Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04.05.2022 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб в Новокодацькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №207. Від шлюбу спільних дітей та спільного майна не мають. Через органи РАЦС вирішити питання про розірвання шлюбу не можливо, оскільки він знаходиться у діючій армії. Сімейні відносини між ними не склалися, через відсутність взаєморозуміння, різність характерів, поглядів на життя, сімейні відносини та сімейні цінності, що призвело до втрати почуття любові один до одного. Сімейні стосунки між ними припинені та не поновлювались по тепер. Вважає, що примирення між ними не можливе, подальше збереження сім`ї з відповідачем буде суперечити його інтересам. Просив шлюб між ними розірвати. Ухвалою суду від 06.02.2023 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в котрій позовні вимоги визнала, просила шлюб між ними розірвати та розгляд справи провести без її участі, оскільки перебуває за кордоном. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 травня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зроблено відповідний актовий запис №207 від 04.05.2022 року та видано свідоцтво про шлюб (повторно) серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна між сторонами не має. Як вбачається з наведених сторонами обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved