Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

У липні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про поділ земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2020 року у справі № 369/12802/20 за позивачем, було визнано право власності в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON] , на частину земельної ділянки. 12 квітня 2021 року ним було здійснено державну реєстрацію права власності належної частини земельної ділянки. Інша частина зазначеної земельної ділянки належить відповідачу у справі - [PERSON] , яка є його рідною сестрою і також є спадкоємцем першої черги після смерті їх батька. Вона уникає спілкування зі позивачем і не приймає жодної участі в оформленні спадщини, яка залишилася після смерті батька. На зазначеній земельній ділянці відсутні будь які будівля і споруди. Позивач має бажання побудувати житло на своїй половині земельної ділянки і просив відповідача вирішити питання щодо розподілу її в натурі у позасудовому порядку, однак вона не дає жодної відповіді по цьому питанню. У зв`язку з чим для вирішення даного питання звернувся до суду. На підставі вище наведеного, позивач просив суд, поділити в натурі земельну ділянку з кадастровим номером - 3222486603:02:002:0102, площею 0,0985 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Виділити йому частину земельної ділянки в натурі та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,04925 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд Припинити спільну часткову власність позивача і відповідача на спірну земельну ділянку. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.08.2021 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду\~від 04.10.2021\~року клопотання позивача [PERSON] про призначення судової земельно-технічної експертизи задоволено. Призначено у цивільній справі № 362/9389/21, судову земельно-технічну експертизу та провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 17.01.2022 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від експерта Судової незалежної експертизи України Клівак Олени Володимирівни надійшло повідомлення №СЕ-1201-1-1268.21 про неможливість надання висновку судової земельно-технічної експертизи. Ухвалою суду від 18.01.2022 року поновлено провадження у справі. 02.08.2022 року до суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, згідно якої останній змінив предмет позову та просив суд поділити в натурі земельну ділянку з кадастровим номером - 3222486603:02:002:0102, площею 0,0985 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; виділити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , належну йому частину земельної ділянки з кадастровим номером - 3222486603:02:002:0102 в натурі та зареєструвати право власності на сформовану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно площею 0,0492 га (Ділянка № 1 згідно висновку щодо технічної можливості поділу земельної ділянки), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; припинити спільну часткову власність [PERSON] і [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером - 3222486603:02:002:0102, площею 0,0985 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Дана заява про зміну предмету позову прийнята судом. Ухвалою суду від 06.10.2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання 30.03.2023 року позивач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 02.08.2022 року до суду подав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, з урахуванням заяви про зміну предмету позову. У судове засідання відповідач не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзиву на позов не подала. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1\~ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5\~ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов таких висновків. Згідно з положеннями\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Частиною 3 статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виділ у натурі частки із майна, що є об`єктом спільної часткової власності, може мати місце лише у випадку, якщо частка, яка підлягає виділу, після цього не втратить своїх властивостей і основного призначення. Статтею 183 ЦК України передбачено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2020 року у справі № 369/12802/20 за [PERSON] , було визнано право власності в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON] , на частину земельної ділянки з кадастровим номером - 3222486603:02:002:0102, площею 0,0985 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 12 квітня 2021 року позивачем було здійснено державну реєстрацію права власності належної йому частини земельної ділянки, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 квітня 2021 року. Інша частина зазначеної земельної ділянки належить відповідачу у справі - [PERSON] , яка є рідною сестрою позивача і також є спадкоємцем першої черги після смерті їх батька. Вона уникає спілкування з позивачем і не приймає участі в оформленні спадщини, яка залишилася після смерті їх батька. Позивач має бажання розпоряджатися на свій розсуд частиною земельної ділянки, яка перебуває у спільній частковій власності, але через самоусунення відповідача від оформлення документів не має такої можливості. На зазначеній земельній ділянці відсутні будь які будівля і споруди. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.10.2022 року було призначено судову земельно-технічну експертизу. На виконання якої позивачем було надано висновок щодо технічної можливості поділу земельної ділянки в натурі. Згідно висновку Інженера-землевпорядника щодо технічної можлиовсті поділу об`єкта (земельної ділянки) кадастровий номер № 3222486603:02:002:0102, яка розташована за адресою: [ADDRESS] від 30.05.2022 року можливо поділити в натурі земельну ділянку з кадастровим номером - 3222486603:02:002:0102, площею 0,0985 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Але було зазначено, що у зв`язку з тим, що в Україні документально земельні ділянки реєструють у гектарах з точністю до 4-го знаку після коми, а дана земельна ділянка має площу 0,0985 га, то немає можливості поділити таку площу на рівні частки. Тому було запропоновано поділити спірну земельну ділянку з урахуванням вимог нормативно-правових актів у галузі землеустрою, будівництва, архітектури, санітарних та протипожежних правил можливий на площі максимально наближені до рівних: 0,0493 га та 0,0492 га. Зважаючи на вищенаведене, позивачем було подано заяву про зміну предмета позову, в якій він просив виділити йому меншу за площею частину земельної ділянки з кадастровим номером - 3222486603:02:002:0102 в натурі та зареєструвати право власності на сформовану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно площею 0,0492 га (Ділянка № 1 згідно висновку щодо технічної можливості поділу земельної ділянки), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Оскільки суд з`ясував, що позивач не має можливості в позасудовому порядку поділити належну йому і відповідачу земельну ділянку, то вважає що порушено його право на вільне її використання передбачене законом і це право потребує захисту у зв`язку з неможливістю спільно з відповідачем оформити спадкові права та вирішити дане питання у позасудовому порядку з незалежних від нього обставин, тому слід задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved