Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

До Петриківського\~районного\~суду\~Дніпропетровської області\~звернувся\~ [PERSON] \~із\~заявою\~про встановлення\~належності\~правовстановлюючих\~документів,\~де заінтересована особа: Державний реєстратор прав на нерухоме майно Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області Ярош А. Ф. Заявник зазначив що 15.12.2023 року на підставі розпорядження голови Петриківської РДА № 298-р-03 від 12.08.2003 р. йому видано Державний акт на право приватної власності на землю (серія ДП № 108101), згідно якого йому була передана у приватну власність земельна ділянка площею 3.1403 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області. Акт було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010312800084. Згодом заявник звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Петриківської селищної ради Дніпропетровської області задля реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме зазначеної вище земельної ділянки. Реєстратор відмовив йому у проведенні реєстрації через те, що подані заявником документи мають розбіжності у написанні його імені. Так, Державний акт на право приватної власності на землю серія ДП № 108101 видано на ім`я [PERSON] , натомість у Державному земельному кадастрі власником земельної ділянки зазначено [PERSON] . Окрім того у Державному акті виявлено виправлення в написанні прізвища власника [PERSON] , що також є суттєвим порушенням. Зазначені вище помилки унеможливлюють реєстрацію договору оренди земельної ділянки, тому заявнику було рекомендовано звернутися до суду із даною заявою. З огляду на викладене, заявник просить суд: задовольнити заяву та встановити факт належності йому [PERSON] ІПН [NUMBER] Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ДП № 108101, який було видано на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Петриківської районної державної адміністрації № 298-р-03 від 12.08.2003 року на земельну ділянку площею 3.1403 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, кадастровий № 1223755100-01-039-0008, як одній і тій же особі. Судові витрати залишити за заявником. Ухвалою суду від 15.03.2023 року було відкрито провадження у справі; справу постановлено розглядати в порядку окремого провадження; в судове засідання викликати заявника та заінтересованих осіб. Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Заінтересована особа до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином; 20.03.2023 року до суду надійшло клопотання селищного голови Петриківської селищної ради, про розгляд справи без участі державного реєстратора, проти заявлених вимог не заперечує. Всебічно та повно дослідивши надані докази у справі, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Петриківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 22.11.1996 року, [PERSON] народився [INFO] ; був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6,7) [PERSON] одержав ідентифікаційний номер: [NUMBER] (а.с.8) Додано копію Державного Акту на право власності на земельну ділянку серія ДП № 108101 виданого [PERSON] , який проживає [ADDRESS] , і на підставі розпорядження голови Петриківської районної державної адміністрації № 298-р-03 від 12.08.2003 р. є власником земельної ділянки площею 3.1403 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована Петриківська селищна рада Петриківського району Дніпропетровської області та має цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010312800084.\~Кадастровий номер\~земельної ділянки\~1223755100-01-039-0008.Державний Акт на право власності на земельну ділянку видано 15.12.2003 року (а.с.5) Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 66727978 від 10.03.2023 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Ярош А.Ф. вирішено відмовити у проведенні реєстраційних дій за заявою від 06.03.2023 року за реєстраційним номером 54365661 через наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: згідно інформації, яка міститься у відомостях Державного земельного кадастру, що є невід`ємною частиною Державного реєстру речових прав подані документи мають розбіжності у імені заявника, так поданий Державний акт на право приватної власності на землю серія ДП № 108101 зареєстрований в Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010312800084 від 12 грудня 2003 року видано на ім`я [PERSON] на відміну від відомостей Державного земельного кадастру де власник зазначений [PERSON] . Також при огляді Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП № 108101 зареєстрований в Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010312800084 від 12 грудня 2003 року виявлено виправлення в прізвищі власника, що порушує пункт 2.4. наказу Державного комітету України по земельних ресурсах N 28 від 15.04.93 «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) (що діяв на час видачі державного акту) де чітко зазначено, що: При заповненні бланків державних актів на право власності на землю, постійного користування землею і договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) всі записи мають бути зроблені чітко і акуратно, помарки і виправлення не допускаються (а.с.4) Розглядаючи заявлені вимоги суд виходив із наступного. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що відображає п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України. Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Вирішуючи питання про достатність доказів, наданих заявником на підтвердження поданої ним вимоги, суд звертає увагу на те, що на сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt). Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Кожний доказ, наданий заявником сам по собі не містить інформації, яка б беззаперечно доводила факт, який він просить встановити в судовому засіданні, однак всі ці докази разом у своїй сукупності дають можливість суду зробити висновок про те, що з високою вірогідністю можна стверджувати, що фактично заявник [PERSON] та [PERSON] , якому видано Державний акт\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~серія ДП\~№ 108101, є однією і тією ж особою, а його ім`я у правовстановлюючих документах, а саме у зазначеному Державному акті на право\~власності на\~земельну ділянку\~не збігається з ім`ям вказаним в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , через помилку допущену при написанні імені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ДП № 108101. Метою встановлення даного факту є реєстрація речових прав на нерухоме майно (земельну ділянку) заявником, оскільки в інший спосіб виправити помилку у написанні його імені у правовстановлюючому документі (Державному акті на право власності на земельну ділянку) не вбачається можливим. За наведеного\~вище заява\~підлягає задоволенню,\~шляхом встановлення\~факту належності\~заявникуДержавного акта на право власності на земельну ділянку серія ДП № 108101, що виданий на ім`я [PERSON] , як одній і тій самій особі. Заявником при подачі заяви до суду сплачено судовий збір у повному обсязі та виявлено бажання залишити судові витрати за заявником, тому суд вважає вірним судові витрати у справі залишити за заявником. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved