Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Представник АТ\~ КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК, через засоби поштового зв`язку, звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у сумі 184 901 грн. 71 коп., а також судовий збір в сумі 2 773 грн. 53 коп. В обґрунтування позову вказав, що 17.02.2021 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 6/3216080 відповідно останньому надано кредит у сумі 149 000 грн. строком з 17.02.2021 по 16.02.2026 зі сплатою 12% річних та комісійної винагороди 2,50 % в місяць від суми кредиту, зазначеному у п 1.1. кредитного договору. Відповідачем зобов`язання за договором виконані не були, умови договору в частині повернення кредиту згідно графіку не виконуються, внаслідок чого виникла станом на 17.11.2020 виникла заборгованість загальною сумою 184\~901 грн. 71 коп., яка складається прострочена заборгованість 21\~111 грн. 80 коп., строкової заборгованості 108\~539 грн. 32 коп., комісії 3\~725 грн. 00 коп., простроченої комісії 37\~250 грн. 00 коп., нарахованих відсотків 1\~303 грн. 55 коп., прострочених відсотків 12\~972 грн. 04 коп. Вказані обставини і слугували підставою звернення представника відповідача до суду з відповідним позовом. Розпорядженням Верховного\~Суду від\~14.03.2022\~р.\~N\~7/0/9-22\~Про зміну\~територіальної підсудності\~судових справ\~в умовах\~воєнного стану\~змінено територіальну\~підсудність судових\~справ Золочівського\~районного суду\~Харківської області на Диканський районний суд Полтавської області. 10.01.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі, визначено порядок її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача, на електронну адресу суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання, яка повернута на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, про розгляд справи [PERSON] , повідомлений згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення, однак у визначений йому строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подав. За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. 17 лютого 2021 року між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та відповідачем [PERSON] укладено комплексний договір № 6/3216080, за умовами якого банком останньому було надано кредит в сумі 149 000 грн. строком 60 місяців з 17.02.2021 до 16.02.2026 (п.1.1 Договору). Цільове призначення споживчі потреби (п.1.2 Договору). Споживач зобов`язувався сплачувати платежі для погашення заборгованості за цим договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту, а також сплатити винагороду за обслуговування кредитної заборгованості: 12,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості, щомісячно (п.1.3.1 Договору); комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі 2,50% від суми кредиту, (п.1.3.2 Договору). За меморіальним ордером № 35324438-11 від 17.02.2021, [PERSON] отримав кредитні кошти за кредитним договором № 6/3216080 від АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» у розмірі 149 000 грн. 00 коп. Надані позивачем виписки з рахунків обліку кредитної заборгованості [PERSON] по кредитному договору № 6/3216080 від 17.02.2021 року підтверджують перерахування та погашення кредитних коштів. Позичальник зобов`язався погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до графіку платежів (п.2.2 Договору). За графіком платежів по кредиту Додатку №1, що є таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, вбачається, що погашення здійснюються один раз на місяць (17 числа кожного місяця); платежі є ануїтетними; сума щомісячного платежу становить 7\~039 грн. 42 коп., у тому числі: сума кредиту за договором та проценти за користування кредитом які є для кожного місяця відмінними; 3750грн. комісія обслуговування кредитної заборгованості. За розрахунком заборгованості, наданої позивачем, відповідач станом на 17.11.2022 має заборгованість у розмірі 184\~901 грн. 91 коп., яку становлять: - 21\~111 грн. 80 коп. прострочена заборгованість; - 108\~539 грн. 32 строкової заборгованості; - 1\~303 грн. 55коп. нараховані відсотки; - 3\~725 грн. 00 коп. комісія; - 12\~972 грн. 04 коп. прострочені відсотки; - 37\~250 гр. 00 коп. прострочена комісія. Відповідач іншого розрахунку заборгованості, який вважає вірним, суду не надав. Між сторонами виникли кредитні правовідносини, тому при вирішенні вказаного спору суд керувався наступними нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. Разом з цим, відповідно до п. 1.3.2 договору № 6/3216080 від 17.02.2021 року за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,50% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 Договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів, тощо.\~ Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 та згідно з п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, в частині стягнення суми заборгованості за комісією суд вважає необхідним відмовити. Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За змістом ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Тобто, пунктом 1.3.2 договору № 6/3216080 від 17.02.2021 року фактично встановлено плату позичальника за надання послуг, безоплатність надання яких прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за такі супутні послуги банку, які за законом повинні надаватися йому безоплатно, пункт 1.3.2. Договору є несправедливим, містить дисбаланс обов`язків на шкоду позичальника та суперечить вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому вимога АТ «Креді Агріколь Банк» про стягнення з відповідача на його користь комісії та простроченої комісії на загальну суму 40\~250 грн. є необґрунтованою, як наслідок, відсутні підстави для її задоволення. Зазначене в повній мірі узгоджується зі змістом правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц (провадження №61-8862сво18). Аналогічний висновок зробив Верховний Суд 19 лютого 2020 року по справі №756/8840/17-ц, визнавши банківську комісію AT КБ «ПриватБанк» за кредит незаконною і зазначивши, що банки не можуть зобов`язати клієнтів її сплачувати. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~ Закону Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. Схожі за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19. З огляду на наведені вище правові норми та встановлені обставини у справі, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню та стягненню підлягає заборгованість станом на 17.11.2022 року, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 108 539 грн. 32 коп.; простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 21 111 грн. 80 коп. нарахованих відсотків у розмірі 1\~303 грн. 55 коп., відповідно до виписки з рахунку ; прострочених відсотків у розмірі 12 972 грн. 04 коп. Згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч.2 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2773 грн. 53 коп. та заявлено позовні вимоги про стягнення 184\~901 грн. 71 коп., які задоволені частково на суму 143 926 грн. 71 коп. З урахуванням задоволених позовних вимог на 77,84% (143\~926 грн. 71 коп. грн. х 100 % : 184 901 грн. 71 коп.) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 2 158 грн. 92 коп. (77,84% х 2 773, 53 грн. : 100%).

Outcome: partial