Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

У травні 2022 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить встановити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 05.10.2002 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] . [INFO] у них народилась дитина: син [PERSON] . 20.04.2017 року Вугледарським міським судом Донецької області шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. Після розірвання шлюбу їх малолітній син залишився проживати з позивачем. 17.07.2021 року рішенням виконавчого комітету Вугледарської міської ради за №265/6-21 визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 08.04.2022 року довідкою №1217-5000854503 позивача взято на облік, як внутрішньо переміщену особу за адресою: [ADDRESS] . 11.04.2022 року довідкою №1217-5000855349 [PERSON] взято на облік, як внутрішньо переміщену особу за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що виховує самостійно неповнолітню дитину та він має для безпеки своєї дитини вивезти останнього за межі України, тому йому потрібно рішення суду, яким було встановлено місце проживання його сина з ним. В судовому засіданні позивач підтримав подану ним позовну заяву, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Представник третьої особи Жовтоводської міської ради Кам`янського району в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання, раніше представником надано заяву відповідно до якої просить розглянути справи без його представника та ухвалити законне рішення в інтересах малолітньої дитини. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вугледарської міської ради (військово-цивільної адміністрації) району в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). З 2017 року [PERSON] та [PERSON] шлюбні відносини не підтримують. Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 20 квітня 2017 року у цивільній справі №223/169/17 позовні вимоги задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 10). У 2022 році, позивач виїхав до м. Жовті Води, як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою №1217-5000854503 від 11.04.2022 року з малолітньою дитиною [PERSON] . З того часу, малолітній [PERSON] постійно проживає разом з батьком, який повністю займається його вихованням, навчанням, опікується його здоров`ям та розвитком. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року установлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із частиною четвертою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За змістом статті 11 Закону "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права. З аналізу зазначених норм та з урахування практики Європейського суду з прав людини суд зазначає, що в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків. Судом встановлено, що рішенням Вугледарської міської ради від 14 липня 2021 року №265/6-21 визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно рішення Кам`янського району Дніпропетровської області виконавчого комітету Жовтоводської міської від 19 січня 2023 року №41 вирішено про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком дитини [PERSON] , 1982 року народження, за адресою [ADDRESS] . У вказаному рішенні зазначено наступне: «Згідно протоколу бесіди з дитиною від 01.09.2022 року малолітній [PERSON] , [INFO] виявив бажання прожити разом з рідним батьком [PERSON] , 1982 року. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 16.11.2022 року за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , 1982 року народження, створив належні умови для повноцінного життя, розвитку, навчання та виховання малолітньої дитини. Згідно інформації Вугледарського навчально-виховного комплексу «Політехнічний ліцей-загальноосвітня шкода І-ІІ ступенів» Вугледарської міської ради від 05.01.2023 року, [PERSON] , 1983 року народження, з 01.09.2021 року по теперішний час не брала участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , не відвідувала батьківські збори (проводились у дистанційному форматі), не спілкувалась з учителями, не підтримувала зв`язок з класним керівником». Враховуючи зміст прийнятого висновку, обсяг досліджених обставин, суд з ним повністю погоджується. В судовому засіданні надав пояснення [PERSON] , 2010 року народження, в присутності педагога. Він пояснив, що не хоче повертатися до матері, що лише батько піклується про нього. Отже, на думку суду місцем проживання дитини слід визначити з батьком, що відповідатиме його бажанню та необхідне в його найкращих інтересах, сприятиме особистісному та психоемоційному розвитку дитини. Визначаючи місце проживання дитини з батьком, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а також що в інтересах дитини є турбота та підтримка і з боку матері, і з боку батька, суд надає першочергове значення та оцінку саме найкращими інтересами дитини, врахувавши обставини спору. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 12.02.2020 року по справі №461/3144/17, провадження №61-21215св19, вирішальним у справах про визначення місця проживання дитини є визначення місця проживання з кимось із батьків, а не сама адреса зазначеного місця, оскільки особа має право змінювати постійне місце проживання на свій розсуд. Суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Наведене узгоджується з правовим висновком викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц. Тобто, після припинення стосунків між подружжям, малолітня дитина фактично проживає з батьком. Наразі відповідачка не спілкується з дитиною, малолітня дитина проживає із батьком, який в повному обсязі здійснює догляд та несе витрати на дитину. Суд вважає, що визначення місця проживання дитини з батьком, з урахуванням обставин справи, відсутність відповідачки тривалий час в житті дитини, здійснення піклування дитиною саме батьком, буде відповідати максимально інтересам дитини та не буде порушувати прав обох батьків. Тому, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved