Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

[PERSON] 06.09.2022 року звернувся з позовом в суд про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 15.04.2008 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син [PERSON] , а 21.02.2014 року в судовому порядку їх шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач з дитиною не спілкується, його життям не цікавиться, не займається вихованням і утриманням сина, повністю ухилившись від виконання своїх батьківських обов`язків. Просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 24.10.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п?ятнадцятиденний строк з дня вручення такої ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на мотиви такого, який просять задовольнити та доповнили, що після розірвання шлюбу син проживав з матір?ю за адресою: [ADDRESS] . Проте, весною 2018 року о 01.00 год. ночі до позивача подзвонив син [PERSON] і попросив, щоб батько його забрав, оскільки [PERSON] перебуває в стані алкогольного сп?яніння. З того часу, неповнолітній [PERSON] проживає з батьком, який займається його вихованням та утриманням. Представник третьої особи Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, - Коваль А.С. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав, зазначивши, що, Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування, надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON] . Відповідач, яка належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, відзиву, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, про причини своєї неявки суд не повідомила. За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи та думку неповнолітньої дитини, дослідивши зібрані у справі докази та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він - ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, один з батьків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 15.04.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 21.02.2014 року в судовому порядку (а.с.36). Під час перебування в шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.32). Згідно матеріалів справи [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з пояснень позивача, відповідач з 2018 року не спілкується та в жодний спосіб не контактує з дитиною, не цікавиться його навчанням і не турбується про фізичний і духовний розвиток сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Дане підтверджується, крім пояснень позивача, наданими суду характеристикою від 03.08.2022 року із середньої загальноосвітньої школи №67 м.Львова, педагогічною характеристкою із середньої загальноосвітньої школи №67 м.Львова, що навчанням і вихованням [PERSON] займається батько [PERSON] , а мати - [PERSON] у школі ніколи не з`являється (а.с.14, 15). Відповідно до ст.171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. 28.03.2023 року в судовому засіданні суд заслухав думку малолітнього [PERSON] , який зазначив, що протягом останніх п?ять років він проживає разом з батьком та бабусею за адресою: [ADDRESS] . За весь час проживання з батьком, маму він бачив лише 2 рази. Також зазначив, що матір не цікавиться його життя та матеріально не забезпечую. Згідно із ч. 4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України). Висновком Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування №12447 від 02.02.2023 року прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.75). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Виходячи із наведеного та враховуючи, що [PERSON] внаслідок свідомої поведінки та нехтування покладених на неї, як матір, обов?язків, ухиляється від їх виконання, суд дійшов переконання, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 992,40 грн., сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.1).

Outcome: approved