Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що відповідно до постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.05.2015 року №1646 та від 21.04.2017 року №527, Товариству з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України. З метою здійснення обліку всіх операцій щодо нарахувань за спожитий природний газ, оплат та інших операцій, на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] . Всупереч норм та вимог діючого законодавства України, відповідачем, використовуючи природний газ для побутових потреб, в період з 01.05.2019 року по 30.04.2022 року здійснювалась оплата за постачання природного газу несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 408,37 грн. Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Хоч у частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначена правова позиція міститься у Постанові ВСУ від 20.04.2016 року, справа № 6-2951 цс15, також аналогічна позиція висвітлена в Ухвалі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справах від 05.04.2017 року у справі № 212/4917/15ц. Така ж позиція викладена також у постанові Верховного суду по справі № 210/5796/16-ц від 18.03.2019 року. Таким чином, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. До заяви долучено роздруковану копію типового договору постачання природного газу, оскільки зобов`язання у споживача виникли в силу положень визначених Розділом ІІІ Правил постачання природного газу і додаткового доведення не потребують. За адресою споживання: [ADDRESS] здійснювалося фактичне споживання природного газу, про що свідчить, зокрема, фінансовий стан абонента. Згідно Розділу ІІІ Правил від 30.09.2015 року №2496 за відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-прнєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник. Постачання природного газу побутовим споживачем здійснюється на підставі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який затверджено Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2500, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1386/27831) та оприлюднюється в установленому порядку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (відповідач) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Згідно з частинами першою, другою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні. Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом. Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Виходячи з тлумачення пункту 2 статті 205 ЦК України і пункту 2 статті 642 ЦК України, можна зробити висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом. Таким чином, договір постачання природного газу побутовим споживачам є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання). Договір постачання природного газу побутовим споживачам є договором приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Постачання природного газу є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги» Цим законом зокрема, передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Такі положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та не можливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору постачання природного газу побутовим споживачам. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з постачання природного газу може бути у вигляді мовчання. Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з постачання природного газу, а тому, у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору постачання природного газу побутовим споживачам або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання. Відповідна позиція в аналогічних справах міститься у висновку зробленому Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 лютого 2018 року справа № 641/2634/16-ц, провадження № 61-4824св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 грудня 2018 року справа № 641/533/17, провадження №61-18779св18, оскільки з боку ТОВ «Житомиргаз Збут» направлено оферту (шляхом розміщення на офіційному веб-сайті та опублікування в газеті «Житомирщина» №134-135 від 22.12.2015р. та №136 від 25.12.2015р. договору постачання природного газу побутовим споживачам та заяву приєднання) та надавало послуги з постачання природного газу побутовим споживачам на території ліцензійної діяльності Товариства, де знаходиться помешкання Боржника-споживача та останній не довів, що не користуються цими послугами - тобто прийняли оферту. Колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступила від правового висновку зробленого Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 вересня 2018 року справа № 639/5291/15-ц, провадження № 61-13357св18, оскільки для виникнення правовідносин на підставі публічної оферти не потрібно інших доказів ніж публікація публічного договору та відсутність заперечень з іншої сторони. Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» процедура погодження умов договору відбувається протягом тридцяти днів з дня внесення проекту договору однією із сторін. Згідно з частиною третьою статті 205 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Враховуючи те, що протягом тридцяти днів з дня опублікування позивачем у засобі масової інформації договору відповідач про свою відмову укласти договір постачання природного газу побутовим споживачам чи про свою незгоду із умовами опублікованого договору до ТОВ «Житомиргаз збут» у письмовому вигляді не направив, а відтак відповідач вважається таким, що прийняв пропозицію ТОВ «Житомиргаз Збут» щодо укладення договору постачання природного газу побутовим споживачам, положення якого затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2500. Крім того, відсутні дані того, що відповідач не користується послугами ТОВ «Житомиргаз збут» з постачання природного газу до домоволодіння відповідача або уклав договір постачання природного газу з іншим виконавцем послуг, теж відсутні, а тому відповідач вважається таким, що прийняв оферту позивача. Ще одним підтвердженням того, що споживач повністю погодився та прийняв умови договору на постачання природного газу побутовим споживачам є невиконання покладеного на споживача обов`язку передбаченого розділом ІІІ «Порядок постачання природного газу побутовим споживачам» «Правил постачання природного газу» затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 де передбачено, що у разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт, в свою чергу, Правилами закріплено, що споживач зобов`язується укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи. За таких обставин, відповідач зобов`язаний сплачувати вартість послуг, пов`язаних із постачанням природного газу, які надає ТОВ «Житомиргаз збут». Враховуючи вищенаведене відповідач є споживачем природного газу. Згідно зі ст.ст.67, 68 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК України), п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та розділу ІІІ Правил, боржник зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання е календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа (в редакції Правил до 01.07.2020р.) наступного місяця при самостійному розрахунку суми платежу та при розрахунку за платіжними документами термін оплати визначається в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання рахунку. В абз.2 п.4.10 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2500, зазначено, що у разі відсутності графіка погашення заборгованості постачальник має право грошові кошти, отриманні від споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення. Щодо об`ємів спожитого природного газу слід наголосити, що взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу визначені Кодексом газорозподільних систем. В п. 4 гл. 1 р. І Кодексу визначено, що об`єм природного газу - це кількість газу (м куб.), виміряна вузлом обліку природного газу або визначена в результаті інших регламентних процедур, передбачених цим Кодексом. Правила комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі врегульовані в розділі IX Кодексу, в главі 4 якого передбачено порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення). Відповідно до ч. 3-5 п. 5 глави 4 розділу IX Кодексу: «Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Як випливає з наведеного, об`єми використаного природного газу по кожному побутовому споживачу, в т.ч. по відповідачу ТОВ «Житомиргаз збут» отримує від оператора ГРМ (АТ «Житомиргаз»). З приводу застосування тарифів зазначає, що заборгованість утворилась під час застосування наступних тарифів. Постановою НКЕРКП від 03.03.2015 №583 «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення» з 01.04.2015 встановлено роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення (з урахуванням податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, тарифів на послуги з транспортування, розподілу і постачання природного газу за регульованим тарифом), у разі використання природного газу: 1) для приготування їжі та/або підігріву води - 7,188 грн. за 1 м3; 2) для індивідуального опалення або комплексного споживання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води): у період з 01 травня по 30 вересня (включно) - 7,188 грн. за 1 м3; у період з 01 жовтня по 30 квітня (включно): за обсяг, спожитий до 200 м3 природного газу на місяць (включно), - 3,600 грн. за 1 м3; за обсяг, спожитий понад 200 м3 природного газу на місяць, - 7,188 грн. за 1 м3. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015р. №758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» та постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2015 р. №872 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту громадян» з 01 жовтня 2015 року по 31 квітня 2016 року (включно) діяли граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природного газу, а саме: 1) для приготування їжі та/або підігріву води -7,188 грн. за 1 куб. метр; 2) для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігріву води) 7,188 грн. за 1 куб. метр, крім обсягів до 1200 метрів кубічних, що використані за період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно) за ціною 3,60 грн. за 1 куб. метр. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2016р. №315 вносились зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 р. №758, якою з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) була затверджена гранична роздрібна ціна за природний газ для побутового споживача в розмірі 6,879 грн. за 1 куб. метр. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2017р. №187 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2018 року діяла гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,9579 грн. за 1 м3. Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018р. №867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» встановлено, що з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів - 8,54892 грн. за 1 м3 в травні 2019 року - 8,31824 грн. за 1 м3, в червні 2019 року - 7,78180 грн. 1 м3, в липні 2019 року - 6,984492 грн. за 1 м3, в серпні 2019 року - 6,674367 грн. за 1 м3, у вересні 2019 року - 6,477681 грн. за 1 м3, в жовтні 2019 року - 6,206003 грн. за 1 м3, в листопаді 2019 року - 6,976278 грн. за 1 м3, в грудні 2019 року - 6,2108434 грн. за 1 м3, в січні 2020 року - 5,868492 грн. за 1 м3, в лютому 2020 року - 5,005032 грн. за 1 м3, в березні 2020 року - 4,326072 грн. за 1 м3, в квітні 2020 року - 3,7123020 грн. за 1 м3, травні 2020 року - 2,948128 грн. за 1 м3, червні 2020 року - 2,783996 грн. за 1 м3, липні 2020 року - 2,9749540 грн. за 1 м3, серпні 2020 року - 4,499988 грн. за 1 м3. З вересня 2020 року ціна на послуги з постачання газу становила у вересні 2020 року - 5,499998 грн. за 1 м3, жовтні 2020 року - 6,80619 грн. за 1 м3, листопаді 2020 - 8,89785 грн. за 1 куб. метр, з 01.12.2020 - 8,89785 грн. за 1 куб. метр, з 01.01.2021 по 30.04.2021 - 6,99 грн. за 1 куб. метр, таз 01.05.2021 по 30.04.2022 - 7,99 грн. за 1 куб. метр. Відповідно до ст.ст. 525-526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. За статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 статті 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктом 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Разом із тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог приводить до порушення зобов`язань. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п.10. ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника, відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України. Другим абзацом пункту 24 розділу ІІІ Правил (в редакції після 01.07.2020 року) закріплено, що оплата рахунка (платіжного документа) постачальника має бути здійснена не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. Враховуючи наведене відповідачу здійснено нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 01.05.2019 по 30.04.2022 (розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних додається), а саме: інфляційні втрати 90,83 грн. та 3% річних 47,92 грн. Простить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» на розрахунковий рахунок ІВАN [NUMBER] в філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк», код ЄДРПОУ 39577504 заборгованість за спожитий природний газ в сумі 408,37 гривень, інфляційні втрати в сумі: 90,83 гривень, 3% річних в сумі: 47,92 гривень та сплачений судовий збір в сумі 2481,00 гривень. 14.02.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась рекомендованими листами за місцем реєстрації відповідача. Одночасно про розгляд справи в спрощеному провадженні повідомлялось шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду. У встановлений строк відзив на позов та будь які клопотання, пов`язані з розглядом справи не надійшли. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з наданням послуг з постачання природного газу, які регулюються ст.ст.633, 634, 641, 642 ЦК України, ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»», а також нормативно - правовими актами в сфері провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України. [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, який постачається за адресою: [ADDRESS] та користується послугами, які надає ТОВ «Житомиргаз збут". Відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.633, 634, 641, 642 ЦК України, \~шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб\~сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Підтвердженням приєднання до умов договору є підписана та повернута заява-приєднання, та/або сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, та/або фактичне споживання природного газу. Отже, договір постачання природного газу є публічним; повна редакція договору на постачання природного газу є загальнодоступною, розміщена на веб-сайті постачальника. Особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відкрито на ім`я [PERSON] . Вказаний будинок під`єднано до мережі газопостачання. Згідно вимог Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620, яке на даний час є чинним, зняття показань квартирних лічильників газу провадиться представником газопостачальної організації щомісяця станом на останній день звітного місяця (як правило, у день зняття показань будинкових лічильників газу). Показання квартирних лічильників газу фіксуються в окремому журналі поквартирного обліку споживання газу, який зберігається у власника будинку (квартири). У разі неможливості зняття показань квартирних лічильників газу в останній день місяця розрахунковий обсяг споживання газу визначається відповідно до середнього обсягу споживання газу за три попередні місяці. Споживачі, які мають квартирні лічильники газу, заповнюють платіжні документи згідно з діючими цінами для відповідних груп споживачів та показаннями лічильників газу і розраховуються за спожитий газ не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо інше не передбачено договором між споживачем і газопостачальником. Платіжні документи можуть виписуватися газопостачальною організацією. Споживачі, які мають пільги з оплати житлово-комунальних послуг, та отримувачі житлових субсидій розраховуються за спожитий газ відповідно до законодавства та діючих нормативних актів. Отже, будучи побутовим споживачем послуг природного газу відповідачем, у період з 01.05.2019 року по 30.04.2022 року здійснювалась оплата за постачання природного газу несвоєчасно на не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 408,37 гривень, на яку нараховано інфляційні витрати в сумі 90,83 гривні та три відсотки річних в сумі 47,92 гривень, що стверджується відповідним розрахунком, проведеним позивачем. Вказаний розмір заборгованості на час розгляду справи відповідачем не оспорено та не спростовано. Правовідносини, пов`язані з наданням послуг по газопостачанню, їх оплати врегульовані ст.714 Цивільного кодексу України, Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2496, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", ЖК України. Так, ст.714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До вказаного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Згідно ст.ст.67, 68, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» містить чітке визначення поняття як «індивідуальний споживач». Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Частиною 2статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що між сторонами існують правовідносини з постачання природного газу, які відповідачем не виконуються належним чином, що слідує з наданих позивачем доказів, тому наявні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення№6067 від 02.12.2022 року позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2481,00 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved