Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Позивачі в особі свого представника - Адвоката Фадєєвої Н.І. звернулись до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення частини коштів, внесених за рахунок виконання спільного зобов`язання з погашення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до договору №076/06-100/28-38/1-07 від 16.05.2007 року, [PERSON] взяв участь у програмі фінансово-кредитної підтримки молодих сімей, відповідно до Положення про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких громадян на будівництво житла в м. Києві, підтвердженого рішення КМР від 18.11.2004 р. №570/1980. Відповідно до п. 1.3. Договору від 16.05.2007 р. при укладенні договору ПАТ «КБ «Хрещатик» на умовах правил ФФБ закріплює за [PERSON] обраний цим об`єкт інвестування, характеристики якого визначені у Свідоцтві про участі у ФФБ, яке є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п.1.7 Договору, об`єкт інвестування - квартира [ADDRESS] . 16.05.2007 між договору ПАТ «КБ «Хрещатик» та [PERSON] був укладений договір іпотечного кредиту, згідно якого Банк надає [PERSON] довготерміновий іпотечний кредит в сумі 233 247,31 грн. для інвестування в будівництво житла з кінцевим терміном погашення 01.09.2034. Відповідно до п.1.2 Іпотечного договору, кредит надається безготівкового перерахування кредитних коштів за реквізитами Договору про участь у фонді фінансування будівництва №076/06-100/28-38/1-07 від 16.05.2007 року. Відповідно до свідоцтва про право власності від 21.05.2008 року [PERSON] є власником спірної квартири. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб. В шлюбі у сторін народився позивач - [PERSON] [INFO] . Позивачі зазначають, що [PERSON] жодного відношення до спірної квартири не має, тому що вона лише давала згоду на укладення договорів. [PERSON] сплатив за дану квартиру власні кошти до підписання договору 25 000,00 грн., які особисто передавала сестра - позивачка [PERSON] . На момент припинення шлюбних відносин, померлий [PERSON] сплатив перший внесок в розмірі 25 000 грн та 38 843,62 грн.. Залишок заборгованості за кредитним договором на момент розірвання шлюбу складав 233 247,31 грн. - 25 000 грн. - 36 843 ,62 грн. = 171 403,69 грн.. Після смерті [PERSON] , його сестра позивачка [PERSON] була змушена сплатити повністю кредит, тому що була вимога банку, а позивач [PERSON] як спадкоємець був неповнолітній. На підставі викладеного, позивачі вважають, що в результаті придбання квартири в кредит, боргові зобов`язання перед банком - кредитором несе не тільки той, із подружжя який підписав кредитний договір, а й інші з подружжя, а тому на підставі того, що позивач [PERSON] успадкував після смерті батька [PERSON] право вимоги про стягнення частини коштів, внесених за рахунок виконання спільного зобов`язання з погашення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] в розмірі 25 000 грн. (приватна власність померлого) + 30 274,93 грн. (сплата померлим кредитного боргу після розірвання шлюбу) = 55 274, 93 грн., та у позивачки [PERSON] виникло право вимоги про стягнення сплачених коштів в рахунок погашеної кредитної заборгованості в розмірі - 141 128,76 грн.. зі [PERSON] . На підставі вищевикладених обставин позивачі звернулися із позовною заявою до суду. Ухвалою судді від 13.07.2021 було відкрито провадження у вказаній справі, з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно ухвали від 03.11.2021, суд визначив провести розгляд справи з викликом сторін у судове засідання. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Представник позивача - адвокат Фадєєва Н.І. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові, просила про їх задоволення. Представник відповідачки - адвокат Старча А.В. у судовому засіданні категорично з позовними вимогами не погодився, посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Суд, заслухавши пояснення представників сторін у справі, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступного висновку. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 16.05.2007 між договору ПАТ «КБ «Хрещатик» та [PERSON] був укладений договір іпотечного кредиту №37/07-38М, згідно якого Банк надає [PERSON] довготерміновий іпотечний кредит в сумі 233 247,31 грн. для інвестування в будівництво житла з кінцевим терміном погашення 01.09.2034. Відповідно до п.1.2 Іпотечного договору, кредит надається безготівкового перерахування кредитних коштів за реквізитами Договору про участь у фонді фінансування будівництва №076/06-100/28-38/1-07 від 16.05.2007 року. Відповідно до п. 1.3. Договору від 16.05.2007 р. при укладенні договору ПАТ «КБ «Хрещатик» на умовах правил ФФБ закріплює за [PERSON] обраний цим об`єкт інвестування, характеристики якого визначені у Свідоцтві про участь у ФФБ, яке є невід`ємною частиною цього договору, згідно п.1.7 Договору, об`єкт інвестування - квартира [ADDRESS] . Крім того, між ВАТ КБ «Хрещатик» та [PERSON] укладено Договір № 38 від 16.05.2007 року про порядок компенсації відсотків за користування кредитом, часткове погашення кредиту. наданого за Договором іпотечного кредиту № 37/07-38М від 16.05.2007 року. В забезпечення виконання зобов`язань за іпотечним договором між ВАТ КБ «Хрещатик» та [PERSON] було укладено договір поруки № 37/07-37М-02 від 16.05.2007 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб. Позивач [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а/з № 735), його батьками є відповідачка [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтва про народження позивача та свідоцтва про смерть [PERSON] .. Згідно копії свідоцтва про право власності від 21.05.2008 року №838-С/КІ, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.16). Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вимогами ч. 1 та 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Як вбачається з копії рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 12.10.2012, шлюб між померлим [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було розірвано. Згідно довідки від 15.01.2019, станом на 11.01.2019 заборгованість за кредитним договором № 37/07-38М від 16.05.2007 відсутня. Кредит погашено, проценти по кредиту сплачені у повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Як вбачається з досліджених судом копій квитанцій про здійснення погашення заборгованості за Договором іпотечного кредиту № 37/07-38М від 16.05.2007, даних до позовної заяви, кошти у розмірі 141 128,76 грн. Ю.М. були перераховані позивачкою [PERSON] на рахунок ВАТ КБ «Хрещатик» № [NUMBER] . З копії квитанції №158 вбачається, що платником та отримувачем даних коштів є [PERSON] , а призначення платежу - сплата заборгованості за кредитним договором № 37/07-38 від 16.05.2007, в той час, як померлим [PERSON] було укладено Договір Іпотечного кредиту № 37/07-38М від 16.05.2007 згідно з яким платежі по погашенню кредиту вносяться на рахунок № [NUMBER] в ВАТ КБ «Хрещатик». За таких обставин, суд приходить до висновку, що перераховані за даною квитанцією кошти позивачкою [PERSON] не є належним та достовірним доказом на підтвердження погашення нею залишку заборгованості за кредитним договором № 37/07-38М від 16.05.2007, укладеним померлим [PERSON] .. Крім того, позивачами не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження передачі померлому [PERSON] грошових коштів в розмірі 25 000 грн. від позивачки [PERSON] .. Також в долучених до позовної заяви копіях квитанцій відсутні ті, які б підтверджували сплату померлим кредитного боргу в розмірі 30274,93 грн. після розірвання шлюбу з відповідачкою, тобто після 12.10.2012. З урахуванням вищенаведеного, доводи позивачів щодо виникнення у них право вимоги про стягнення частини коштів, внесених за рахунок виконання спільного зобов`язання з погашення заборгованості за кредитним договором до відповідачки суду не надано, а відтак суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні вимог позивачів щодо стягнення вказаних коштів. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню відповідачкою понесені позивачами судові витрати у зв`язку з відмовою судом в задоволенні його позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed