Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Представник позивача Калашник Т. О., в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області з наступною вимогою: визнати дійсним договір купівлі-продажу № Н10-66, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який був підписаний та зареєстрований 05.05.2000 на Біржі нерухомості та основних фондів "Україна". На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишила. Має місце спадкування за законом. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є її син [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, в склад якої, крім іншого, входить житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] , яка є дружиною позивача, звернулась до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. із заявою та необхідним пакетом документів щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] 14.02.2023 приватний нотаріус Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушна Л. М. видала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з недійсністю договору купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна. Підтвердженням права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] є договір купівлі-продажу № Н10-66, підписаний та зареєстрований 05.05.2000 на біржі нерухомості та основних фондів "Україна". Цей договір був укладений між продавцем будинку [PERSON] та покупцем будинку [PERSON] , які діяли через брокерів біржі. Право власності [PERSON] на будинок було зареєстровано в КП "Зміївське БТІ", про що був виконаний запис на зворотній сторінці договору купівлі-продажу будинку. Після укладання договору купівлі-продажу будинку сторони договору повністю виконали умови договору: до реєстрації договору на біржі покупець передав продавцю гроші за будинок, а продавець звільнив будинок, передав ключі та документи на будинок покупцю. [PERSON] після придбання будинку передала його в користування своєму сину з його родиною, які зареєстрували в будинку своє місце проживання і проживають в будинку на цей день. В КП "Зміївське БТІ" на технічному паспорті на житловий будинок був зроблений запис про зміну власника з [PERSON] на [PERSON] . Договір купівлі-продажу будинку не був посвідчений нотаріально і на цей час така можливість відсутня в зв`язку з тим, що сторони договору купівлі- продажу померли. Зі змісту договору № Н10-66 від 05.05.2000 вбачається, що цей договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів "Україна", подальшому нотаріальному посвідченню неї підлягає; у відповідності до вимог ст. 227 ЦК України підлягає реєстрації в БТІ за місцем знаходження нерухомості (п. 9, п. 10 договору). Договір купівлі-продажу № Н10-66 від 05.05.2000, було складено та зареєстровано на Біржі нерухомості та основних фондів "України". При цьому, здійснивши державну реєстрацію в КП "Зміївське БТІ" право власності на вказаний будинок за № 11-1922 від 06.06.2000, держава цим самим визнала право власності [PERSON] на житловий будинок, як таке, що виникло з не заборонених законом підстав. При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році. В Законі України "Про товарну біржу", у редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу будинку, не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст. 15 цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі. Водночас зазначений договір купівлі-продажу у встановленому законом порядку недійсним, як оспорюваний, в частині невідповідності вимогам Закону України "Про товарну біржу", не визнавався. Продавець будинку [PERSON] помер [INFO] . Як їй відомо, спадкоємці [PERSON] не приймали житловий будинок [ADDRESS] , на той час Зміївського району, в спадщину та не оформлювали свідоцтво про право на спадщину на цей будинок, оскільки їм достовірно відомо, що вказаний будинок [PERSON] продав 05.05.2000 [PERSON] . Оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови договору, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору купівлі продажу № Н10-66 від 05.05.2000, складеного та зареєстрованого на Біржі нерухомості та основних фондів "Україна" за яким [PERSON] продав, а [PERSON] придбала житловий будинок [ADDRESS] - дійсним. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23.02.2023 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 21.03.2023. 16.03.2023 представник відповідача [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області за наявними матеріалами в справі. 21.03.2023 представника позивача Калашник Т. О. подала заяву, в якій просила закінчити підготовку справи до розгляду та призначити справу для розгляду по суті та провести підготовче засідання за відсутності позивача та його представника. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.03.2023. 21.03.2023 представника позивача Калашник Т. О. подала заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягала та просила розглянути справу за її відсутності. 27.03.2023 справу розглянуто за відсутності учасників процесу, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірною є дійсність договору купівлі-продажу будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , зареєстрований Біржею нерухомості та основних фондів "Україна" 05.05.2000 за реєстраційним № Н10-66, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано в Зміївському МДП бюро технічної інвентаризації, реєстровий номер 11-1922 (а. с.11-14). Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). Згідно свідоцтву про смерть Серія [NUMBER] , виданому 22.03.2022 Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) [PERSON] померла [INFO] у віці 69 років в с. Безпалівка Чугуївського району Харківської області (а. с. 15). Згідно свідоцтву про смерть Серія [NUMBER] , виданому 10.12.215 Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області [PERSON] помер [INFO] у віці 66 років в с. Таранівка Зміївського району Харківської області (а. с. 16). Постановою приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. № 02-31 від 14.02.2023 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з недійсністю договору купівлі-продажу вказаного будинку (а. с. 17). Згідно довідки Військової частини [NUMBER] № 1/302 від 25.01.2023 вбачається, що головний сержант [PERSON] , командир 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини [NUMBER] , перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] з 08.03.2022 згідно наказу № 2 від 08.03.2022 (а. с. 19). За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 323646068 від 22.02.2023 вбачається, що після смерті [PERSON] у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а. с. 20). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня. Угоди зареєстровані на біржі не потребують нотаріального засвідчення. На підставі ч. 4 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Вказаним договором підтверджується, що під час укладання договору 05.05.2000 сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору та його державна реєстрація. Водночас, з 01.01.2004 введено в дію ЦК України, статтею 657 якого передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. З цього слідує, що за нормами чинного ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Оскільки, договір купівлі-продажу будинку № Н10-66 від 05.05.2000 не був посвідчений нотаріально і на цей час така можливість відсутня в зв`язку з тим, що сторони договору купівлі-продажу померли, а саме [PERSON] помер [INFO] та [PERSON] померла [INFO] . Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У відповідністю з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Позивачем надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження обставин, викладених в обґрунтування позову. Водночас, і представник відповідача будь-яких заперечень проти позовної заяви не надав. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визнання договору дійсним є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Оскільки позивач у позовній заяві не вимагав відшкодування судових витрат, понесених ним по сплаті судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved