Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 23.09.2020 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що зроблено відповідний актовий запис №1154. Вказує на те, що у від шлюбу у них народилася донька малолітня [PERSON] , [INFO] . Вказує, що їхнє сімейне життя за останній рік значно погіршилося. Спільне життя з відповідачем не складається через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів щодо сімейних відносин та сімейних обов`язків. Зазначає, що у них різні погляди на життя, вони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, окремо ведуть господарство, не мають спільного бюджету та інтересів. Також, стверджує, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Вона намагалася з відповідачем спільну мову, оскільки розуміла, що них сім`я, дитина, а дитині потрібна повноцінна родина, однак її намагання виявилися марні і останні пів року вони проживають окремо. Вказує, що на даний час вона залишилася проживати у будинку по місцю прописки, де проживає відповідач їй не відомо, вона фактично не спілкуються, тільки по питаннях, що стосуються їхньої спільної дитини З посиланням на відповідні норми закону просить розірвати шлюб. Відповідачка відзиву на позовну заяву не подала. Заяви, клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.01.2023 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, на підставі ст.274 ЦПК України, судове засідання призначено на 20.02.2023 (а.с.16). У судове засідання 20 лютого 2023 року сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи не з`явилися, у зв`язку із чим судове засідання відкладено на 16 березня 2023 року (а.с.19). У судове засідання 16 березня 2023 року учасники не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] 20.02.2023 скерував до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повторно не прибув, причини неявки суду не повідомив, хоча був завчасно та належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, про, що свідчить розписка про отримання судових викликів. Відзиву на позов не подав, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. При цьому, відповідач причин неявки суду не повідомив, що підтверджується матеріалами справи. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи не з`явився, причини неявки суду не повідомив, подав відзив на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 21.05.2009 року, який зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що зроблено відповідний актовий запис №1154, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.09.2020 року (а.с.8). Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.08.2021 року (а.с. 7) Норми права, які застосував суд. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. На даний час шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер, оскільки вони припинили сімейно-шлюбні відносини, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим. З врахуванням того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати. При цьому, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. При цьому, сторони спору про поділ майна не заявляють. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно з нормами ч.1 ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 104-105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved