Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

[PERSON] 30.01.2023 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 16 513 грн. 98 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.01.2022 о 12 год. 30 хв. [PERSON] в м.Знам`янка по вул.М.Грушевського,10А біля відділення «Нова Пошта», керуючи транспортним засобом марки «Renault Logan 90k», державний реєстраційний номер [NUMBER] , здійснюючи рух заднім ходом не дотримався безпечної дистанції та здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado 150», належний позивачу. Своїми діями [PERSON] порушив п.13.1 Правил дорожнього руху, згідно з яким водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу. За даним фактом стосовно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №040776 від 29.01.2022, за результатами розгляду якого Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області 16.03.2022 винесено постанову про визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На місці події працівниками поліції складено схему, відповідно до якої належному позивачу автомобілю завдані видимі пошкодження заднього бамперу праворуч, правого протитуманного ліхтаря ззаду, накладки на задньому бампері, ліхтаря заднього виду. При доставленні автомобіля до ТОВ «Мотор-Олві», який здійснював його ремонт після ДТП, додатково були встановлені чисельні внутрішні пошкодження датчиків. Вартість ремонту склала 39 989 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Renault Logan 90k» була застрахована у ПрАТ «УПСК» згідно з полісом №АТ/1394336. З вказаної вище суми страховою компанією позивачу виплачено лише 23 475 грн. 02 коп., тобто залишок невідшкодованої вартості ремонту складає 16 513 грн. 98 коп. Оскільки розмір завданої матеріальної шкоди знаходиться в межах страхового ліміту, тому позивач вважає, що вона підлягає стягненню з ПрАТ «УПСК». Представником відповідача подано відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, обгрунтовуючи тим, що після повідомлення про страховий випадок представником ПрАТ «УПСК» здійснено огляд пошкодженого автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150» та складено акт огляду транспортного засобу. Відповідно до звіту про визначення вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, що проведено на дату оцінки 29.01.2022, вартість відновлювального ремонту складає 23 475 грн. 02 коп. Страхове відшкодування в розмірі цієї суми виплачено [PERSON] 01.06.2022. Вказує, що позивачем при пред`явлені даного позову не враховані положення ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої страховик відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не фактичні витрати на проведення ремонту. Крім того, з урахуванням положень ст.1194 ЦК України, якщо позивачу недостатньо сплаченого страхового відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. В судове засідання позивач не з`явився, однакйого представник - адвокат Юхименко Н.В. подала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі з урахуванням обставин, викладених у відзиві. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч.1, 2 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Судом встановлено, що постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.03.2022 [PERSON] визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за те, що він 29.01.2022 о 12 год. 30 хв. в м.Знам`янка по вул.Грушевського,10А, біля відділення «Нова Пошта», керуючи транспортним засобом «Renault Logan 90k», державний номерний знак [NUMBER] , здійснюючи рух заднім ходом не витримав безпечної дистанції та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado 150», державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до отримання вказаними автомобілями механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Зазначене судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 29.03.2022. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивач є власником автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado 150», державний реєстраційний номер [NUMBER] , відповідач - автомобіля марки «Renault Logan 90k», державний реєстраційний номер [NUMBER] . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «Renault Logan 90k», державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «УПСК», що підтверджується полісом №АТ/1394336 від 11.11.2021, зі строком дії з 24.11.2021 до 23.11.2022, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260 000 грн., майну - 130 000 грн., франшиза - 0 грн. [PERSON] 31.01.2022 повідомив ПрАТ «УПСК»про подію, що має ознаки страхового випадку, та подав заяву про виплату страхового відшкодування. Згідно з рахунком на оплату №ВС-0004201 від 03.02.2022, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado 150», державний реєстраційний номер [NUMBER] , виконаного ТОВ «Мотор-Олві» на замовлення [PERSON] , складає 39 989 грн. Проте, відповідно до звіту про визначення вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу №609.22Е SOS_-221111-251377 від 18.05.2022, складеного на замовлення страхової компанії, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado 150», державний реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, станом на 29.01.2022 становить 23 475 грн. 02 коп. Згідно з платіжним дорученням №24816 від 01.06.2022 ПрАТ «УПСК»здійснило виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 23 475 грн. 02 коп. Звертаючись з даним позовом, позивач просив стягнути з ПрАТ «УПСК» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Положення цивільного законодавства свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте з вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України). Згідно зі ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Згідно зі ст.3 вказаного Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.5 Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22 Закону). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо застосування законодавства про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зокрема у постанові від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц, розглядаючи справу за позовом ПрАТ «СК «Грандвіс» до фізичних осіб та ПрАТ «Просто-Страхування» про стягнення страхового відшкодування, заявленим з підстав виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування майна, Велика Палата Верховного Суду вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Посилання представника відповідача на положення ч.1 ст.1194 ЦК України, відповідно до якої різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням повинна відшкодувати потерпілому особа, винна в ДТП, є довільним трактуванням цієї норми, адже в силу дії ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як встановлено судом, розмір матеріального збитку, понесений позивачем на відновлення транспортного засобу, становить 39 989 грн., що не перевищує ліміт відповідальності страхової компанії за страховим полісом полісом №АТ/1394336 від 11.11.2021, який визначений в 130 000 грн. ПрАТ «УПСК» проведено страхову виплату позивачу в розмірі 23 475 грн. 02 коп., отже невиплачена сума страхового відшкодування у розмірі 16 513 грн. 98 коп. не перевищує встановлений страховий ліміт і не є різницею між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням. З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Renault Logan 90k», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «УПСК», майнова шкода може бути відшкодована особою, яка її завдала, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт). З огляду на викладене та враховуючи, що розмір завданих збитків позивачу не перевищує ліміт відповідальності страховика, тому суд дійшов висновку, що відповідач повинен сплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 16 513 грн. 98 коп. за страховим полісом №АТ/1394336 від 11.11.2021 в межах передбаченого страхового ліміту, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу суд враховує, що відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просив стягнути понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не подав. Судом встановлено, що в матеріалах справи наявні документи, які підтверджують понесені позивачем витрати на правничу допомогу, а саме: ордер серії ВА №1033691 від 09.06.2022 адвоката Юхименко Н.В. на представництво інтересів позивача; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КР №000587; договір про надання правової допомоги №9 від 08.06.2022; акт приймання-передачі правової допомоги від 10.06.2022; квитанція від 11.07.2022. Судом враховується, що згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України). Дослідивши подані позивачем докази та матеріали справи, за відсутності клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 5 000 грн., понесених позивачем, є документально підтвердженим, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат за надання правової допомоги у цій справі у розмірі 5 000 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп., сплачений ним за подання даного позову до суду.

Outcome: approved