Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позивач зазначав, що 22 грудня 2022 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого остання отримала від позивача грошові кошти в сумі 6900000 грн., що еквівалентно 172000 дол. США. Факт отримання відповідачем грошей за договором позики підтверджується договором позики від 22 грудня 2022 року. Пунктом 1 договору передбачено обов`язок відповідача повернути грошові кошти в строк до 05 січня 2023 року. Пунктом 8 договору позики передбачено, що у разі коли позичальник вчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, пені та річних. Крім того, п. 9 договору позики сторони погодили, що у випадку ухилення від виконання договору, позичальник зобов`язується окрім суми основного боргу сплатити штраф у розмірі 20 відсотків від суми позики. Станом на 19 січня 2023 року кошти не повернуто, усні вимоги позивача, щодо повернення коштів не призвели до повернення боргу, навіть частково. 08 січня 2023 року на ім`я відповідача було направлено претензію з вимогою негайно в строк до 21 січня 2023 року повернути грошові кошти в розмірі 6900000 (шість мільйонів дев`ятсот тисяч) грн., що еквівалентно 172000 (сто сімдесят дві тисячі) дол. США, з усіма штрафними санкціями, які передбачені договором. Відповідно до розписок, які відповідач написала власноруч та передала позивачу, остання зобов`язувалася повернути вчасно кошти, а також у випадку їх невчасного повернення надала право [PERSON] розпоряджатися майном, а саме частиною квартири, яка перебуває у її власності в [ADDRESS] та транспортним засобом - автомобілем марки «Вольво». Але на сьогодні автомобіль відчужений відповідачем, тому можна зробити висновок про умисне ухилення відповідача, як повертати борг, так і умисне відчуження майна, яке б мало піти в рахунок погашення боргу та оформлено на позивача. На момент звернення до суду із позовом відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 8395848 (вісім мільйонів триста дев`яносто п`ять тисяч вісімсот сорок вісім) грн 56 коп., з яких: тіло позики 6900000 (шість мільйонів дев`ятсот тисяч) грн., 3% річних 7373 (сім тисяч триста сімдесят три) грн., пеня 108475 (сто вісім тисяч чотириста сімдесят п`ять) грн. 56 коп., штраф 1380000 (один мільйон триста вісімдесят тисяч) грн. В судовому засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовільнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Судом встановлено, що 22 грудня 2022 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого остання отримала від позивача грошові кошти в сумі 6900000 грн., що еквівалентно 172000 дол. США, що підтверджується договором позики від 22 грудня 2022 року (а.с. 11-12). Пунктом 1 договору передбачено обов`язок відповідача повернути грошові кошти в строк до 05 січня 2023 року. Факт отримання відповідачем грошей за договором позики підтверджується розписками від 20 вересня 2022 року, 13 жовтня 2022 року та 24 листопада 2023 року (а.с. 13-14, 15, 16). Таким чином суд приходить до переконання, що між сторонами дійсно мали місце правовідносини, до яких можуть застосовуватись положення передбачені ст. 1046-1049 ЦК України. Так, відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 22 грудня 2022 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 6900000 грн., що еквівалентно 172000 дол. США. Факт отримання відповідачем грошей за договором позики підтверджується договором позики від 22 грудня 2022 року. Пунктом 1 договору передбачено обов`язок відповідача повернути грошові кошти в строк до 05 січня 2023 року. Згідно ч.1\~ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст.ст. 625, 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити три проценти річних від простроченої суми. Пунктом 8 договору позики передбачено, що у разі коли позичальник вчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, пені та річних. Крім того, п. 9 договору позики сторони погодили, що у випадку ухилення від виконання договору, позичальник зобов`язується окрім суми основного боргу сплатити штраф у розмірі 20 відсотків від суми позики. Відповідно до математичних розрахунків, сума пені за період з 06.01.2023 р. по 19.01.2023 р. становить: (сума боргу) х (ставка пені (%) / 100% / 365 днів х (кількість днів), а саме: 6900000 грн. х 25% / 100% / 365 днів х 13 днів = 108475 грн. 56 коп. Розрахунок 3% річних за період з 06.01.2023 р. по 19.01.2023 р. становить: (сума боргу) / 365 (кількість днів у році) х 3 (3% річних) х (кількість днів прострочення платежу) / 100, а саме: 6900000 грн. / 365 х 3 х 13 / 100 = 7373,00 грн. Штраф у відповідності до п. 9 договору позики становить 20% від суми позики: 6900000\~грн.\~х 20\~/\~100\~= 1380000 грн. Отже,\~сума яка\~підлягає стягненню\~становить 8395848,56\~грн., з яких: тіло позики - 6900000 грн., 3% річних - 7373 грн.; пеня - 108475,56 грн.; штраф - 1380000 гривень. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). За таких обставин, з урахуванням визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved