Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, за яким просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] з нею. В обгрунтування позову зазначає, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що дитина проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Усі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем без участі та підтримки з боку відповідача. Позивач зазначає, що піклується про сина, систематично приділяє увагу питанням його здоров`я, розвитку та виховання. Крім цього, за адресою спільного проживання позивача та сина створені усі необхідні умови для життя та гармонійного розвитку дитини. Позивач зазначає, що нею неодноразово ставилось питання перед відповідачем відносно виконання ним своїх батьківських обов`язків зі сплати аліментів на утримання дитини. Натомість на свою адресу чула від відповідача погрози, що він забере дитину. За таких підстав позивач просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15.11.2022р. відкрито провадження в даній справі, постановлено розглядати її в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 15.03.2023р. закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду. Від позивача надійшла заява, за якою вона просить розглянути справу за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач подав заяву, в якій зазначає про те, що не заперечує проти позовних вимоги. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Частина 1 ст. 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Суд встановив, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13.10.2022р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У даному шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 19.05.2017р. Згідно з вимогами ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Частина 4 ст. 29 Цивільного кодексу України визначає, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 у справі № 404/3499/17. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Так, ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 (далі за текстом - Конвенція), визначено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з положеннями ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до принципа 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією Генеральної асамблеї організації об`єднаних націй від 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у справі «М.С. проти України» в рішенні від 11.07.2017 (заява № 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз наведених норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Так, з наданих суду доказів встановлено, що малолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Теремки -2» від 27.10.2022р. №20 [PERSON] працює в ТОВ «Теремки -2» з 01.06.2012р. за основним місцем роботи та займає посаду директора. З характеристики ТОВ «Теремки-2» [PERSON] за час роботи зарекомендувала себе як відповідальний та надійний спеціаліст, яка спроможна без жодних проблем виконувати всі необхідні завдання та функції, що вимагає її посада, пунктуальна, відповідальна, є вимогливою та справедливою, користується авторитетом, добре знаходить спільну мову з людьми. Згідно довідки закладу дошкільної освіти №106 Управління освіти Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.10.2022р. №21 [PERSON] регулярно відвідує заклад дошкільної освіти, дитина завжди охайна, доглянута. Вихованням займається мати. Батько [PERSON] контакту із закладом дошкільної освіти не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вихователями не спілкується. Дитину до закладу дошкілької освіти приводить і забирає мати. Також з висновку Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.01.2023р. №100-896 вбачається, що Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація (орган опіки та піклування) вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] . Так, у висновку зазначено про те, що 26.12.2022р. за адресою проживання малолітнього [PERSON] по [ADDRESS] (житло належить [PERSON] - частина) в м. Києві працівником служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження житлово-побутових умов проживання дитини та з`ясовано, що умови для проживання, виховання та розвитку дитини створені належним чином. Для малолітнього [PERSON] наявна окрема кімната, спальне місце, стіл для навчання, гаджети, необхідні для онлайн навчання. Наявні дитячі речі: книги, шкільне приладдя, іграшки, одяг та взуття відповідно до віку, статі та сезону. У квартирі дотримуються санітарно-гігієнічних норм, наявні продукти харчування в достатній кількості, наявна чиста постільна білизна. Згідно відповіді на запит, малолітній [PERSON] спостерігається в комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району, декларація укладена з лікарем-педіатром [PERSON] . Про життя та здоров`я дитини турбується мати. На прийом до лікаря з`являються своєчасно, усі призначення лікаря виконуються в повному обсязі. Дитина привита згідно віку. Голосіївським районним у місті Києві центром соціальних служб проведено оцінку потреб сім`ї за місцем проживання матері та дитини і встановлено, що мати базові та психоемоційні потреби малолітнього сина задовольняє в повній мірі, відповідальна, весь вільний час та дозвілля проводить із сином. Мати здатна виконувати батьківські обов`язки та має досить високий батьківський потенціал. Малолітній [PERSON] у повній мірі забезпечений всім необхідним для повноцінного розвитку та виховання. Указані вище обставини в сукупності свідчать про те, що позивач позитивно характеризується за місцем роботи, а також, що остання належним чином здійснює свої обов`язки щодо виховання сина та проживання дитини разом з позивачем позитивно впливає на формування дитини як особистості. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що [PERSON] належними, допустимими та достатніми доказами доведено, що проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з позивачем відповідатиме найкращим інтересам дитини та забезпечить її належний фізичний і духовний розвиток. Доказів на спростування доводів позивача відповідач суду не надав. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 992,40 грн. Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved