , якій належить 2/3 частина будинку (а.с. 22). Згідно з акта обстеження умов проживання №610 від 30 вересня 2021 року малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає за вищевказаною адресою з бабусею [PERSON] і сестрами [PERSON] та [PERSON] . Діти забезпечені окремими кімнатами, спальними місцями, одягом та взяттям, речами індивідуального користування, зоною для навчання і відпочинку, продуктами харчування (а.с. 33). Позивач [PERSON] з 2014 року працює молодшою медичною сестрою (санітаркою палатною) геріатричного відділення в Київському пансіонаті ветеранів праці, зарекомендувала себе відповідальним, дисциплінованим, уважним, працьовитим, і сумлінним працівником, що належним чином ставиться до покладених на неї обов`язків (а.с. 20). Відповідно до протоколу бесіди, проведеної головним спеціалістом відділу опіки (піклування) та сімейних форм виховання служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області Гайдаєнко С. з [PERSON] , [INFO] , остання повідомила, що взагалі не згадує про свого батька [PERSON] . Водночас дитина не розуміла питань, які стосувались її батька (а.с. 24). Згідно з висновком №719 від 14 червня 2021 року орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області дійшов висновку про наявність обставин для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, оскільки батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей (а.с. 6-10). Згідно зі статтею150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. У відповідності до Принципу 6 Міжнародної Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року - дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. З вище наведених фактів вбачається, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а саме: не займається вихованням дитини, фізичним, духовним розвитком та матеріально не забезпечує, і взагалі ставиться до дитини байдуже. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне. Матеріалами справи встановлено, що аліменти із відповідача за рішенням суду не стягувалися та між сторонами відсутня домовленість про добровільну сплату відповідачем аліментів. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачено ч. 2 та ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 180 та ч. 1 ст. 183 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. ст. 181, 182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на вищевказані норми чинного законодавства, які регулюють дані правовідносини, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідність до вимог ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн 40 коп. (задоволення позовних вимог про стягнення аліментів).

Outcome: approved