Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття та нецільового використання земельної ділянки. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2022 року позовні вимоги було задоволено і стягнуто з [PERSON] на користь держави шкоду, завдану внаслідок самовільного зайняття та нецільового використання земельної ділянки, у розмірі 161\~517 грн. 72 коп., а також на користь Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 2\~481 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2023 року поновлено відповідачеві строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду. Позивач у своєму позові посилався на те, що 08 вересня 2021 року від СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області надійшла вимога про здійснення державного контролю (реагування) проведення перевірки дотримання вимог чинного законодавства при використанні земельної ділянки, яка розташована між земельними ділянками з кадастровими № 1210100000:08:613:0033 та № 1210100000:08:563:0025. 08 жовтня 2021 року головним спеціалістом відділу ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області було здійснено перевірку зазначеної земельної ділянки, за результатами якої було складено акт № 1191-ДК/1228/АП/09/01/-21 від 08 жовтня 2021 року. Згідно з відомостями з Державного земельного кадастру земельна ділянка, яка розташована між земельними ділянками з кадастровими № 1210100000:08:613:0033 та №1210100000:08:563:0025, не сформована та не передана у власність користування, загальна площа 1,7361 га, цільове призначення: землі запасу; категорія земель за основним цільовим призначенням: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. За результатами огляду місцевості встановлено, що земельна ділянка використовується відповідачем для рекуперації корисних копалин з промислових відходів та по фактичному розташуванню звалища твердих відходів в межах охоронних зон інженерних комунікацій без відповідного рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду), та за відсутності відповідного правочину. За даним фактом складено акт № 1191-ДК/125/АО/10/01/-21 від 12 листопада 2021 року. За результатами виявлених порушень державним інспектором складено припис № 1191-ДК/0138Пр/03/01/-21, яким визначено у 30-денний строк усунути правопорушення та повідомити про виконання припису у строк до 13 грудня 2021 року, який [PERSON] отримав особисто. Також державним інспектором було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1191-ДК/0132П/07/01/-21 від 12 листопада 2021 року, з яким відповідача було ознайомлено та вручено другий примірник разом із розрахунком розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 161\~517 грн. 72 коп. Відповідач у добровільному порядку збитки не відшкодував. Постановою заступника головного державного інспектора від 18 листопада 2021 року справу № 1191-ДК/0110По/08/01/-21 було закрито. Постановою було встановлено, що [PERSON] самовільно займає земельну ділянку загальною площею 1,7361 га, яка знаходиться між земельними ділянками з кадастровими № 1210100000:08:613:0033 та № 1210100000:08:563:0025, яку використовує не за цільовим призначенням шляхом зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу. При розгляді справи було встановлено, що в діях відповідача наявні ознаки кримінального правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 197-1 КК України, матеріали справи скеровані до ВП № 3 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області. Просив стягнути з [PERSON] на користь держави шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття та нецільового використання земельної ділянки у розмірі 161\~517 грн. 72 коп. та витрати зі сплати судового збору. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, у своїй заяві до суду справу просив розглядати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши у своїй заяві, що вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2023 року цивільний позов Дніпровської міської ради до нього про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 197-1 КК України, шляхом самовільного зайняття земельної ділянки, було задоволено і стягнуто на користь Дніпровської міської ради 161\~517 грн. 72 коп. Тобто, шкоду, завдану внаслідок самовільного зайняття та нецільового використання земельної ділянки, було стягнуто з нього двічі. Зазначив, що земельна ділянка розташована на території м. Дніпра і належить до земель комунальної власності, тому позовні вимоги про відшкодування шкоди має заявляти власник, яким є Дніпровська міська рада. За таких обставин, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області є неналежним позивачем. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 08 вересня 2021 року до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області надійшла вимога про здійснення заходів державного контролю (реагування) з метою перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки, яка розташована в районі комплексу споруд за адресою: [ADDRESS] , між земельними ділянками з кадастровими № 1210100000:08:613:0033 та № 1210100000:08:563:0025 (а.с. 13). Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 1191-ДК/1228/АП/09/01/-21 від 08 жовтня 2021 року встановлено, що земельну ділянку, загальною площею 1,7361 га, яка розташована між земельними ділянками з кадастровими № 1210100000:08:613:0033 та № 1210100000:08:563:0025, використовує [PERSON] для рекуперації корисних копалин з промислових відходів та по фактичному розташуванню звалища твердих відходів в межах охоронних зон інженерних комунікацій за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду), та за відсутності вчиненого правочину щодо неї (а.с. 15-16). Актом обстеження земельної ділянки № 1191-ДК/125/АО/10/01/-21 від 12 листопада 2021 року було встановлено, що земельну ділянку, загальною площею 1,7361 га, яка розташована між земельними ділянками з кадастровими № 1210100000:08:613:0033 та № 1210100000:08:563:0025, використовує [PERSON] для рекуперації корисних копалин з промислових відходів та по фактичному розташуванню звалища твердих відходів в межах охоронних зон інженерних комунікацій за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду), та за відсутності вчиненого правочину щодо неї (а.с. 17-18). 12 листопада 2021 року ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області складено припис № 1191-ДК/0138Пр/03/01/-21, яким визначено [PERSON] у 30-денний строк усунути правопорушення та повідомити про виконання припису у строк до 13 грудня 2021 року, який вручено відповідачеві особисто (а.с.19-20). 12 листопада 2021 року ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення № 1191-ДК/0132П/07/01/-21 від 12 листопада 2021 року, з яким відповідача було ознайомлено та вручено другий примірник разом із розрахунком розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 161\~517 грн. 72 коп. (а.с. 21-22). Згідно з розрахунком розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, яка розташована між земельними ділянками з кадастровими № 1210100000:08:613:0033 та № 1210100000:08:563:0025, розмір заподіяної шкоди становить 161\~517 грн. 72 коп. Розрахунок було вручено [PERSON] особисто (а.с. 23-24). Постановою ГУ Держгеокадастру № 1191-ДК/0110По/08/01/-21 від 18 листопада 2021 року справу було закрито у зв`язку із наявністю ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України. Матеріали справи передано до ВП № 3 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області (а.с. 25-26). Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки. Позовні вимоги Дніпровської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, задоволено і стягнуто з [PERSON] на користь Дніпровської міської ради 161\~517 грн. 72 коп. (а.с. 57-61). Пунктом 3 частини 2 статті 11\~ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з ч. 1 ст.\~1177\~ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У п. 2 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~6\~від 27\~березня 1992\~року «Про\~практику розгляду\~судами цивільних\~справ за\~позовами про\~відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з приписами ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.\~61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно з п. 22 ч. 1 ст.\~92\~Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них. Конституційний Суд України в рішенні від 30 травня 2001 року у справі № 1-22/2001 зазначив, що загальновизнаним є поділ юридичної відповідальності за галузевою структурою права на цивільно-правову, кримінальну, адміністративну та дисциплінарну. Частиною 1 статті 61\~Конституції України заборонено притягати фізичну особу щонайменше двічі до юридичної відповідальності одного виду (цивільно-правової, кримінальної, адміністративної, дисциплінарної тощо) за одне й те саме правопорушення (цивільно-правовий делікт, злочин, адміністративне або дисциплінарне правопорушення). Таким чином, стягнення в межах вказаної цивільної справи з [PERSON] майнової шкоди на користь ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, з урахуванням наявності вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по кримінальній справі № 205/3553/22 від 02 лютого 2023 року, яким стягнуто шкоду, завдану кримінальним правопорушенням на користь власника територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, є подвійним стягненням, тобто подвійною цивільною-правовою відповідальністю [PERSON] , що виключає таку можливість. Разом з цим, як на підставу своїх позовних вимог ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області посилається на те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності, тому на думку позивача, [PERSON] має відшкодувати державі завдану ним шкоду. Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2023 року встановлено, що земельна ділянка, площею 1,7361 га, яка частково у 0,0306 га накладається на земельну ділянку, площею 13,718 га, кадастровий № 1210100000:08:61:0033, належить Дніпровській міській раді та перебуває у постійному користуванні КП «Дніпровський метрополітен». Тобто, особа, якій діями відповідача завдано матеріальну шкоду, є власник земельної ділянки Дніпровська міська рада, якій законом надано право на її відшкодування, тому Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області є неналежним позивачем, оскільки його права [PERSON] порушені не були. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог Головному управлінню Держгеокадастру у Дніпропетровській області до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття та нецільового використання земельної ділянки, слід відмовити. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. З урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог Головному управлінню Держгеокадастру у Дніпропетровській області відмовлено, судові витрати понесені ним при розгляді даної справи, слід віднести за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed