Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту батьківства стосовно померлого [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Києва. Заявник вказує, що [PERSON] є її рідним батьком. Так, [PERSON] зазначає, що її батьки - [PERSON] та [PERSON] познайомились у 1988 році, почали зустрічатися, а потім почали жити разом, вести спільний побут та господарство. Згодом, мати [PERSON] завагітніла, і [INFO] народила завницю. Протягом спільного життя [PERSON] та [PERSON] так і не зареєстрували шлюб, але разом виховували заявницю, вели спільне господарство, разом організовували свій побут, проводили дозвілля, спільно харчувались, робили ремонти в оселі. У зв`язку з тим, що на день народження заявниці, її мати, [PERSON] , не перебувала в зареєстрованому шлюбі, під час реєстрації її народження відділом ЗАГС Ленінградського району міста Києва було складено актовий запис № 3702 від 25 листопада 1989 року, де відомості про батька дитини були записані зі слів матері на підставі ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю. Заявниці надано прізвище « [PERSON] », а в графі батько вказано - « [PERSON] ». Пізніше, через декілька років після народження заявниці, внаслідок непорозумінь та суперечок, [PERSON] та [PERSON] припинили проживати спільно однією сім`єю, але протягом всього життя [PERSON] визнавав себе батьком заявниці, виконував свої батьківські обов`язки стосовно її виховання та утримання, мав намір подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе її батьком. [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , а згодом, [INFO] , внаслідок хвороби помер і [PERSON] , тому подати відповідну заяву до органу реєстрації актів цивільного стану про визнання себе батьком не встиг. Заявник вказує, що батьківство [PERSON] відносно неї підтверджується копіями фотокарток, на яких зображений її батько, [PERSON] , з нею. Крім того, зазначає, що перебувала у близьких стосунках із своєю бабусею, матір`ю [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] та заповіла заявниці свою частку квартири [ADDRESS] , на підставі чого вона отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Також на підтвердження того, що [PERSON] є її біологічним батьком посилається на те, що iз 2013 року вона проживала разом зі своїм батьком за однією адресою, що підтверджується копією витягу з Реєстру територіальної громади, вела з ним спільне господарство, доглядала за ним під час хвороби та поховала його після смерті. Вказує, що вона є єдиною донькою у [PERSON] , iншi діти спадкоємці відстуні, крім неї до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався, заповітів останній не залишав. Щодо необхідності встановлення факту батьківства, зазначає, що після смерті [PERSON] , залишилося спадкове майно, а саме 1/2 частка квартири [ADDRESS] . Однак, звернувшись до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, державним нотаріусом Щербиною Я.О. 09 червня 2021 року їй було відмовлено у видачі Свідоцтва у зв`язку із відсутністю документа, який підтверджує їх родинний зв`язок із [PERSON] .. Ухвалою судді від 20.09.2021 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами окремого провадження. Витребувано від державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербини Я.О. належним чином завірену копію спадкової справи №1015/18, яка була заведена після смерті гр. [PERSON] , померлого [INFO] . На виконання вказаної ухвали суду, 02.02.2022 до суду від Дванадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла копію спадкової справи №1015/18, яка була заведена після смерті гр. [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 13.10.2022 витребувано у Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином завірену копію запису акту про народження [PERSON] , [INFO] , №3702 від 25.11.1989. На виконання вказаної ухвали суду, 24.10.2022 до суду від Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла копія запису акту про народження [PERSON] , [INFO] , №3702 від 25.11.1989. Заявник в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, подала до суду заяву, в якій вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити та справу розглядати без її участі. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м.Києві в судове засідання не з`явився, подали заяву до суду про розгляд справи без участі представника. Представник заінтересованої особи Дванадцятої київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, подали заяву до суду про розгляд справи без участі представника. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 130 СК України, в разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно ст. 135 СК України заява про встановлення факту батьківства таким способом, приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено за вказівкою матері. Згідно ст. 128 СК України право на подачу такої заяви мають матір, опікун, піклувальник дитини, особа, яка утримує та виховує дитину, а також сама дитина, яка досягла повноліття. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ст. 134 СК України, рішення суду про встановлення факту батьківства є підставою для внесення органом державної реєстрації актів цивільного стану відповідних змін до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видачі нового свідоцтва про народження. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 7 зазначив, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 , питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній, і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Заявник посилається на неможливість оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] без встановлення факту батьківства та просить суд встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Києва, який помер [INFO] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , на що суд зазначає наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 25.11.1989, в графі батько зазначений [PERSON] , в графі мати зазначена [PERSON] . Відповідно до копії актового запису про народження №3703 від 25.10.1989 [PERSON] , в графі відомості про батька зазначено прізвище, ім`я, по батькові - [PERSON] , інші відомості відсутні; в графі відомості про матір зазначено [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 13.12.2006 Відділом приватизації державного житла Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації, квартира [ADDRESS] , належала на праві власності гр.. [PERSON] та члену її сім`ї - [PERSON] в рівних частках. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24.11.2012 державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Коробановою О.В., [PERSON] , на підставі заповіту, посвідченого П`ятою київською державною нотаріальною конторою 09.10.2008, зареєстрованого в реєстрі за №2-1046 в межах спадкової справи №162/2012, є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , [INFO]., яка померла [INFO] , а саме: - (однієї другої) частини квартири [ADDRESS] . Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м.Києва №36111755 від 28.12.2018, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані/зняті з реєстрації: - [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації - 09.06.1978, дата зняття з реєстрації - 26.12.2018; - [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації - 30.05.2013. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.05.2018 Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м.Києві [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №8323. За заявою [PERSON] . Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №1015/18 після смерті [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №1015/18, вбачається, що крім [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався, заповітів [PERSON] не залишав. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77, 78 ЦПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, враховуючи, що встановлення факту батьківства необхідне для прийняття спадщини, беручи до уваги відсутність можливості в інший спосіб довести зазначений факт, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, а тому суд вважає за можливе задовольнити заяву [PERSON] та встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Києва, який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Києва.

Outcome: approved