Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

28 грудня 2022 року з Київського районного суду м. Полтави надійшла за підсудністю до Романівського районного суду Житомирської області цивільна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») до [PERSON] про стягнення заборгованості. У вищевказаному позові зазначено, що 23 травня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» (далі ТОВ «Качай гроші») та відповідачем було укладено кредитний договір № 00-3398046, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000,00 грн. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, а також на те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за вказаним договором, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 29760,00 грн; з яких 10000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 19760,00 грн - заборгованість за звичайними відсотками. 2 листопада 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача зазначив, що позов необґрунтований, безпідставний, відсутні документи, які підтверджують існування заборгованості [PERSON] перед позивачем, не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували перерахування коштів за кредитним договором відповідачу. Розмір відсотків, які просить позивач стягнути, нараховані первісним кредитором поза межами строку кредитування, та не підлягають стягненню з відповідача, просить відмовити в задоволенні позову. В судове засідання представник позивача не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити повністю. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, що надані сторонами, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 травня 2021 року між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-3398046, відповідно до умов якого останньому надано кредит в розмірі 10000,00 грн строком на 14 днів, тобто до 6 червня 2021 року, та погодили фіксовану процентну ставку за користування коштами кредиту 1,90 % в день Договір підписано електронним підписом [PERSON] відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону [NUMBER] . Відповідно до пункту 1.3 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 6 червня 2021 року або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку передбаченому підпунктами 1.3.1-1.3.3 цього договору. у встановлений договором строк, повернути позику та сплатити проценти за користування, штрафи та пені (у разі наявності). Підпунктом 1.3.1 договору встановлено, що строк дії кредиту автоматично продовжується на кількість днів, зазначених в пункті 1.3 цього договору, у випадку, якщо по день повернення кредиту (включно) позичальник здійснив оплату заборгованості по договору на суму не менше суми процентів, що розраховані виходячи з кількості днів, що встановлені в пункті 1.3 договору та передували (поспіль) дню поверненню кредиту (включно). Згідно підпункту 1.3.2 договору у випадку, якщо строк дії кредиту закінчився та не відбулася його чергова пролонгація, строк дії кредиту автоматично продовжується, на кількість днів зазначених в пункті 1.3 цього договору в дату здійснення позичальником оплати в повному обсязі заборгованості за процентами, що передбачені цим договором та сплати неустойки (пені та штрафу) в залежності від кількості днів прострочення сплати суми кредиту та відсотків за користування кредиту. Відповідно до підпункту 1.3.3 договору загальна кількість пролонгацій, що передбачені підпунктом 1.3.1, 1.3.2 договору, протягом всього строку дії договору не може перевищувати 10 разів. Після кожної пролонгації строку дії кредиту, день повернення кредиту зазначається в особистому кабінеті, новий графік платежів з урахуванням відповідної пролонгації розміщається в особистому кабінеті за наявності письмової вимоги позичальника. Згідно пункту 2.2 кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку в сумі 10000,00 грн на карту позичальника № [NUMBER] , емітовану банком України. Зі змісту повідомлення ТОВ фінансова компанія «Сан - Райз Фінанс» від 23 травня 2021 року вбачається, що 23 травня 2021 року [PERSON] було перераховано 10000,00 грн на карту № [NUMBER] , ІD транзакції 359796370. 27 вересня 2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27092021, відповідно до якого фактор (ТОВ «Качай гроші») передав у повному обсязі, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору за кредитними договорами, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором № 00-3398046 від 27 вересня 2021 року, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до цього договору. Долучений до матеріалів справи розрахунок свідчать про те, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] кредитних зобов`язань, в останнього виникла заборгованість у розмірі 29760,00 грн; з яких 10000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 19760,00 грн - заборгованість за звичайними відсотками. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, доказів належного виконання зобов`язань за договором не надано. Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК україни) за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором ( статті 514 ЦК України). Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України " Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається ( приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір ( пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України « Про електронну комерцію»). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченоу ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття ( акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви ( форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( стаття 11 Закону України " Про електронну комерцію). Частиною 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір ( оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення ( відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір ( оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення ( відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення ( відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вказаний електронний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Відповідно до умов даного договору [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 10000 грн., які були перераховані на його платіжну картку, що підтверджується повідомлення ТОВ фінансова компанія «Сан - Райз Фінанс» від 23 травня 2021 року. Доказів того, що він повністю повернув тіло кредиту, матеріали справи не містять. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10000,00 грн. Вирішуючи питання, щодо стягнення заборгованість за звичайними відсотками в розмірі 19760,00 грн. з [PERSON] на користь позивача, суд зазначає наступне. За правилами частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обгрунтовуючи вимоги, позивач посилався на ту обставину, що розмір заборгованості за відсотками становить 19760,00 грн. Згідно з частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановлені договором. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 381/4163/14-ц (провадження № 61-11814св20) зазначено, що: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання»; Відповідно до наданого розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором відсотки за користування кредитом визначені за період з 23 травня 2021 року по 4 вересня 2021 року в розмірі 19760, 00 грн. Разом з тим строк кредитування відповідно до договору становив 14 днів, тобто до 6 червня 2021 року Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту у порядку, передбаченому пунктом 1.8 договору, матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор продовжив строк дії кредиту, як це передбачено пунктом 1.3 договору. Таким чином, відсутні підстави для стягнення заборгованості зі сплати відсотків нарахованих після 5 червня 2021 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що стягненню підлягають відсотки у розмірі 2660,00 грн нараховані за період з 23 травня 2021 року по 5 червня 2021 року. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Позивачем не надано доказів пролонгації строку кредитування. Проте, вказана обставина не позбавляє позичальника обов`язку повернути позивачеві фактично отримані ним кредитні кошти та відсотки нараховані в межах строку кредитування. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що [PERSON] повернув кредит, отриманий ним на підставі вказаного кредитного договору, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість зі сплати тіла кредиту у розмірі 10000,00 грн та заборгованість за відсотками в розмірі 2660,00 грн. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме стягнення з відповідача заборгованість зі сплати тіла кредиту у розмірі 10000,00 грн та заборгованість за відсотками в розмірі 2660,00 грн, разом 12660,00 грн. Згідно частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України). Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 141 ЦПК України). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] поніс витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді в розмірі 5000,00 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 18 лютого 2022 року, актом приймання - передачі послуг №1 від 28 жовтня 2022 року, розрахунковою квитанцією №28/10/22 від 28 жовтня 2022 року, ордером про надання правничої допомоги серії АІ №1285283. Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи вищевикладене, на підставі статті 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов на 42%, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 1055 гривень 42 копійок. Разом з тим з позивача на користь відповідача, з урахуванням того, що позов задоволено частково на 42%, підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2900 (дві тисячі дев`ятсот) грн 00 коп (100%-42%=58%; 5000,00 грн*58%:100%=2900,00 грн).

Outcome: partial