Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заяву до АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії «Одеське обласне управління», про скасування заборони щодо нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О., із заявою про прийняття спадщини, однак 10.08.2022 року отримав письмову відповідь щодо не можливості видачі свідоцтва про право на спадщину, з підстав наявності обтяжень на нерухоме майно. Позивач зазначає, що обтяження на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить його батьку, накладено реєстратором Першою одеською нотаріальною контрою 07.11.2008 року, номери обтяження: 8162395 та № 8162635. Підстава обтяження: повідомлення про видачу позики Ощадбанк. Позивач вказує, що наявність обтяжень на нерухоме майно перешкоджає йому здійснити оформлення спадкових прав, а відтак просить: скасувати заборону щодо\~нерухомого\~майна (архівний запис) реєстраційний номер обтяження: 8162395, дата реєстрації: 07.11.2008 року, реєстратор Перша одеська нотаріальна контора, підстава обтяження: - повідомлення про видачу позики, б/н, 28.09.1989 року, Ощадбанк № 5322 м. Одеса, додаткові дані: архівний номер: 54459ODESSA1, архівна дата 04.03.1998 року, 17.19.00, дата виникнення 28.09.1989 року, № реєстру: 130-89, внутр.№80012Е2524ЕF34326D43; та заборону (архівний запис) реєстраційний номер обтяження: 8162635, дата реєстрації 07.11.2008 року, реєстратор Перша одеська нотаріальна контора, підстава обтяження повідомлення про видачу позики, б/н, 22.09.1988 року, Ощадбанк № 5322 м. Одеса, додаткові дані: архівний номер: 54507 ODESSA1, архівна дата: 04.03.1998 року, 10.25.00, дата виникнення 22.09.1988 року, № реєстру 40-88, внутр. № 88012Е2524 ЕF3А2В6В4Е. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 16 вересня 2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Також, ухвалою суду від 16 вересня 2022 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О., засвідчену копію спадкової справи до майна померлого [PERSON] . На виконання ухвали про витребування доказів, 02.11.2022 року (вх. № 21270) надійшла копія спадкової справи на 40 арк. (а.с.24-64). Не погоджуючись з позовними вимогами 08.11.2022 року (вх. № 21271) представник АТ «Ощадбанк» адвокат Поперецький О.В. подав відзив на позовну заяву. Згідно відзиву, представник відповідача зазначає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, банк є неналежним відповідачем за даним позовом. Банк жодним чином не перешкоджає позивачу володіти, користуватись та розпоряджатись майном. Представник відповідача зазначив, що належним відповідачем у даній справі є нотаріус, який наділений повноваженнями на вчинення нотаріальної дії (а.с.78-84). Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 23.01.2023 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Бузової Т.Г., витребувано від Одеського державного нотаріального архіву засвідчену копію документів, що стали підставою винесення Першої Одеською нотаріальною конторою обтяження № 8162395 та копії документів, що стали підставою для винесення заборони (а.с.100). На виконання ухвали про витребування доказів, 17.03.2023 року (вх. № 1931) надійшов лист за підписом завідувача С.Марчишиної з додатками на підтвердження накладення заборони (а.с.104-110). \~ \~ \~ \~В останнє судове засідання [PERSON] та адвокат Бузова Т.Г., не з`явились, разом з цим, представник позивача звернулась на адресу суду з заявою про можливість розгляду справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, що викладені в позові (а.с.112). \~ \~ \~ \~Представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином та своєчасно (а.с.111), раніше, відповідач надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав того, що відповідач є неналежним. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Звертаючись до суду з зазначеним позовом про зняття арешту, позивач зазначив, що є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О., із заявою про прийняття спадщини, однак 10.08.2022 року отримав письмову відповідь щодо не можливості видачі свідоцтва про право на спадщину, з підстав наявності обтяжень на нерухоме майно. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 14930. Свідоцтва про смерть видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.8). Також, судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.07.2022 року (справа № 523/4657/22) встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , та [PERSON] , як батьком та сином (а.с.9-10). Згідно листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О., зазначено, що на спадкове майно житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] наявні зареєстровані обтяження, видати свідоцтво про право на спадщину за таких умов є неможливим (а.с.11). Судом досліджується копія спадкової справи до майна [PERSON] , згідно заяви [PERSON] , звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Також, матеріалами спадкової справи встановлено, що громадянка Франції - Алексєєнко чол. Грандсір [PERSON] , [INFO] , відмовилась від прийняття спадщини на користь спадкоємця І черги сина [PERSON] (а.с.24-64). Таким чином, з огляду на матеріали спадкової справи позивач у справі [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті батька, також судом встановлено, що позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину з підстав наявності заборони щодо відчуження нерухомого майна, яке є спадковим майном. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Таким чином, прийнявши у визначеному законом порядку спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця позивач [PERSON] , набув права на спадщину, до складу якої входить, зокрема, житловий будинок [ADDRESS] . Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. Якщо на спадкове майно накладено арешт або наявна заборона на вчинення дій щодо нерухомості, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. За наданими документами Одеського державного нотаріального архіву вбачається, що Державним нотаріусом державної нотаріальної контори було винесено заборону до повного погашення заборгованості, що зареєстровано в реєстрі за №40. Згідно повідомлення від 12.07.1988 року про видачу кредиту [PERSON] , було видано кредит в розмірі 3000 рублів строком на 13 років на будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В повідомленні про видачу кредиту зазначено, що до повного погашення заборгованості позичальник не має права на продаж або передачу майна без згоди Держбанка. Повідомлення підписано управляючим Держбанка та економістом відділення банка головним бухгалтером. В подальшому, 28.12.1989 року державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори винесено заборону до повного погашення заборгованості. Зареєстровано в реєстрі за № 130. Згідно повідомлення про видачу кредиту від 19.12.1989 № 11 [PERSON] ,. видано кредит в розмірі 8\~000 рублів строком на 27 років на будівництво житлового будинку. До повного погашення заборгованості позичальник не має права продажу або передання будівництва без дозволу Держбанка. В повідомлені зазначено про накладення заборони державної нотаріальної контори на будівництво позичальника, збудоване ним за рахунок коштів отриманих в борг. Отже, судом встановлено, що спадкоємець [PERSON] з метою здійснення будівництва отримав від Державного банку кредит у сумі 3\~000 рублів від 12.07.1988 року, у зв`язку з цим, було винесено заборону на відчуження об`єкта нерухомості № 40 та кредит в сумі: 8\~000 рублів від 19.12.1989 року, у зв`язку з цим було винесено заборону № 130. Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч. 1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Як слідує зі ст. 316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України). У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, наявність обтяження на майно, що належало за життя [PERSON] обмежує право позивача, реалізувати законні права щодо зазначеного майна, як спадкоємця першої черги. Враховуючи наявність заборон на нерухоме майно, неможливість зняття заборони в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] . Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача

Outcome: approved