Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Позивач \~ Полтавський\~обласний центр\~зайнятості 30.12.2022\~ \~звернувся в\~Київський районний\~суд м.\~Полтави з\~позовом до\~відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач [PERSON] з 07.03.2019 зареєструвалася в Полтавській міськрайонній філії Полтавського обласного центру зайнятості як шукаюча роботу, з 13.03.2019 їй було надано статус безробітного та з 14.03.2019 призначено виплату допомоги по безробіттю. З 10.12.2019 було припинено реєстрацію [PERSON] як безробітної у зв`язку з заявою про зняття з реєстрації. Позивач зазнав, що спеціалістом філії було виявлено інформацію щодо працевлаштування [PERSON] у Білоцерківському інституті неперервної професійної освіти та було з`ясовано, що відповідач [PERSON] перебувала в трудових відносинах з Білоцерківським інститутом неперервної професійної освіти з 12.03.2018 по 29.11.2019 та була звільнена 29.11.2019 за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП. На обліку як безробітна [PERSON] перебувала з 07.03.2019 по 10.12.2019, за цей час отримала допомогу по безробіттю в розмірі 69823,48 грн., які станом на 29.12.2022 в добровільному порядку не повернула. В поданій до суду позовній заві позивач просив стягнути з [PERSON] на користь Полтавського обласного центру зайнятості грошові кошти в розмірі 69823,48 грн та понесені судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26.01.2023 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16.02.2023 заяву представника [PERSON] із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження залишено без задоволення. Відповідачем [PERSON] 02.03.2023 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що на час звернення до центру зайнятості та протягом всього часу здійснення виплати допомоги по безробіттю у трудових відносинах з жодною організацією не перебувала, заробітну плату не отримувала. В задоволенні позовних вимог просила відмовити. Позивачем 07.03.2023 подано до суду відповідь на відзив, в якому позивач зазначив, що факт перебування відповідача в трудових відносинах підтверджується даними роботодавця, а та обставина, що відповідач на отримувала заробітку плату в період з березня по листопад 2019 року не спростовує того, що відповідач, перебуваючи в трудових відносинах, належала до зайнятого населення в розумінні норм Закону України «Про зайнятість населення». В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач та представник відповідача в задоволенні позовних вимог просили суд відмовити. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено відповідач [PERSON] з 07.03.2019 зареєструвалася в Полтавській міськрайонній філії Полтавського обласного центру зайнятості як шукаюча роботу. Статтею 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що статусу зареєстрованого безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема за віком, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] , звертаючись до позивача з заявою про надання їй статусу безробітного, в поданій заяві засвідчила, що не відноситься до зайнятого населення, через відсутність роботи не має заробітку. Відповідачу [PERSON] з 13.03.2019 за її заявою було надано статус безробітного та з 14.03.2019 призначено виплату допомоги по безробіттю. Також встановлено, що на обліку як безробітна [PERSON] перебувала з 07.03.2019 по 10.12.2019, отримала допомогу по безробіттю в сумі 69823,48 грн. Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Статтею 44 Закону України «Про зайнятість населення передбачено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] , звертаючись до позивача з заявою про надання статусу безробітного, не повідомила, що в період з 12.03.2018 по 29.11.2019 перебувала в трудових відносинах з Білоцерківським інститутом неперервної професійної освіти, звільнена 29.11.2019 за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Частиною 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Встановивши дані обставини, приймаючи до уваги те, що відповідач, звертаючись до позивача з заявою про надання статусу безробітного, не повідомила про перебування в трудових відносинах, суд приходить до висновку, що має місце зловживання [PERSON] своїми обов`язками, тому відповідно до положень ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого їй забезпечення підлягає стягненню. Твердження відповідача про те, що трудові відносини з Білоцерківським інститутом неперервної професійної освіти «Державного вищого навчального закладу «Університет менеджменту освіти» нею бути припинені з 28.12.2018 спростовано дослідженими в справі доказами. Зокрема, відповідно до повідомлення Білоцерківського інституту неперервної професійної освіти Державного закладу вищої освіти «Університет менеджменту освіти» від 13.09.2021 № 01-09/129а (а.с. 34) наказ № 09-03/46 від 28.12.2018 про звільнення [PERSON] 28.12.2018 у документах БІНПО та особовій справі [PERSON] відсутній, значиться копія наказу про звільнення від 29.11.2019 № 09-03/43. Відповідно до даних, які містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Білоцерківським інститутом неперервної професійної освіти по застрахованій особі [PERSON] подано дані про прийняття з 12.03.2018 та звільнення з 29.11.2019. За даними акту № 112 від 17.05.2022 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» [PERSON] належить до зайнятого населення та подавши неправдиві відомості про себе отримала статус безробітної (а.с. 37). При вирішення справи суд також звертає увагу на ту обставину, що відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку наказ № 09/03/43 від 29.11.2019 не оскаржувала, він є дійсним. Наказ від 28.12.2018 № 09-03/43 про припинення трудових відносин з [PERSON] . Білоцерківським інститутом неперервної професійної освіти не виносився, тому посилання позивача на наявність копії відповідного наказу є безпідставним. Той факт, що в період з березня по листопад 2019 року за час перебування на обліку як безробітної, відповідач не отримувала заробітної плати, не спростовує обґрунтованість позовних вимог, оскільки статтею 1 Закону України «Про зайнятість населення передбачено, що безробітний це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Статтею 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що статусу зареєстрованого безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема за віком, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Полтавського обласного центру зайнятості підлягають задоволенню в повному обсязі, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума грошових коштів в розмірі 69823,48 грн. Щодо посилань відповідача на пропуск позивачем строків позовної даності суд приймає до уваги таке. За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У ст. 261 ЦК України закріплено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як встановлено судом, відповідач не повідомила позивача про перебування в трудових відносинах, про порушення позивач дізнався в жовтні 2021 року (а.с. 28), позов подано до суду 30.12.2022, тому позивачем не було пропущено строки позовної давності. У зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача \~ відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved