Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у квартирі [ADDRESS] , шляхом його зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позову посилається на те, що вона є власником 12/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , яку придбала у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26 листопада 2022 року. За умовами договору купівлі-продажу, [PERSON] зобов`язалася зняти по 26 грудня 2022 року включно з реєстраційного обліку зареєстрованого у вказаній частці будинку [PERSON] , який є сином останньої. Згідно даних будинкової книги [PERSON] значиться зареєстрованим у кв. [ADDRESS] . Відповідач не є членом сім`ї позивача, не проживає у спірній квартирі, але залишається у ній зареєстрованим, що створює для позивача труднощі у користуванні квартирою, зокрема, необхідність сплачувати комунальні за відповідача, труднощі при можливому майбутньому відчуженню нерухомості. Оскільки попередній власник своє зобов"язання щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку не виконала, відповідач в добровільному порядку не бажає знятися із реєстрації, позивач змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 30 січня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття судом провадження у зазначеній справі, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим суд розглядає справу за наявними в ній доказами. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. Згідно договору купівлі-продажу частки у праві власності на житловий будинок та земельної ділянки від 26 листопада 2022 року, [PERSON] (продавець) передала у власність [PERSON] (покупець) 12/25 часток у праві власності житлового будинку за [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 4930 ( а.с. 6-8). Відповідно до п. 4.11 договору, продавець зобов`язалася зняти з реєстраційного обліку зареєстрованого у вказаній частці будинку [PERSON] по 26 грудня 2022 року включно. Разом з тим, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 13.01.2023 та довідки № 7-48 від 23.01.2023 року, виданої Старобілоуським старостинським округом № 7 Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] з 16.09.2014. Одночасно в довідці зазначається, що [PERSON] в частині будинку за адресою: [ADDRESS] , не зареєстрований ( а.с. 17, 35). В матеріалах справи також наявна довідка № 7-743 від 12.12.2022 року, видана Старобілоуським старостинським округом № 7 Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області та акт від 27 грудня 2022 року, складений членами комісії у складі старости Старобілоуського старостинського округу Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Нехая М.Б. в присутності власника частини житлового будинку, [PERSON] , та свідків: [PERSON] , що мешкає по [ADDRESS] , [PERSON] , що мешкає по [ADDRESS] та [PERSON] , що мешкає по [ADDRESS] , відповідно до яких [PERSON] , 1975 року народження, за адресою: [ADDRESS] не проживає з 16.09.2014. Будь-які особисті його речі відсутні ( а.с.36-37). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У справі Sejdiж and Finci v. Bosnia and Herzegovina (№27996/06 34836/06, рішення від 22 грудня 2009) ЄСПЛ визнав порушенням наявність законодавчо обумовлених передумов, які б перешкоджали Заявнику реалізувати свої права у разі, якщо останній виявить бажання реалізувати свої права у майбутньому. Суд виходив з того, що сукупність об`єктивних обставин справи дозволяє зробити припущення, що існує реальна можливість того, що Заявник може забажати реалізувати свої права у майбутньому (пар. 29). Таким чином, у відповідності до практики ЄСПЛ, порушенням права особи є наявність законодавчо обумовлених передумов для такого порушення, навіть у разі, коли потенційне порушення пов`язується із гіпотетичною обставиною, що може настати або не настати. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що факт реєстрації відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , тобто в частині будинку, яка належить на праві власності позивачу [PERSON] , порушує право останньої на володіння, користування та розпорядження своїм майном, тому позовні вимоги в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про зняття з реєстрації слід зазначити наступне. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Таким чином, відповідачем є та зі сторін у процесі, яка притягується судом до відповіді за позовом, тому що на неї вказує позивач, як на порушника свого права. Згідно до ст.13 ЦПК України, встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, тобто визначення відповідачів, як осіб, до яких пред`являється позов, є виключним правом позивача. Статтею 51 ЦПК України не передбачено право суду самостійно залучати до участі у справі співвідповідача, навіть у випадку обов`язкової співучасті, якщо позивач не заявить такого клопотання. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів, обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому суд не має права самостійно залучати співвідповідача або заміняти первісного відповідача. Позивачка визначила відповідачем по справі лише [PERSON] , що не відповідає вимогам ст. 48 ЦПК України, оскільки ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» наділяє повноваженнями на зняття особи з реєстрації виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи. Таким чином, за позовними вимогами про зняття особи з реєстраційного обліку належним відповідачем повинен бути орган реєстрації, рішенням, діями чи бездіяльністю якого порушуються, не визнаються або оспорюються права та інтереси позивача, а не фізична особа, яка жодних дій щодо зняття з реєстрації не здійснювала. Постановою КМУ від 07.02.2022 №265 затверджено «Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування)», п.п. 2 п. 50 якого передбачено, що зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, вимога позивача про зняття з реєстраційного обліку є зайвою, оскільки рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є самостійною та достатньою підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. За таких обставин підстави для задоволення позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: partial