Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Виклад позиції позивача. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно в якому просить: - постановити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на автомобіль SKODA FABIA, 2012 року випуску, номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , колір білий, реєстраційний номер [NUMBER] , право власності на який зареєстроване на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 6345 24.07.2019 року, за [PERSON] . В обґрунтування позову позивач [PERSON] в позовній заяві заначила, що відповідач по справі [PERSON] є її рідною сестрою. [INFO] у віці 63 років померла їхня мати, [PERSON] , [INFO] . Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, земельних ділянок та транспортного засобу - автомобіля SKODA FABIA, 2012 року. Спадкоємцями померлої матері першої черги за законом у рівних частках - по 1/2 частки у спадщині, є вона та відповідачка за позовом. І вона і відповідачка подали заяви про прийняття спадщини і 14 грудня 2022 року приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун Л.О. кожній з них були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку та земельних ділянок. Проте, у видачі Свідоцтва про право на спадщину на автомобіль нотаріусом відмовлено у зв`язку з тим, що право власності на автомобіль на транспортний засіб SKODA FABIA, 2012 року випуску, номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , колір білий, реєстраційний номер [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 6345 24.07.2019 року зареєстроване не за [PERSON] , а за [PERSON] . [PERSON] є її з відповідачкою рідним батьком, який помер [INFO] . Батьки проживали разом і їх покійна мати фактично прийняла спадщину після смерті їх батька, але переоформити на себе право власності на автомобіль не встигла, так як важко хворіла, а невдовзі і сама померла. Таким чином, автомобіль також входить до складу спадщини після смерті матері. Проте, у зв`язку з відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину на автомобіль, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Крім того, вказане спадкове майно є неподільним і між нею та сестрою не досягнуто згоди стосовно його поділу шляхом виплати одним із спадкоємців іншому грошової компенсації вартості його частки, тому цей спір може бути вирішеним у судовому порядку. Згідно Звіту про оцінку майна за № 22 - 02 - 23 від 22.02.2023 року ринкова вартість автомобіля SKODA FABIA, реєстраційний номер [NUMBER] складає 201 035,00 гривень, відповідно, вартість частки кожного із спадкоємців складає по 100 517,50 гривень, яку вона згодна сплатити відповідачці. Рух справи в суді. Ухвалою судді Красноградського районного суду Харківської області від 02.03.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання по розгляду позовної заяви. Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання. Позивач [PERSON] 21.03.2023 року подала до суду письмову заяву, в якій просить ухвалити рішення про задоволення позову, позовні вимоги підтримує. Від відповідача по справі [PERSON] 21.03.2023 року до суду надійшла письмова заява, в якій просить справу за позовом [PERSON] до неї про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно розглядати за її відсутності. Позов визнає, не заперечує щоб постановили рішення яким визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на автомобіль SKODA FABIA, 2012 року випуску, номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , колір білий, реєстраційний номер [NUMBER] , у зв`язку з виплатою їй позивачкою вартості частки автомобіля у розмірі 100517,50 грн. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Позиція суду. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Фактичні обставини,\~встановлені\~судом. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] є її рідними сестрами. [INFO] у віці 63 років померла їхня мати, [PERSON] , [INFO] . Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, земельних ділянок та транспортного засобу - автомобіля SKODA FABIA, 2012 року. Спадкоємцями померлої матері, [PERSON] , [INFO] , першої черги за законом у рівних частках - по 1/2 частки у спадщині, є [PERSON] та відповідачка за позовом [PERSON] . Сторони по справі подали заяви про прийняття спадщини і 14 грудня 2022 року приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун Л.О. кожній з них були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку та земельних ділянок. Проте, у видачі Свідоцтва про право на спадщину на автомобіль нотаріусом відмовлено у зв`язку з тим, що право власності на автомобіль на транспортний засіб SKODA FABIA, 2012 року випуску, номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , колір білий, реєстраційний номер [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 6345 24.07.2019 року зареєстроване не за [PERSON] , а за [PERSON] . [PERSON] є рідним батьком [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] . Батьки [PERSON] та [PERSON] проживали разом і їх покійна мати фактично прийняла спадщину після смерті їх батька, але переоформити право власності на автомобіль на себе не встигла, так як важко хворіла, а невдовзі і сама померла. Таким чином, автомобіль також входить до складу спадщини після смерті матері. Проте, у зв`язку з відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину на автомобіль [PERSON] змушена звернутися до суду з даним позовом. Згідно Звіту про оцінку майна за № 22 - 02 - 23 від 22.02.2023 року ринкова вартість автомобіля SKODA FABIA, реєстраційний номер [NUMBER] складає 201 035,00 гривень, відповідно, вартість частки кожного із спадкоємців складає по 100 517,50 гривень, яку я згодна сплатити відповідачці. Крім того, вказане спадкове майно є неподільним і між сторонами по справі досягнуто згоди стосовно його поділу шляхом виплати одним із спадкоємців іншому грошової компенсації вартості його частки. Відповідно до Розписки [PERSON] від 21.03.2023 року, вона отримала від [PERSON] грошову компенсацію, що складає 1/2 вартості частки автомобіля SKODA FABIA, реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 100 517 (сто тисяч п`ятсот сімнадцять) грн. 50 коп. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положення статті 1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ч.І ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.І ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, встановлено: 3.21. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. 4.18. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються правила передбачені в главі 26 ЦК України, які регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ провадиться в судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. Вирішення судового спору щодо поділу спадкового майна не залежить від отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину. У справі № 743/126/17 ВС звернув увагу на те, що реалізація переважних прав може відбуватися на стадії поділу спадкового майна, виділу з нього частки чи перерозподілу спадщини, якщо майно збереглося у натурі, тобто здійснення спадкових прав спадкоємцями, які набули право на спадкування та прийняли спадщину. У постанові від 11.12.2019 р. у справі № 63 8/2267/14-ц Касаційний цивільний суд зазначив, що виділ на підставі статті 1278, 1279 ЦК може бути здійснений спадкоємцями за взаємною згодою, шляхом укладення договору або (у разі наявності спору) в судовому порядку. Оскільки автомобіль, за змістом статті 183 ЦК України є неподільною річчю, виділення його часток у володіння кожного із спадкоємців є неможливим та не вирішить спору щодо цього майна. Якщо ж неможливо виділити частку спадкоємця у натурі, то спадкове майно передається одному із спадкоємців, а іншим - відповідна грошова компенсація. Відповідно до частини 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Висновки за результатами розгляду справи. Враховуючи вищевикладене суд вважає, за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на автомобіль SKODA FABIA, 2012 року випуску, номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , колір білий, реєстраційний номер [NUMBER] , право власності на який зареєстроване на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 6345 24.07.2019 року, за [PERSON] . Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України). Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Відповідно до\~статті 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Частина 4 цієї статті передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Визнання позову відповідачем в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення про задоволення позовних позов, оскільки вони обґрунтовані та законні.

Outcome: approved