Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

У грудні 2022 з позовом до суду звернулося ТОВ «Вердикт капітал» яке просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 314 180 грн. Мотивувало позовні вимоги тим, що 31.08.2021 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено два договори №102048963 та № 3711271 згідно яких відповідач отримала кошти, по 20000 грн згідно кожного договору. Відповідно до укладеного договору факторингу ТОВ «Мілоан» передало право вимоги за договорами позивачу. Позичальник, отримавши кредитні кошти порушувала договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку не погашається, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 29.12.2022 провадження у справі відкрито та вирішено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Відповідач надав відзив у якому проти позову заперечила назвавши його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав: доданий до позову договір не містить жодних відомостей про укладення (підписання) їх сторонами не виявлено, що ставить під сумнів його правомочність. Жодних договорів із відповідачем не укладала у тому числі із використанням електронно цифрового підпису. Надані суду документи не підтверджують перерахування грошових коштів обумовлених договором на користь позивача. Спростовує форму договору вказуючи на те, що позивач міг змінити пропозицію (оферту) замінивши на сприятливу для себе. Матеріали не містять підтверджень, що саме цю пропозицію (оферту) укладення договору про надання кредиту з накладенням електронно цифрового підпису позивача розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними. Відповідач звертає увагу на те, що в договорі факторингу відсутні відомості про неї, в тому числі й щодо отримання кредитних коштів від позивача чи ТОВ «Мілоан». Вважає, що і якщо би відповідач укладала кредитний договір то відповідачем пропущено строк для звернення до суду щодо стягнення неустойки, штрафу, пені. Нарахування пені явно завищена, та не відповідає чинному законодавству. Також згідно змін у законі позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (пені, штрафу) за таке прострочення, також забороняється збільшення процентної ставки. Судом встановлено, що 31.08.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладений кредитний договір № 3711271, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит у розмірі 20000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в сумі 6680 грн в грошовому виразі, та 3232 відсотків річних у процентному значенні. Кредит наданий строком на 30 днів із терміном повернення до 30.09.2021 р. Комісія за надання кредиту складає 1400 грн, яка нараховується за ставкою 7.00 % від суми кредиту. Проценти за користування кредитом: 5280.00 грн., які нараховуються за ставкою 0.88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Також із договору випливає, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів, на цей період проценти нараховуються за стандартною ставкою наведеною у п.1.6 договору, тобто 5.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Між ТОВ «Мілоан» та позивачем був укладений договір факторингу № 15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором від 31.08.2021, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Згідно наданого розрахунку сума заборгованості за тілом кредиту 20000 грн; сума заборгованості за процентами 65280 грн; заборгованість за комісією 1400 грн. Суд не бере до уваги розрахунок заборгованості [PERSON] з ТОВ «Вердикт капітал» оскільки він суперечить кредитному договору, адже вказані відсотки та строк не передбачені ним. Згідно довідки про ідентифікацію підтверджується, що [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора уклала договір. Відповідно до наданої суду довідки виданої ТОВ «Мілоан» через систему платежів LiqPayST було проведено фінансову операцію, а саме переказ коштів із рахунку товариства у сумі 20000 грн на картковий рахунок [PERSON] 31.08.2021 за договором №3711271. 31.08.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладений кредитний договір № 102048963, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит у розмірі 20000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в сумі 9500 грн в грошовому виразі, та 11215 відсотків річних у процентному значенні. Кредит наданий строком на 30 днів із терміном повернення до 30.09.2021 р. Комісія за надання кредиту складає 2000 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 % від суми кредиту. Проценти за користування кредитом: 7500.00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. (а.с.42-50). Також із договору випливає, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів, на цей період проценти нараховуються за стандартною ставкою наведеною у п.1.6 договору, тобто 5.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно наданого розрахунку сума заборгованості за тілом кредиту 20000 грн; сума заборгованості за процентами 68000 грн; заборгованість за комісією 2000 грн. Суд не бере до уваги розрахунок заборгованості [PERSON] з ТОВ «Вердикт капітал» оскільки він суперечить кредитному договору, адже вказані відсотки та строк не передбачені ним. Між ТОВ «Мілоан» та позивачем був укладений договір факторингу № 17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором від 31.08.2021, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Згідно довідки про ідентифікацію підтверджується, що [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора уклала договір. Відповідно до наданої суду довідки виданої ТОВ «Мілоан» через систему платежів LiqPayST було проведено фінансову операцію, а саме переказ коштів із рахунку товариства у сумі 20000 грн на картковий рахунок [PERSON] 31.08.2021 за договором №102048963 (а.с. 59). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Згідно ч. ст. 18 ЗУ «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. . Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. За таких обставин суд вважає, що договір який уклали сторони є чинним та таким, що укладений за допомогою електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідач не надала доказів, які спростовують підписання нею кваліфікованим електронним підписом договору. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). На картку відповідачки, відкриту в АТ КБ " ПРиватБанк" з рахунку ТОАВ "Мілан" було перераховано 20000 грн. 31.08.2021 року за договором кредиту 3711271 ( довідка на а.с. 23) та 20000 грн 31.08.2021 року за договором 102048963 ( довідка на а.с. 59) . Тому суд спростовує заперечення відповідачки, викладене в відзиві на позов, проте, що позиачем не доведено перерахунок коштів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку та в повному обсязі ТОВ «Вердикт капітал» не повернуті, позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково у сумі 176680 грн, що в загальному складається із тіла кредиту - 40000 грн ( по 20000 грн за кожним з договорів); сума заборгованості за процентами 133280 грн; заборгованість за комісіями 3400 грн; з огляду на те, що після закінчення строку кредитування та закінчення строку ( 60 днів) пролонгації позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості. Після цього строку позивач мав право у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК нараховувати лише інфляційні та три проценти річних проте лише до 24.02.2022. Слід зазначити, що суд відхиляє заперечення відповідача про нарахування пені та штрафу, адже вони взагалі відсутні у позовних вимогах, а також суд зазначає, що відповідач не оскаржувала вказаний договір тому він ввахається правомочним. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, які той поніс пропорційно задоволеним вимогам, а саме: 13897,20 грн що складається із судового збору 2650,20 грн та 11247 грн витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial