Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Першої львівської державної нотаріальної контори, Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради про зняття заборони відчуження нерухомого майна та проведення державної реєстрації припинення обтяження речового права на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , вона звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Зуєвої С.М. із заявою про прийняття спадщини. Під час прийняття спадщини з`ясувалося, що на спадкове майно, а саме на квартиру номер [ADDRESS] , 11 серпня 1997 року о 9 год. 36 хвилин Першою Львівською державною нотаріальною конторою накладене обтяження «заборона на нерухоме майно» архівний номер 500229LVOV1. З інформаційної довідки від 02.11.2022 року запис про обтяження №47301265 внесений ще до 01.01.2013 року Першою Львівською державною нотаріальною Львівського міського нотаріального округу на підставі телефонограми, Б/н, 11.08.1197 року, архівний номер 500229ЬУОУ1, архівна дата 11.08.1997 09:36:00, дата виникнення 11.08.1997, № реєстри: 13602-97, внутр. №В201612С29ЕЕ452А5D3Е, комментарий: вх.1059. Позивачка стверджує, що дана квартира набута її матір`ю [PERSON] у власність на підставі договору № 1-60 купівлі - продажу від 12 серпня 1997 року, що посвідчений Акціонерним товариством «Львівська товарно-фондова біржа та зареєстрований у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації на підставі чого видано Реєстраційне посвідчення за № 9034 від 20 серпня 1997 року. Однак, запис про обтяження «заборона на нерухоме майно» внесений на підставі телефонограми за день до купівлі квартири, а саме 11 серпня 1997 року. З метою приведення у відповідність документів на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , адвокат Бучківська М.Б. звернулася з адвокатським запитом до Першої Львівської державної нотаріальної контори, а також до Львівського державного нотаріального архіву щодо надання документів, на підставі яких було зареєстроване обтяження архівний номер 500229ЕУОУ, архівна дата 11.08.1997 року. \~ \~ \~ \~ З відповіді Першої львівської державної нотаріальної контори від 03.10.2022 року №688/01-16 вказано, що документи, на підставі яких було зареєстроване обтяження архівний номер 500229LVOV1, архівна дата 11.08.1997 року в справах нотаріальної контори відсутні, у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Позивачка стверджує, що на адвокатський запит Львівський державний нотаріальний архів надав відповідь від 13.09.2022 року № 1649/01-17 про відмову в наданні інформації, щодо надання копій документів на підставі яких була накладена заборона. [PERSON] зазначає, що з моменту купівлі даної квартири її матір проживала там все своє життя до смерті. Жодних позовів стосовно заборони відчуження об`єкту нерухомого і майна чи інших підстав для накладення таких обтяжень не було. Позивачка вважає, що запис про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] , ще до купівлі даної квартири та до моменту набуття права власності на майно її матір`ю [PERSON] , є перешкодою в реалізації власником права розпорядження відповідним майном та підлягає скасуванню. Тому просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.11.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 12.12.2022 року від представника Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради надійшов відзив на позовну заяву. Позивачка та її представниця у судове засідання не з`явилися. Однак представниця позивачки подала до суду заяву, в якій зазначила, що справу просить розглянути у її та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять задовольнити позов. Представник відповідача Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги заперечує та просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві на позовну заяву зазначив, що запис про\~обтяження внесено\~ще до\~01.01.2013\~Першою львівською\~державною нотаріальною\~конторою Львівського\~міського нотаріального\~округу на\~підставі телефонограми,\~б/н,\~11.08.1997. Таким чином,\~предметом оскарження\~є реєстраційні\~дії,\~які не\~були вчинені\~Управлінням державної\~реєстрації Юридичного\~департаменту Львівської\~міської ради.\~Представник відповідача\~зазначає,\~що Управління\~державної реєстрації\~Юридичного департаменту\~Львівської міської\~ради є\~неналежним відповідачем\~у справі\~оскільки права\~позивача з\~боку Управління\~не були\~порушені,\~жодні рішення\~управління не\~оскаржуються та\~не є\~предметом даного\~судового розгляду. Також, зазначає, що з позовної заяви вбачається, що позивачка просить припинити обтяження речового права на нерухоме майно, разом з тим, не зазначає відповідний номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто не зазначає ідентифікуючу ознаку відповідного обтяження. Окрім цього, з п.6 договору купівлі-продажу №1-60 вбачається, що продавці свідчать, що квартира до укладення договору не продана, не подарована, не заставлена, в спорі і під забороною не перебуває. Даний договір укладено 12.08.1997 року, а заборона на об`єкт нерухомого майна накладена 11.08.1997 року, тобто за день до укладення договору. Представник відповідача зазначає, що продавці не мали права відчужувати квартиру [ADDRESS] , оскільки на час укладення договору діяла заборона. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про те, що підстави для яких накладалась заборона відпали. Представник Першої львівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними в справі матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на таке. Судом встановлено, що 01.01.2013 року Першою Львівською державною нотаріальною Львівського міського нотаріального округу на підставі телефонограми, Б/н, 11.08.1197 року, архівний номер [NUMBER] , архівна дата 11.08.1997 09:36:00, дата виникнення 11.08.1997, № реєстри: 13602-97, внутр. №В201612С29ЕЕ452А5D3Е, комментарий: вх.1059, накладене обтяження «заборона на нерухоме майно», а саме на квартиру номер [ADDRESS] , що вбачається з інформаційної довідки №313979525 від 02.11.2022 року /а. с. 11/. Також, з даної інформаційної довідки №313979525 від 02.11.2022 року вбачається, що власником квартири є [PERSON] . З договору купівлі-продажу №І-60 від 12.08.1997 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] квартиру [ADDRESS] . У п.6 договору купівлі-продажу №1-60 зазначено, що продавці свідчать про те, що квартира до укладення договору не продана, не подарована, не заставлена, в спорі і під забороною не перебуває /а. с. 12/. З листа Першої львівської державної нотаріальної контори від 03.10.2022 року №688/01-16 вбачається, що документи на підставі яких було зареєстроване обтяження архівний номер 500229LVOV1, архівна дата 11.08.1997 року на квартиру [ADDRESS] , у справах нотаріальної контори відсутні, у зв`язку з закінченням терміну зберігання /а. с.16/. Окрім цього, з листа Львівського державного нотаріального архіву №120/01-30 від 20.01.2023 року вбачається, що згідно з «Реєстру для реєстрації заборони відчуження жилих будинків та квартир» Першої львівської державної нотаріальної контори за 1997 рік інформації щодо накладення 11.08. 1997 року заборони відчуження нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] - не виявлено. Повідомлено суду, що документи, які стали підставою для накладення заборони відчуження нерухомого майна за вказаною адресою на зберігання до Львівського державного нотаріального архіву не передавалися /а. с. 53/. Статтями\~1,\~2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою закону визначено також способи захисту цивільних прав та інтересів та визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог ї заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які 'лають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав. Обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Обтяження речових прав на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Із цього виходить, що обтяження, які підлягають державній реєстрації, вважаються припиненими з моменту державної реєстрації їх припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Законом до обтяжень віднесені: зокрема, заборона відчуження, предметом якої є рухоме майно, а також інші обтяження. Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; та інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Статтею 31.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного судового рішення формує та реєструє необхідну заяву або реєструє судове рішення про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи судове рішення про скасування відповідного судового рішення. Проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору. Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України. Статтею 31.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, що має наслідком набуття, зміну чи припинення речових прав, їх обтяжень одночасно із вчиненням такої нотаріальної дії, проводиться нотаріусом, яким вчинено відповідну нотаріальну дію, крім випадків, передбачених цією статтею. Державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України "Про нотаріат" проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям. Нотаріус у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, що має наслідком набуття, зміну чи припинення сечових прав, їх обтяжень одночасно зі вчиненням такої нотаріальної дії, самостійно формує та реєструє заяву про державну реєстрацію прав та проводить державну реєстрацію прав у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси зокрема: накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості, що підлягають державній реєстрації Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна на підставі отриманого повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, припинення чи розірвання договору довічного утримання, та в інших випадках, передбачених законодавством. Згідно з пунктом 5 Глави 15 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 року (далі - Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинення іншого речового права (іпотеки) - у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З позовної заяви вбачається, що запис про обтяження внесено ще до 01.01.2013 Першою Львівською державною нотаріальною конторою Львівського міського нотаріального округу на підставі телефонограми, б/н, 11.08.1997. Таким чином, предметом оскарження є реєстраційні дії, які не були вчинені управлінням державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~10\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» (далі\~-\~Закон)\~державним реєстратором\~є: громадянин\~України,\~який має\~вищу освіту\~за спеціальністю\~правознавство,\~відповідає кваліфікаційним\~вимогам,\~встановленим Міністерством\~юстиції України,\~та перебуває\~у трудових\~відносинах з\~суб`єктом державної\~реєстрації прав; нотаріус; державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону. Відповідно до ч. 4 ст. 312 Закону державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України «Про нотаріат» проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з п. 4 ч. 4 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради є неналежним відповідачем у справі, оскільки Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради не є реєстратором даного обтяження, тому права позивача з боку Управління не були порушені, жодні рішення Управління не оскаржуються. Окрім цього, Законом України від 06 жовтня 2016 року №1666-7111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» (далі-Закон №1666-7111) внесено зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного державного реєстру судових рішень без подання відповідної заяви заявником. Підпунктом 1 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» від 06 жовтня 2016 року №1666-7111 (далі-Закон №1666-7111) передбачено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон про реєстрацію), а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника. З метою забезпечення реалізації Закону №1666-7111 постановою Кабінету Міністрів України від 09 листопада 2016 року №806 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань державної реєстрації (далі-постанова Кабінету Міністрів України №806) внесено відповідні зміни до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127. Підпунктом 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №806 визначено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили до запровадження відповідної інформаційної взаємодії, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі рішень судів проводиться за зверненням заявника до будь-якого державного реєстратора в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя з дотриманням вимог, установлених підпунктом 1 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності». \~ \~ \~ \~ Таким чином, до запровадження інформаційної взаємодії Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного державного реєстру судових рішень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно на підставі судових рішень проводиться будь-яким державним реєстратором в межах Автономної Республіки Крим,області, міст Києва та Севастополя із справлянням адміністративного збору. Відповідно до постанови Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №520/13067/17 державний реєстратор, в тому числі нотаріус зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. З матеріалів справи вбачається, що позивачка просить припинити обтяження речового права на нерухоме майно, однак у не зазначає відповідний номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, таким чином не можливо ідентифікувати ознаку відповідного обтяження. Окрім цього, з п. 6 договору купівлі-продажу №І-60 долученого вбачається, що продавці свідчать про те, що квартира до укладення договору не продана, не подарована, не заставлена, в спорі і під забороною не перебуває, даний договір було укладено 12.08.1997 року, а відповідна заборона на об`єкт нерухомого майна накладена 11.08.1997 року, таким чином продавці не мали права відчужувати квартиру [ADDRESS] , оскільки на час укладення договору діяла заборона. Позивачем до матеріалів справи не долучено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що підстави для яких накладалась заборона на майно відпали. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем до матеріалів справи не долучено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що підстави для яких накладалась заборона на майно відпали.

Outcome: dismissed