Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

В січні 2022 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначила, що з 20 жовтня 2020 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, проте одруження з відповідачем виявилось невдалим і на даний час вона подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. За час спільного подружнього життя у них народилась одна дитина, дочка: [PERSON] , [INFO] . На даний час вони з відповідачем проживають окремо, дитина залишилася проживати разом із нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач не приймає участі у матеріальному утриманні дитини та не бере участі у її вихованні, що ставить її у скрутне матеріальне становище, оскільки вона самотужки не в змозі забезпечити дитині належного матеріального забезпечення. Відповідач є здоровою та працездатною особою, інших утриманців немає, проте свідомо ухиляється від сплати аліментів. У зв`язку з зазначеним просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та просила суд слухати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд слухати справу у його відсутності. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається з матеріалів справи, з 20 жовтня 2020 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Позивач зазначила, оскільки одруження з відповідачем виявилось невдалим, на даний час вона подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. За час спільного подружнього життя у сторін народилась одна дитина, дочка: [PERSON] , [INFO] , батьками якої являються сторони по справі, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7 СК України, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у платника аліментів на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, задовільний стан здоров`я відповідача, при таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню. За вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави. У зв`язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, а відповідач не звільнений від оплати судових витрат, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved