Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

24 березня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати виконавчий напис № 92684 від 17.11.2020 року вчинений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, таким що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на адресу його місця роботи надійшла постанова про звернення на заробітну плату ВП № 64181067 від 21.01.2021 року. З вказаної постанови позивач дізнався, що 17 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем був вчинений виконавчий напис, яким було запропоновано звернути стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Лайт Фінанс» заборгованості в розмірі 13766,25 грн. З вказаних документів позивач дізнався, про існування виконавчого напису яким з нього стягнуто заборгованість. Вважає, що зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість яка стягнута за виконавчим написом не є безспірною, крім того, жодних договірних відносин ні з ТОВ «ФК «Лайт Фінанс» ні з іншими у нього немає, також, у позивача взагалі відсутні кредити у будь-яких банках чи інших фінансових установах, і тому на його думку приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що є підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 березня 2021 року зазначена справа передана на розгляд судді Ковтун Н.Г. Ухвалою суду від 24 березня 2021 року також було забезпечено позов за заявою позивача, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, вчиненим 17.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрованим в реєстрі за №92684, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Лайт Фінанс» заборгованості у розмірі 13766,25 грн до ухвалення рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Лайт Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суд від 18 жовтня 2021 року справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Третя особи Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович письмових пояснень на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, відповідно до норм ч. 10\~ст. 84 ЦПК України\~вважає за необхідне здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21 січня 2021 року приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О., відкрито виконавче провадження №64181067 по виконанню виконавчого напису №92684 виданого 17 листопада 2020 року (а.с.11-12). Як вбачається з позову, між сторонами ніякий кредитний договорів укладено не було, та, який нотаріально не посвідчувався. Відповідач факт нотаріального посвідчення кредитного договору суду не довів. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як вбачається зі ст.89 Закону України «Про нотаріат» -у виконавчому написі повинні зазначатися, зокрема суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України - нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як зазначає в своїх рішеннях Велика Палата Верховного Суду оформлених постановами від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18): вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, №1722 від 29 червня 1999 року, даний перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» Постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662. Вказана постанова КМУ визнана незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14. Як зазначає в своїй постанові від 21 вересня 2021 року Велика Палата Верховного Суду в справі №910/10374/17 - резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тому Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи відповідача щодо зупинення ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду (01 листопада 2017 року), оскільки зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови не впливає на набрання вказаною постановою законної сили та її дію в частині визнання незаконною та нечинною постанови № 662. Таким чином, проаналізувавши зазначені судові рішення, суд вважає, що на час вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису\~17 листопада 2020 року, розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів був недійсним і тому приватний нотаріус не міг вчиняти виконавчий напис за договором укладеним між ТОВ «ФК «Лайт Фінанс» та\~ [PERSON] 17 листопада 2020 року. У зв`язку з чим, суд вважає, що доводи позивача, про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Гораєм О.С. на підставі договору укладеного між ТОВ «ФК «Лайт Фінанс» та\~ [PERSON] 17 листопада 2020 року таким, що не підлягає виконанню є такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачкою доведено суду про порушення законодавства при вчиненні виконавчого напису. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, на користь [PERSON] з відповідача необхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при подачі позову 908,00 грн. та 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а всього 1362,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved