Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Мірошниченко\~А.В., звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що на підставі рішення Зарічного районного суду м.\~Суми від 11 листопада 2021 року, залишеного без змін постановою Сумського апеляційного суду від 25 січня 2022 року, її визнано користувачем місця поховання бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , місце поховання якої знаходиться на Засумському кладовищі у м. Суми по вул. Степана Бандери. Зазначає, що 23 вересня 2022 року її представник звернувся з адвокатським запитом до КП «Спеціалізований комбінат» щодо реалізації її права як користувача місця поховання на здійснення (реалізацію) свого права на підпоховання у майбутньому. У відповідь на адвокатський запит вона отримала листа від 30 вересня 2022 року, у якому відповідач зазначив, що вона може користуватися усіма правами користувача місця поховання, крім проведення підпоховання в існуючу могилу померлої бабусі і додатково, що свідчить про те, що відповідач не визнає рішення Зарічного районного суду м.\~Суми від 11 листопада 2021 року та її право на здійснення підпоховання. Посилаючись на обставини того, що така відмова відповідача є незаконною, позивачка просить: - визнати дії відповідача стосовно позбавлення її права на проведення підпоховання у місці поховання бабусі [PERSON] , що померла [INFO] , місце поховання якої знаходиться на Засумському кладовищі у місті Сумах по вулиці Степана Бандери незаконними; - визнати за нею та/або її близькими родичами у разі її смерті право на здійснення підпоховання у могилі [PERSON] , що померла [INFO] та була похована на Засумському кладовищі у місті Сумах по вулиці Степана Бандери, з відповідним правом на укладення договору замовлення на підпоховання померлого. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 грудня 2022 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 13 грудня 2022 року позивачка усунула недоліки позовної заяви. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 грудня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 16 січня 2023 року. У відзиві на позовну заяву КП «Спецкомбінат» просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що Засумське кладовище функціонує з 1880 року та відноситься до категорії частково-закритих, територія цього кладовища не розділена на сектори, ряди та місця поховання. Поховання померлих на кладовищі здійснюється тільки при наявності вільних місць у родинних огорожах, а також проводиться підпоховання померлих відповідно до вимог діючого законодавства України. Позивачка поховання померлої бабусі не проводила і у неї відсутній оригінал свідоцтва про смерть померлої бабусі, видане вперше, оскільки 20 березня 2021 року їй, як родичу, повторно видано свідоцтво про смерть на померлу бабусю [PERSON] . За таких обставин, вважає, що наявність у особи повторного свідоцтва про смерть померлого підтверджує лише її родинний зв`язок з померлим, тому на підставі повторно отриманого свідоцтва про смерть позивач може провести поховання померлого тільки при наявності вільного місця в межах даної огорожі. Відтак, повторно отримане свідоцтво про смерть першого похованого не дозволяє родичам проведення підпоховання померлого в родинну могилу. Відповідач вважає, що не порушував права, свободи чи законні інтереси позивачки (а.с. 31-34). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Мірошниченко\~А.В. позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача КП «Спецкомбінат» - Азімов Р.К. заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м.\~Суми від 11 листопада 2021 року у справі №\~591/6927/21 позов [PERSON] до Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат» про визнання користувачем місця поховання та зобов`язання видати свідоцтво про поховання задоволено частково. Визнано [PERSON] користувачем місця поховання бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , місце поховання якої знаходиться на Засумському кладовищі у місті Сумах, по вулиці Степана Бандери. У іншій частині вимог відмовлено (а.с. 3-4). Постановою Сумського апеляційного суду від 25 січня 2022 року апеляційну скаргу Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат» залишено без задоволення. Рішення Зарічного районного суду м.\~Суми від 11 листопада 2021 року в оскарженій частині залишено без змін (а.с. 5-7). 23 вересня 2022 року представник [PERSON] адвокат Мірошниченко\~А.В. звернувся до КП «Спеціалізований комбінат» з адвокатським запитом з питання надання інформації про те чи має право [PERSON] та / або її близькі родичі у разі її смерті здійснити підпоховання у могилі [PERSON] , що померла [INFO] та була похована на Засумському кладовищі у місті Сумах по вулиці Степана Бандери та надати перелік документів на укладення договору замовлення на підпоховання померлого (а.с. 10). У відповідь на адвокатський запит КП «Спеціалізований комбінат» у листі від 30 вересня 2022 року №\~01-04/184 повідомило про те, що [PERSON] , як онука померлої бабусі [PERSON] може користуватися усіма правами користувача місця поховання, крім проведення підпоховання в існуючу могилу померлої бабусі (а.с. 11). Відповідно до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» користувач місця поховання (місця родинного поховання) особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону. Статтею 6 цього Закону визначено право усіх громадян на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті. Волевиявлення про\~належне ставлення\~до тіла\~після смерті\~може бути\~виражене,\~зокрема,\~у побажанні бути похованим у певному місці, за певними звичаями, поруч з певними раніше померлими чи бути підданим кремації. Дії щодо тіла померлого повинні здійснюватися в повній відповідності з волевиявленням померлого, якщо не виникли обставини, за яких виконання волевиявлення померлого неможливе. Згідно зі статтею 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу» за зверненням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, на території кладовища безоплатно виділяється місце для поховання померлого відповідно до затвердженої проектної документації. За бажанням одного з родичів, визначених у частині п`ятій статті 6 цього Закону, для поховання двох чи більше померлих безоплатно виділяється місце для родинного поховання. Після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. На могилах (місцях родинного поховання) можуть встановлюватися намогильні споруди, склепи за індивідуальним замовленням у межах, встановлених для могили (родинного поховання). Встановлені намогильні споруди, склепи реєструються спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) у книзі обліку намогильних споруд, форму якої затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Забороняється здійснювати поховання інших померлих (підпоховання), встановлення намогильної споруди, склепу без згоди користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання). Як передбачено пунктом 3 Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 19 листопада 2003 року № 193, укладання договору-замовлення на підпоховання померлого в родинну могилу проводиться на підставі свідоцтва про смерть померлого, згоди користувача місця родинного поховання, оригіналу свідоцтва про смерть чи свідоцтва про поховання першого похованого. З наведеної норми вбачається, що для здійснення підпоховання необхідні: оригінал свідоцтва про смерть, згода користувача місця родинного поховання, оригіналу свідоцтва про смерть чи свідоцтва про поховання першого похованого. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено постановою Сумського апеляційного суду від 25 січня 2022 року у справі №\~591/6927/21, позивачка має оригінал свідоцтва про смерть бабусі [PERSON] . За таких обставин, апеляційний суд вказав, що безпідставними є доводи відповідача про те, що повторно видане свідоцтво не є його оригіналом, оскільки повторно видане у встановленому порядку свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану в розумінні статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» має таку ж юридичну силу, як і свідоцтво, видане вперше. На підставі наведених норм права та встановлених судом обставин суд дійшов висновку, що незаконним є твердження відповідача про те, що позивачка має усі права користувача місця поховання, крім проведення підпоховання в існуючу могилу померлої бабусі, оскільки вона визнана користувачем місця поховання бабусі [PERSON] на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, тому має право користуватися усіма правами користувача місця поховання без будь-яких обмежень. Крім того, в силу закону, саме за її згодою, як користувача місця поховання, може бути здійснене підпоховання у могилу померлої [PERSON] . Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ураховуючи, що відповідач КП «Спеціалізований комбінат» не визнає право позивачки на здійснення підпоховання у спірне місце поховання, що підтверджується як письмовою відповіддю відповідача від 30 вересня 2022 року № 01-04/184, так і поясненнями в судовому засіданні представника КП «Спецкомбінат» - Азімова Р.К., тому суд вважає необхідним захистити порушене право позивачки, визнавши за нею право на проведення підпоховання, а у разі її смерті право бути підпохованою у могилі [PERSON] , що померла [INFO] та була похована на Засумському кладовищі у місті Сумах, по вулиці Степана Бандери, з відповідним правом на укладення договору замовлення на підпоховання померлого. Отже, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Водночас, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги в частині визнання дій відповідача стосовно позбавлення позивачки права на проведення підпоховання у місці поховання бабусі [PERSON] , оскільки не знайшов свого підтвердження матеріалами справи той факт, що позивачка зверталася до відповідача з дорученням вчинити конкретні дії на проведення підпоховання конкретної особи, а відповідач протиправно позбавив її права у вчиненні таких дій. При цьому, відповідь на адвокатський запит про надання інформації не свідчить про вчинення відповідачем протиправних дій. Отже, у задоволенні цієї частини позовних вимог суд вважає необхідним відмовити. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню в частині визнання за [PERSON] права на проведення підпоховання, а у разі її смерті право бути підпохованою у могилі [PERSON] , що померла [INFO] та була похована на Засумському кладовищі у місті Сумах, по вулиці Степана Бандери, з відповідним правом на укладення договору замовлення на підпоховання померлого. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє за необґрунтованістю. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено частково в частині однієї вимоги немайнового характеру, тому з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за цією немайновою вимогою в сумі 992 грн 40 коп. (2481 грн * 0,4). На підставі викладеного,

Outcome: partial