Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Представник АТ "Райффайзен Банк", звернувся до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором (заявою-договором) про відкриття поточного рахунку та надання кредиту "Кредит готівкою" № 014-RO-82-124397678 від 17.01.2022 в розмірі 104071,91, а також понесені витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду в розмірі 2481 грн. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.12.2022 цивільну справу направлено за підсудністю до Зміївського районного суду Харківської області. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. В обґрунтування позову зазначено, що 30.11.2020 відповідач звернувся до позивача і підписав заяву № CMDPI-1305650 про акцепт публічної пропозиції/угода від 30.11.2020 р. Відповідно до цієї угоди відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в AT «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.raiffeisen.ua. висловив повну та безумовну згоду з її умовами. 17.01.2022 р. між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк та [PERSON] було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-124397678 від 17.01.2022 р., за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 92401,84 грн. на 72 місяці з 17.01.2022 р. під фіксовану процентну ставку - 31,80 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні договором. На підставі п. 1 заяви-договору банк відкриває поточний рахунок «Для виплат» в гривнях на ім`я клієнта та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у відповідності до Правил та Тарифів банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб. Відповідно до умов п. 1.3. кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі - 92401,84 грн., а позичальник зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 92401,84 грн. У зв`язку з невиконанням умов договору відповідачем станом на 14.08.2022 за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 104071,91 грн, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 93851,13 грн, з яких прострочено - 1889,73 грн; заборгованість за відсотками у сумі - 10220,78 грн, з яких прострочено відсотків 9975,48 грн. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, повідомлялись належним чином. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за відсутності представника. Відповідач про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзиву на позов не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, з огляду на те, що належним чином повідомлений відповідач повторно не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки, суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. 17.01.2022 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк та [PERSON] було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-124397687 від 17.01.2022 р., за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 92401,84 грн. на 72 місяці з 17.01.2022 р. під фіксовану процентну ставку - 31,80 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні договором (а. с. 8 - 21). Згідно п. 3.1 кредитного договору сторони встановили, що проценти за користування кредитом сплачуються позичальником кредитору у складі щомісячного ануїтентного платежу, вказаного уграфіку, і розраховується, виходячи з процентної ставки, передбаченої п. 2.3 заяви-договору, за ставкою 31,80% річних. Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту або з наступного за днем надання кредиту операційного дня (у разі надання кредиту після закінчення операційного часу), виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році. Відповідно до умов п. 2.2 кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтентними платежами. Ануїтентний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів та розраховуються за формулою, визначеною п. п. 3.5.1 п. 3.5 ст. 3 розділу 6 Правил. Згідно п. 3.4 заяви - договору, у визначений п. 3.3. заяви - договору строк клієнт має забезпечити наявність коштів на поточному рахунку для подальшого здійснення банком договірного списання коштів згідно з умовами, передбаченими п. 9 заяви про акцепт публічної пропозиції угоди. Погашення заборгованості за кредитом процентів, пені здійснюється шляхом договірного списання у визначеному п. 9 заяви про акцепт публічної пропозиції/угоди порядку. У випадку об`єктивної неможливості забезпечення клієнтом достатньої суми на рахунках, з яких банк здійснює договірне списання коштів з метою погашення клієнтом заборгованості за кредитом, погашення клієнтом заборгованості може бути здійснене будь - яким іншим шляхом, погодженим банком. Відповідно до п. 5.2 заяви-договору, клієнт підтвердив, що ознайомлений з чинною редакцією правил. Клієнт визнає та підтверджує, що на взаємовідносини сторін за цією заявою-договором поширюється положення договору, правил, в тому числі розділів 2,6 Правил. Клієнт зобов`язався дотримуватись умов договору, правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування поточних рахунків, а також надання банком кредитів. Підписанням цієї заяви-договору клієнт підтверджує, що відносини сторін за цією заявою-договором застосовуються всі положення договору, в тому числі розділів 2, 6. Правил так само як би текст правил був би власноруч підписаний клієнтом. У зв`язку з невиконанням умов договору відповідачем станом на 14.08.2022, виникла заборгованість у розмірі 104071,91 грн, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 93851,13 грн, з яких прострочено - 1889,73 грн; заборгованість за відсотками у сумі - 10220,78 грн, з яких прострочено відсотків 9975,48 грн (а. с. 7). Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу. За змістом ст. 6 вказаного Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документу як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. При цьому, абз. 2 частини другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У силу частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20). Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняться у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України) Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1 ст.613 ЦК кредитор уважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові ВС від 28.02.2018 у справі №554/2542/16-ц зроблено висновок щодо застосування ч. 1 ст. 613 ЦК та сказано, що прострочення кредитора полягає або в безпідставній відмові від прийняття належного виконання, або в невиконанні кредиторських обов`язків, або в інших діях чи бездіяльності з боку кредитора, які не дозволяють боржнику виконати зобов`язання належним чином. Якщо прострочення боржника це прострочення у виконанні зобов`язання, то прострочення кредитора це прострочення в прийнятті виконання зобов`язання. Таким чином, відповідач [PERSON] зобов`язаний повернути отриману суму позики згідно з умовами укладеного Договору. Крім того, на підставі положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути суму сплаченого судового забору. На підставі викладеного,

Outcome: approved