Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 21.07.2022 [PERSON] (далі також позивач) звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до [PERSON] (далі також відповідач), в якому просив: ухвалити рішення, яким внести зміни до свідоцтв про право на спадщину від 19.05.2017 року за №424 та за №423, визначивши (зменшивши) розмір частки [PERSON] з 1/1 частин до 1/2 частини. 1.2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після смерті [INFO] матері позивача [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно - земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок за тією ж адресою. Спадкоємцями майна померлої [PERSON] були її сини - позивач і відповідач у даній справі. Проте, як зазначає позивач, він 11.04.2017 під впливом обману зі сторони відповідача, написав заяву, в якій відмовився від своєї частки на користь [PERSON] . Останній обіцяв позивачу, що не буде чинити перешкод, у користуванні житловим будинком [ADDRESS] . 19.05.2017 відповідач як єдиний спадкоємець майна померлої [PERSON] набув право власності на цілу земельну ділянку навколо житлового будинку [ADDRESS] площею 0,0611 га кадастровий номер 1810136600:01:017:0005 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та на цілий житловий будинок, який розташований на даній земельній ділянці. 1.3. Вважаючи, що внесення змін до свідоцтв про право на спадщину від 19.05.2017 за №424 та за №423 є ефективним способом захисту прав позивача, оскільки надасть йому можливість продовжити оформлення спадщини від покійної матері, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. Ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 26.07.2022 позов [PERSON] , залишено без руху. 10.08.2022 позивачем усунуто вказані в ухвалі від 26.07.2022 недоліки позовної заяви. 2.2. 12.08.2022 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі №296/4270/22, розгляд якої призначено у загальному позовному провадженні та витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Фещенко А.С., належним чином завірену копію спадкової справи за №38/2017, заведену після смерті [PERSON] . 2.3. 14.09.2022 на поштову адресу Корольовського районного суду м. Житомира надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №38/2017 (а.с.26-51). 2.4. 04.10.2022 на поштову адресу Корольовського районного суду м. Житомира надійшов від відповідача відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував щодо позовних вимог [PERSON] , обґрунтовуючи тим, що позивач, усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для нього істотне значення, без застосування до нього фізичного чи психологічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, відмовився від прийняття спадщини після померлої матері. Йому було роз`яснено, що його відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, але може бути відкликана у строк, встановлений для її прийняття. При прийнятті заяви від 11.04.2017 позивачу нотаріусом було роз`яснено юридичні наслідки такої відмови. Правом на відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини позивач не скористався. У зв`язку з викладеним, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.63-65). 2.5. 23.02.2023 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. 2.6. В судовому засіданні 30.03.2023 позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просили врахувати, що позивач з 2015 року хворіє на онкологічну хворобою, а також заперечували щодо стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, які понесені відповідачем. 2.7. Відповідач та його представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували стосовно позовних вимог спираючись на письмовий відзив. Додатково просили стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. [INFO] померла мати сторін - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яке видане Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, серія [NUMBER] від 14.11.2016 (а.с.4). 3.2. 11.04.2017 [PERSON] відмовився від спадщини, яка залишилась після смерті його матері [PERSON] , що підтверджується копією заяви, яка завірена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Фещенко А.С. №93 від 11.04.2017 (а.с.5,28). 3.3. 11.04.2017 [PERSON] прийняв спадщину, яка залишилась після смерті його матері [PERSON] , що підтверджується копією заяви, яка завірена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Фещенко А.С. №92 від 11.04.2017 (а.с.27). 3.4. [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка навколо житлового будинку площею 0,0611 га кадастровий номер 1810136600:01:017:0005 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №290618662 від 16.12.2021(а.с.6-7). ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 4.2. За правилами статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. 4.3. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 4.4. Відповідно до частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк тривалістю у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 4.5. За правилами частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 4.6. Частиною першою статті 1273 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. 4.7. Частинами п`ятою, шостою статті 1273 Цивільного кодексу України передбачено, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. V. ОЦІНКА СУДУ 5.1. Звернувшись до суду з цим позовом, [PERSON] посилається на вчинення 11 квітня 2017 року відмови від прийняття спадщини (після смерті [INFO] матері - [PERSON] ) під впливом обману. 5.2. Згідно із частиною другою статті 1274 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу (частина п`ята статті 1274 Цивільного кодексу України). Аналогічні положення містяться у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». 5.3. Частиною першою статті 230 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. 5.4. Пленум Верховного Суду України в пункті 20 постанови від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначає, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. 5.5. Таким чином, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. 5.6. Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що його було навмисно введено в оману відповідачем, оскільки матеріали справи не місять жодних належних та допустимих доказів з цього приводу. 5.7. Позивачем в ході судового розгляду справи під час надання пояснень посилався на інші підстави, ніж ті якими він обгрунтовував позовні вимоги. Зокрема, також вказував, що відмовився від спадщини під впливом тяжкої обставини - хвороби, та що нотаріус не роз"яснено йому правовизх наслідків такої відмови. Водночас, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин. 5.8. Одночасно суд звертає увагу на той факт, що правочин вчинений особою під впливом тяжкої для неї обставини має вчинятися усвідомлено та добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки, тоді як за твердженням позивача правочин ним вчинений під впливом обману, оскільки брат нічого не пояснюючи просто дав йому підписати заяву. 5.9. Відповідно до частини першої статті 225 Цивільного кодексу України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. 5.10. Тлумачення статті 225 Цивільного кодексу України свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). 5.11. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що при складанні заяви про відмову від спадщини [PERSON] за станом здоров`я не міг розуміти значення правочину, матеріали справи не містять. 5.12. Оскільки, на виконання загальних засад цивільного судочинства щодо змагальності сторін, процесуального обов`язку щодо подання доказів та доведеності перед судом їх переконливості, позивачем [PERSON] не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, що заява про відмову від прийняття спадщини була написана ним внаслідок обману, під впливом свого брата, тяжкої хвороби, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Позивач добровільно позбавив себе права на частку в спадщині матері і такі дії відповідали його волевиявленню. 5.13. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову слід відмовити. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи загального захворювання, що стверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 08.05.2018. 6.2. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп. 6.3. Враховуючи, що у задоволені позову [PERSON] відмовлено, однак останній звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд дійшов висновку, що судовий збір у даній справі слід віднести на рахунок держави. (іі) Щодо витрат на професійну правничу допомогу 6.4. У відзиві на позовну заяву від 04.10.2022 (а.с.63-65) відповідач вказав розмір витрат, які понесені ним на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. 6.5. 27.03.2023 відповідачем подано до суду клопотання про стягнення з позивача судових витрат, до якого додано: 1) копія договору про надання правничої допомоги №18/1 від 26.09.2022, укладений між адвокатом Приведьон В.М. та [PERSON] щодо надання останньому правничої допомоги у справі №296/4270/22, з визначенням гонорару (винагороди) адвоката у розмірі 10 000 грн; 2) детальний опис та розрахунок наданих послуг (робіт), згідно Договору про надання правничої допомоги №18/1 від 26.09.2022, згідно якого вартість послуг становить 10 000 грн; 3) квитанцію до прибуткового касового ордера №3 від 23.02.2023, за яким [PERSON] прийнято від [PERSON] за договором про надання правничої допомоги №18/1 від 26.09.2022 10 000 грн. 6.6. Вирішуючи питання про розподіл між сторонами витрат на професійну правничу допомогу, судом враховується, що сторона, яка звільнена законом від сплати судового збору, не звільняється від відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 6.7. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року в справі № 567/517/17 (провадження № 61-14555св19), від 22 листопада 2018 року у справі № 635/5462/17 (провадження № 61-41310св18). 6.8. Зі змісту опису наданих [PERSON] послуг адвокатом Приведьоном В.М. згідно договору від 26.09.2022 слідує, що адвокатом виконано: 1) попередня консультація клієнта по справі №296/4270/22; 2) вивчення позовної заяви, аналіз чинного законодавства України та дослідження судової практики застосування відповідних прав викладених в позовній заяві; 3) підготовка відзиву на позовну заяву; 4) прийняття участі в засіданнях суду. Загальна вартість 10 000 грн. 6.9. Суд звертає увагу, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, а також значення справи для сторони. 6.10. Представник позивача подала до суду заперечення на клопотання про стягнення витрат на правову допомогу та просила відмовити в стягненні витрат на правничу допомогу, посилаючись на їх необґрунтованість та нереальність. 6.11. Суд враховує, що Верховним Судом у постанові від 09.06.2020 у справі №466/9758/16-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 6.12. З урахуванням вищевикладеного та враховуючи, що 1) предметом позову у справі №296/4270/22 є внесення змін до свідоцтв на право на спадщину; 2) вказана справа не є складною; 3) кількість та тривалість проведених судових засідань - 31.10.2022, 23.02.2023, 30.03.2023 4) обґрунтованість та пропорційність розміру витрат на правничу допомогу до предмета спору з урахуванням значення справи для сторін; 5) процесуальну поведінку представника позивача під час розгляду справи, яка спричинила затягування розгляду, а також інші обставини, передбачених статтею 137, частиною 4 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, Суд вважає наявними підстави для відшкодування позивачем понесених відповідачем витрат на надання правничої допомоги у розмірі 3 000 гривень.

Outcome: approved