Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

29.12.2021 року [PERSON] через свого адвоката Попко В.О. звернулась до суду із заявою про встановлення факту свого постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року. В обгрунтування вимог заявник посилається на те, що [PERSON] народилась [INFO] , з 28.06.1977 року по 15.02.2007 року була зареєстрована по [ADDRESS] , постійне її проживання на території України підтверджується також і даними щодо її трудової діяльності. З метою оформлення паспорту громадянина України [PERSON] звернулась до Шевченківського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області і отримала відповідь про необхідність отримання судового рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання в Україні станом на 24.08.1991 року. В зв`язку з зазначеним для належного оформлення документів у неї на даний час виникла необхідність в судовому порядку встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, для чого вона звернулась до суду з цією заявою. \~ \~ \~ \~Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2021 року зазначена справа була передана в провадження судді Кудрявцевій Т.О. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 30.12.2021 року було відкрито провадження у справі, призначено судове засідання по її розгляду. \~ \~ \~ \~Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно п. 5 ч. 2ст. 293\~ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України (постанова від 22.08.2018 у справі\~\~№ 363/214/17-ц). Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про громадянство України», громадянство України це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; особа - фізична особа; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; особа без громадянства - особа, яку жодна держава відповідно до свого законодавства не вважає своїм громадянином; реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, або мають посвідчення біженця чи документ, що підтверджує надання притулку в Україні; безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України. Відповідно до ст.\~3\~Закону України\~«Про громадянство\~України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності\~Законом України\~"Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Відповідно до п.8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції\~Указу Президента\~України від 27 червня 2006 року № 588/2006) 8. Для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3\~Закону\~особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б)\~копію паспорта\~громадянина колишнього\~СРСР.\~У разі\~відсутності паспорта\~громадянина колишнього\~СРСР подається\~довідка територіального\~підрозділу Державної\~міграційної служби\~України про\~встановлення особи\~та про\~те,\~що за\~станом на\~24\~серпня 1991\~року особа\~перебувала в\~громадянстві колишнього\~СРСР (за\~наявності документів,\~що підтверджують\~зазначений факт); в)\~судове рішення\~про встановлення\~юридичного факту\~постійного проживання\~особи на\~території України\~за станом\~на 24\~серпня 1991\~року. У п.44 даного Порядку зазначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до\~Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом. КЦС ВС зазначив, що відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 3 Закону № 2235-ІІІ\~громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Відповідно до\~ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.06.1958 року Дзержинським міськРАГС Сталінської області, [PERSON] народилась [INFO] в м. Дзержинськ Сталінської області і її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 28.12.1976 року, 28.12.1976 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у Бабушкінському відділі РАГС м. Дніпропетровська було зареєстровано шлюб, в наслідок чого заявниця змінила прізвище на « [PERSON] ». З метою оформлення паспорту громадянина України у зв`язку з втратою паспорта зразка СРСР [PERSON] 20.05.2021 року звернулась з заявою до Шевченківського районного відділу у м.Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. На вказану заяву [PERSON] отримала лист від 02.11.2021 року за вих. № 1211-1452 1211-21, в якому зазначено, що для оформлення паспорта громадянина України їй необхідно спочатку звернутись до суду з метою отримання судового рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання в Україні станом на 24.08.1991 року. В зв`язку з зазначеним для належного оформлення документів у заявниці виникла необхідність в судовому порядку встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, для чого вона звернулась до суду з цією заявою. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Довідки від 24.06.2018 року, виданої квартальним комітетом № 10 Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована по [ADDRESS] (наразі м. Дніпро) з 28.06.1977 року по 15.02.2007 року, з нею сумісно були зареєстровані донька [PERSON] , 1978 року народження, син [PERSON] , 1978 р.н. Вказана обставина також вбачається з копії домової книги за вказаною адресою. Відповідно до Архівної довідки від 06.01.2021 року № 8/1-19, виданої Архівним управлінням Департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради, в архівному фонді «Відкрите акціонерне товариство «Завод «Дніпропрес» в особових картках звільнених працівників за 1994 рік є відомості про те, що [PERSON] , [INFO] : 04.03.1982 року прийнята на «Дніпропетровський завод важких пресів в д/к 120 нянею ясельної групи», табельний номер №150 (наказ (розпорядження) № 104 від 03.03.1982 року); 21.01.1994 року, «кухар», звільнена за переводом до «Бабушкінське РОНО в зв`язку з підпорядкуванням установи», п.5 ст. 36 КЗпП України, табельний номер 15092 (наказ (розпорядження) №110 від 21.01.1994 року). Вбачається, що 12.12.1997 року на ім`я [PERSON] ДПА в Бабушкінському районі було видано Довідку про присвоєння ідентифікаційного номера [NUMBER] , зазначена дата внесення до Державного реєстру фізичних осіб 31.10.1997 року. В судовому засіданні на підтвердження вимог заявниці надали пояснення свідки [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона народилась [INFO] і є донькою [PERSON] . Вона з мамою, батьком та братом станом на 1991 рік жили по [ADDRESS] . Їй відомо, що її мати в 2000х роках загубила свій паспорт та трудову книжку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] знайома з 1980х років, вона працювала в дитячому садку № 120 кухарем на кухні, а вона свідок працювала там вихователем з 1989 року до 1994 року, потім вийшла на пенсію. [PERSON] у той час проживала по [ADDRESS] з чоловіком та дітьми, вона бувала у них вдома. За таких встановлених обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки у судовому засіданні встановлено факт, що заявник постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року. Встановлення вищеказаного факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне їй для отримання паспорту громадянина України. Відповідно до ч. 7\~ст.\~294\~ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved