Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

В грудні 2022 року Приватне підприємство "Холдер Агро" звернулося до Чортківського районного суду Тернопільської області із позовом, у якому просили стягнути з [PERSON] 200000 грн. в порядку регресу та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 червня 2022 р ПП «Холдер Агро» сплатило [PERSON] 200000 грн в порядку виконання рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17 листопада 2021 р. по справі №444/3215/20 провадження №2/444/263/2021, залишеного без змін постановою Львівського апеляційного суду від 21 березня 2022 року по справі №444/3215/20 провадження №22-ц/811/4461/21. Оскільки зазначена шкода завдана [PERSON] , коли перебував із ПП «Холдер Агро» у трудових правовідносинах, останній має право в порядку зворотної вимоги (регресу) відшкодувати з винної особи розмір виплаченого ним відшкодування. Посилаючись на зазначене, позивач просив стягнути із [PERSON] на його користь виплачене ним відшкодування шкоди у розмірі 200000 грн, а також вирішити питання розподілу судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі, а також вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи проводити без його участі, просить зменшити суму стягнення та відмовити у стягненні витрат на адвоката. У відповідності до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що до наказу Приватного підприємства «Холдер Агро» №15-К від 21 червня 2019 року, [PERSON] прийнятий на роботу на посаду тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва. Відповідно до наказу № 27-Гос Приватного підприємства «Холдер Агро» від 21 червня 2019 року за [PERSON] з 22.06.2019 року закріплено транспортний засіб JOHN DEERE 4930, реєстраційний номер [NUMBER] для виконання операцій щодо обприскування сільськогосподарських культур. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію машини, власником обприскувача самохідного реєстраційний номер [NUMBER] марка JOHN DEERE 4930 є Приватне підприємство «Холдер Агро», місцезнаходження с. Васильків Чортківський район Тернопільська область. Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 15 червня 2021 року у справі №454/1174/21 [PERSON] визнано винним за ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Вирок набрав законної сили 16.07.2021 року. Вироком встановлено, що [PERSON] 07 липня 2019 р. о 05.15 год., розпочинаючи роботу на земельній ділянці в с. Хлівчани Сокальського району Львівської області обприскувачем-самохідним марки JOHN DEERE 4930 реєстраційний номер [NUMBER] , порушив вимоги Розділу 1 п. 1.5, Розділу 2 п.п. 2.3Д), Розділу 15 п.15.12 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 р., які виразилися в тому, що він допустив неконтрольований (самовільний) рух обприскувачем-самохідним марки JOHN DEERE 4930, тим самим своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, що призвело до наїзду на [PERSON] , котрий в цей час знаходився поблизу вказаного транспортного засобу, в результаті чого останній від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події. 17 листопада 2021 року винесено рішення Жовківським районним судом Львівської області позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто з приватного підприємства «Холдер Агро» в користь [PERSON] моральну шкоду, завдану смертю особи чоловіка [PERSON] в розмірі 200000 гривень. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Згідно заяви [PERSON] від 22 серпня 2019 року про звільнення з займаної посади тракториста машиніста, було розірвано трудовий договір. Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. За нормами ст. 1188 вказаного Кодексу шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до частин першої та другої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) порушення працівником покладених на нього трудових обов`язків; 2) нанесення прямої дійсної шкоди; 3) вина в діях або бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною та винною дією чи бездіяльністю працівника та шкодою, яка настала. Відповідно до ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Згідно зі статтею 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Відповідно п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно достатті 1191 ЦК. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Згідно ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Як вбачається із квитанції №9272250782013292 від 15 червня 2022 р виданої АТ КБ «ПриватБанк», яка наявна у матеріалах справи, ПП «Холдер Агро» виплатила на користь [PERSON] суму коштів у загальному розмірі 200000 грн., на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження. Отже, із водія [PERSON] забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду - відповідача по даній справі, слід стягнути в порядку регресу витрати по сплаті відшкодування в розмірі 200000 грн. Таким чином, враховуючи вказане, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно\~ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3000 грн. Щодо стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Відповідно до вимог\~\~ч. 2 ст. 137 ЦПК\~України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.\~\~ У відповідності із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.\~\~ Крім того, частиною 4 цієї статті визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог цієї норми закону суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то з урахуванням того, що адвокат участі у судовому засіданні не приймав, то зазначені в акті витрати підлягають до зменшення. З урахуванням вимог\~ст. 137 ЦПК України\~та заперечень відповідача, щодо розміру витрат на оплату послуг адвоката, то суд вважає за можливе суму таких витрат зменшити до 2000 грн.

Outcome: partial