Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

26.09.2022 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги мотивував тим, що 11 червня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики №К110621-2, згідно умов якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 206\~012,80 грн, зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, не пізніше ніж через 3 місяці з моменту укладення договору, тобто до 11 вересня 2021 року. Згідно п. 5 Договору позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики: 9\~737,60 грн до 11 липня 2021 року, 9737,60 грн до 11 серпня 2021 року, 186537,60 грн до 11 вересня 2021 року. Також 11 червня 2021 року відповідачка власноруч підписала розписку, в якій зазначила, що кошти в сумі 206012,80 грн отримала у повному обсязі та зобов`язується повернути цю суму до 11 вересня 2021 року включно. 11 серпня 2022 року відповідачка не здійснила платіж відповідно до договору. Станом на 16 вересня 2022 року позичальник свої зобов`язання не виконує належним чином, а його заборгованість складає 565453,49 грн, з яких: 291\~868,50 грн - сума боргу за тілом, 273584,99 грн - нарахована неустойка. За таких обставин позивач просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість у сумі 565453,49 грн, а також 5654,53 грн судового збору. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2022 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Відповідач своїм правом на відзив не скористалася. У залученні до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] судом було відмовлено про що постановлено відповідні ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2023 та 14.03.2023. Позивач та представник у судове засідання не з`явилися, натомість 14.03.2023 представник позивача Плачинда К.О., який діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1192003 від 02.11.2022, подав через систему «Електронний суд» заяву (вх. №19368) згідно якої просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, відносно заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялась в порядку, визначеному чинним законодавством, шляхом направлення судової повістки на адресу її місця реєстрації, згідно відомостей наданих Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради №51909 від 28.10.2022 року. Однак, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не надала, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини врегульовані нормами ЦК України стосовно позики та виконання зобов`язань. Судом встановлено, що 11.06.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики №К110621-2 (далі Договір) (а.с. 54). Відповідно до п. 1 Договору позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 206112,80 грн, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день укладення цього Договору еквівалентно 7574 долари США 00 центів, в свою чергу, позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим договором 7574 долари США 00 центів, за курсом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 3 місяці з моменту укладання даного договору, тобто до 11.09.2021 року включно. За домовленістю сторін позика є безпроцентною. Сума позики, встановлена п. 1 даного договору, отримана Позичальником від Позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі (п. 2 Договору) Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену у п. 1 даного договору відповідно до Графіка повернення позичальником грошових коштів: 9737,60 грн, що еквівалентно 358 доларів США до 11 липня 2021 року включно, 9737,60 грн, що еквівалентно 358 доларів США до 11 серпня 2021 року включно, 186537,60 грн, що еквівалентно 6858,00 доларів США до 11 вересня 2021 року (п. 5 Договору). Згідно п. 9-11 Договору сторони погодили, що у випадку зміни курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п. 1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення кожного платежу за цим Договором. Позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання за даним договором. У разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від поточної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Згідно розписки від 11.06.2021 [PERSON] 11 червня 2021 року отримала позику від [PERSON] у сумі 206012,80 грн, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27,20 грн) на день укладення цього договору еквівалентно 7574 долари США 00 центів, згідно договору позики №К110621-2, і зобов`язалася повернути цю суму [PERSON] в строк до 11 вересня 2021 року включно (а.с. 53). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як установлено судом відповідач на підставі договору позики №К110621-2 від 11.06.2021 отримала кошти у сумі 206112,80 грн, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день укладення Договору еквівалентно 7574 долари США 00 центів. Однак у визначений строк борг повернений не був, про що свідчить наявність оригіналу розписки в позивача. Дані обставини встановлені і ніким не оспорюються. Тому враховуючи вказане та умови договору, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума неповернутої частини позики. Визначаючись із розміром неповернутої частини позики, що підлягає стягненню на користь позивача, суд звертає увагу, що 29.07.2021 відповідачкою було виконано частину зобов`язання в сумі 7006,00 грн, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу еквівалентно 259 доларів США, розмір невиконаної неповернутої частини становить 291868,50 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. Щодо стягнення з відповідача неустойки, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~549\~Цивільного кодексу\~України неустойкою\~(штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки,\~встановлений законом,\~може бути\~збільшений у\~договорі,\~якщо таке\~збільшення не\~заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). Отже, з наведених норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити неустойку у визначеному договором розмірі від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування заборгованості. Так, пунктом 11 Договору позики №К110621-2 від 11.06.2021 визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від поточної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Згідно проведеного позивачем розрахунку заборгованості, станом на 16.09.2022 року, залишок боргу за договором позики №К110621-2 від 11.06.2021 становить 291868,50 грн, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США= 39,90 грн) на день розрахунку заборгованості Договору еквівалентно 7315 доларів США. Станом на 16 вересня 2022 року, позичальник не здійснив повернення суми заборгованості, яке мав здійснити 11 вересня 2021 року, тим самим не виконав свого зобов`язання щодо повернення суми позики після закінчення договору. Відтак з 12.09.2021 нарахована неустойка згідно пункту 11 Договору, із урахуванням зменшення розміру неустойки від 1% до 0,8% (за 166 календарних днів з 12 вересня 2021 року по 24 лютого 2022 року), що становить 273584,99 грн. Таким чином загальна сума боргу з нарахованою неустойкою складає 565453,49 грн (а.с. 9). У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторона відповідача не скористалася своїм правом на подання відзиву та не надала доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, а також доказів про погашення заборгованості та її відсутності. Відтак, дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів. Неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором привело до порушення прав позивача, а тому порушене право підлягає поновленню, а позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5654,53 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved