Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

31.08.2022 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається з: літери «А» житлового будинку 1989 року спорудження, літери «а» прибудова 1991 року спорудження, літери «а1» навіс 1991 року спорудження, літери «а2» навіс 1991 року спорудження, літери «а3» вхід до підвалу 1991 року спорудження, літери «а4» підвал 1991 року спорудження, літери «Б» гараж 1991 року спорудження, літери «В» сарай 1991 року спорудження, літери «Г» сарай 1991 року спорудження, літери «Д» сарай 1991 року спорудження, літери «Е» сарай 1991 року спорудження, літери «е» навіс 1991 року спорудження, літери «Ж» вбиральня 1991 року спорудження. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , заповіт спадкодавець не залишив, спадкоємцями першої черги за законом являються дружина [PERSON] , доньки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Спадщину [PERSON] прийняла шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, доньки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від спадщини відмовились. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимової Т.І. №5139/02-14 від 20.04.2021 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на визначену частку спадкового майна. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 12.01.2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно в частині п. 4 позовних вимог щодо визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається з: літери «А» житлового будинку 1989 року спорудження, літери «а» прибудова 1991 року спорудження, літери «а1» навіс 1991 року спорудження, літери «а2» навіс 1991 року спорудження, літери «а3» вхід до підвалу 1991 року спорудження, літери «а4» підвал 1991 року спорудження, літери «Б» гараж 1991 року спорудження, літери «В» сарай 1991 року спорудження, літери «Г» сарай 1991 року спорудження, літери «Д» сарай 1991 року спорудження, літери «Е» сарай 1991 року спорудження, літери «е» навіс 1991 року спорудження, літери «Ж» вбиральня 1991 року спорудження залишено без розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення № 539 виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів від 27.12.1988 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, [PERSON] та [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорта виготовленого ФОП [PERSON] станом на 19.11.2020 року житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] побудовано в період 1989-1991 роки. Згідно п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. У своєму листі № 8.4-35/18/1 від 23.02.2016 року, Міністерство юстиції України зазначило: «Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі». Отже, будинки, які побудовані до 1992 року не підлягають введенню в експлуатацію, не належать до самочинного будівництва і документом, який підтверджує відповідність його будівельним нормам, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.09.2020 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 70862328 від 09.12.2022 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.09.1988 року, виданим Ізмаїльським міським бюро ЗАГС; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22.08.1989 року Ізмаїльським міським бюро ЗАГС; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 03.12.1993 року Ізмаїльським міським бюро ЗАГС, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30.07.2020 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.01.2003 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили свої спадкові права немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено відповідними записами у будинковій книзі на житловий будинок [ADDRESS] , тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у встановлений законом строк відповідно до ст. 1273 ЦК України звернулись до нотаріуса із заявою про відмову у прийнятті спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджено заявами від 18.02.2021 року, посвідченими приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимовою Т.І. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимової Т.І. №5139/02-14 від 20.04.2021 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на визначену частку спадкового майна. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved