Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

[PERSON] (в особі представника адвоката Мазур Олени Сергіївни) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначав, що йому на праві власності належить нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить: жилий будинок літ. В-2, житловою площею 158,1 кв. м; ворота № 7; паркани № № 6,9,10; хвіртка № 8; замощення І; навіс Г; вольєр Д загальною площею 217, 4 кв. м., площа земельної ділянки 497 кв. м., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності (інформаційна довідка 301826979 від 31.05.2022). Позивач вказав, що він неодноразово за проханням свого сина (відповідача [PERSON] ) виступав майновим поручителем за кредитним договором, укладеним між його сином та Акціонерним банком «Металург (теперішнього часу - це АТ «Метабанк)». Ним було підписано іпотечний договір № 08-04/396-МП від 14.10.2004 р., за яким він передав банку в іпотеку належний йому будинок [ADDRESS] . В 2005 році він на прохання сина повторно виступив майновим поручителем 24.11.2005 року він уклав іпотечний договір № 32-11-05/0125-МП/К за кредитним договором, укладеним ПП [PERSON] та АБ «Металург», знову передавши у іпотеку вищевказаний житловий будинок. На прохання сина він також підписував договори про внесення змін до цих іпотечних договорів та довідався, що сума боргу за кредитом збільшувалася і зрозумів, що син не виконує свої зобов`язання перед банком. У травні 2007 року він повідомив сина, що більше не стане виступати поручителем за його кредитами, жодних договорів не підпише, оскільки може залишитися без свого майна, яке є єдиним належним йому на праві власності житлом.\~ Також позивач вказав у позові, що у 2007 році відповідач [PERSON] знову запропонував йому виступити поручителем у кредитному договорі між [PERSON] та АБ «Металург» та знову передати в іпотеку банку нерухоме майно будинок [ADDRESS] . Отримавши від нього відмову, відповідач [PERSON] , діючи на протязі тривалого часу, а саме в червні 2007 року, знаходячись за адресою: [ADDRESS] , шляхом залякування та погроз застосування фізичного насильства та психологічного впливу, примусив його укласти іпотечний договір № 32-11-07/0104-МП/К від 30.07.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Несмашною О.С., зареєстровано в реєстрі за № 2064. За цим договором [PERSON] передав іпотекодержателю АБ «Металург» належне йому на праві власності нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить: жилий будинок літ. В-2, житловою площею 158,1 кв. м; ворота № 7; паркани № № 6,9,10; хвіртка № 8; замощення І; навіс Г; вольєр Д загальною площею 217, 4 кв. м., площа земельної ділянки 497 кв. м. До складу предмету іпотеки також входило інше майно, у тому числі металопластикові вікна та двері, броньовані двері, підлога з підігрівом, камін, кондиціонери, імпортна сантехніка, в тому числі душові кабіни, газовий котел, супутникове обладнання, система відео нагляду, яке знаходиться у цьому будинку, не маючи статусу нерухомого майна. Цим іпотечним договором забезпечувалось виконання всіх зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 32-11-07/0104-К від 26.06.2007 р., згідно умов якого іпотеко держатель АБ «Металург» видав [PERSON] кредит в розмірі 2\~500\~000, 00 грн.\~ Як зазначив позивач [PERSON] , в подальшому [PERSON] примусив його підписати договори № 1 від 11.02.2008 р., № 2 від 23.12.2008 р., № 3 від 05.03.2009 р., № 4 від 18.02.2010 р. про внесення змін до нотаріально посвідченого іпотечного договору № 32-11-07/0104-МП/К від 30.07.2007 р.\~ Крім того, у 2008 році [PERSON] для отримання чергового кредиту зажадав від нього, щоб він уклав договір іпотеки з банком. Позивач вказав в позові, що він відмовився виконати ці вимоги, тому [PERSON] , діючи повторно, маючи умисел на примушування його до виконання цивільно-правових зобов`язань (тобто, укласти договір іпотеки) з погрозою насильства над ним, знаходячись за адресою: [ADDRESS] , в період часу з червня 2007 по лютий 2010 року, шляхом залякування та систематичного побиття, примусив батька вступити в правовідносини з АБ «Металург» та укласти іпотечний договір № 32-11-08/0013-МП/К-1 від 11.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М. за № 715, згідно якого [PERSON] передав іпотекодержателю АБ «Металург» належне йому на праві власності майно, а саме домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить: жилий будинок літ. В-2, житловою площею 158,1 кв. м; ворота № 7; паркани № № 6,9,10; хвіртка № 8; замощення І; навіс Г; вольєр Д загальною площею 217, 4 кв. м., площа земельної ділянки 497 кв. м. До складу предмету іпотеки також входило інше майно, у тому числі металопластикові вікна та двері, броньовані двері, підлога з підігрівом, камін, кондиціонери, імпортна сантехніка, в тому числі душові кабіни, газовий котел, супутникове обладнання, система відео нагляду, яке знаходиться у цьому будинку, не маючи статусу нерухомого майна. Цим іпотечним договором забезпечувалось виконання всіх зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 32-11-08/0013-К від 11.02.2008 р., згідно умов якого іпотекодержатель АБ «Металург» видав [PERSON] кредит в розмірі 1\~500\~000, 00 грн.\~ Посилаючись на те, що ці іпотечні договори, а також договір № 1 від 31.08.2009 р. про внесення змін до нотаріально посвідченого іпотечного договору № 32-11-08/0013-МП/К-1, договір № 2 від 18.02.2010 р. про внесення змін до іпотечного договору № 32-11-08/0013-МП/К-1, були укладені та підписані ним проти його справжньої волі, внаслідок застосування до нього в період часу з червня 2007 року по лютий 2010 року фізичного та психічного тиску зі сторони позичальника [PERSON] , позивач [PERSON] на підставі ч. 1 статті 231 ЦК України у своєму позові просив: Визнати недійсним іпотечний договір № 32-11-07/0104-МП/К від 30.07.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Несмашною О.С., зареєстрований в реєстрі за № 2064, укладений між [PERSON] та Акціонерним Банком «Металург»; Визнати недійсним іпотечний договір № 32-11-08/0013-МП/К-1 від 11.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М. за № 715, укладений між [PERSON] та Акціонерним Банком «Металург»; Припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наступні обтяження нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] : ?запис про іпотеку 2007005 від 30.07.2007; реєстраційний номер іпотеки 5395061; підстава для державної реєстрації: Договір № 4 про внесення змін до іпотечного договору № 32-11-07/0104-МП/К від 30.07.2007, серія та номер: 149, виданий 18.02.2010, видавник Приватний нотаріус ЗМНО Савицька О.В.; ?запис про іпотеку: 2007127 від 12.02.2008; реєстраційний номер іпотеки 6575194; підстава для державної реєстрації: Договір № 2 про внесення змін до іпотечного договору № 32-11-08/0013-МП/К-1 від 11.02.2008 року, серія та номер: 148, виданий 18.02.2010, видавник Приватний нотаріус ЗМНО Савицька О.В.; ?заборону на нерухоме майно № 2007193, підстава для державної реєстрації: Іпотечний договір р. № 715 від 11.02.2008, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Горлова Ю.М., Заборона № 716; ?заборону на нерухоме майно № 2007162, іпотечний договір № 32-11-07/0104-МП/К, № 2064 від 30.07.2007 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Несмашна О.С. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2022 р. за даним позовом було відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 20.08.2022 року. (т. 1, а. с. 41-42). 19.08.2022 року від представника відповідача АТ «МетаБанк» надійшла заява про відкладення підготовчого судового засідання у зв`язку з тим, що відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження в справі лише 16.08.2022 року та не має можливості до 20.08.2022 р. подати відзив на позовну заяву (т. 1, а. с. 51). 19.08.2022 р. від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та просив розглядати справу без його участі (т.1, а.с. 54). В зв`язку з неявкою сторін підготовче судове засідання відкладено на 06.10.2022 р. 01.09.2022 року від відповідача АТ «МетаБанк» надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначено, що відповідач не погоджується із позовною заявою [PERSON] і вважає, що позивач намагається використати протиправний обходу правової системи задля виведення з іпотеки нерухомого майна, оскільки лише 19.04.2022 року [PERSON] звернувся до правоохоронних органів з заявою про те, що син ( [PERSON] ) 15 років тому рік за роком примушував його не однократно підписувати договори іпотеки та додаткові угоди до них. 06.07.2022 р. винесено ухвалу про звільнення від кримінальної відповідальності [PERSON] (причому потерпілий, який є його батьком, не заперечував проти цього). 09.08.2022 р. подано до суду дану позовну заяву про визнання недійсними договорів іпотеки у зв`язку з нібито встановленим ухвалою суду від 06.07.2022 р. в кримінальному провадженні преюдиційного факту укладання договору іпотеки за примушуванням. Також відповідач вказує на те, що судові процеси щодо іпотечного майна мали місце давно: 16.01.2012 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення про звернення стягнення на підставі іпотечного договору № 32-11-08/0013-МП/К-1 від 11.02.2008 року на нерухоме майно житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Вказане рішення набрало законної сили 16.08.2012 року, проте [PERSON] це рішення не виконувалось та загалом протягом 2011 2020 р.р. в судах перебувало декілька цивільних справ , предметом спору в яких було зазначене нерухоме майно. За цей період ні в якому з цих судових процесів не виникало питання щодо визнання недійсними іпотечних договорів, хоча в даному позові [PERSON] вказує на те, що іпотечні договори № 32-11-07/0104-МП/К від 30.07.2007 року, № 32-11-08/0013-МП/К-1 від 11.02.2008 року та відповідні зміни до них були укладені та підписані ним проти його справжньої волі, внаслідок застосування до нього в період часу з червня 2007 року по лютий 2010 року фізичного та психічного тиску зі сторони позичальника [PERSON] . Відповідач вказує, що ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 р. не містить встановлених судом обставин із посиланням на докази, та взагалі будь-яких обставин щодо скоєння злочину, а лише описує клопотання прокурора та чим воно мотивоване. Заперечуючи проти позову, представник відповідача також зазначив у відзиві, що преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо встановлювались судом, що знайшло відображення у мотивувальній частині судового рішення (Постанова ВП ВС від 10.12.2019 р. у справі № 925/698/16). Мотивувальна частина ухвали Орджонікідзевського районного суду від 06.07.2022 року таких обставин не відображає, цією ухвалою не встановлено факту укладання правочину, вчиненого [PERSON] проти його справжньої волі внаслідок застосування до нього фізичного чи психічного тиску з боку [PERSON] , 30.07.2007 р. та 11.02.2008 р. та в подальшому підписанні додаткових договорів протягом 2008-2010 років, а тому відповідач вважає, що в розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України не являються обставинами, які встановлені рішенням суду. Також представник АТ «МетаБанк» звертає увагу на те, що мають місце обставини, які свідчать про наявність волі [PERSON] при укладанні спірних правочинів, оскільки протягом тривалого часу [PERSON] посвідчував у трьох різних нотаріусів спірні іпотечні договори та шість додаткових умов до них, а у нотаріусів на момент вчинення нотаріальних дій не було сумнівів що [PERSON] діяв під впливом насильства. У відзиві відповідач також посилався на пропуск позивачем [PERSON] строку позовної давності, тому просив суд застосувати строки позовної давності і відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (т. 1, а. с. 56-58). До відзиву на позов відповідач АТ «МетаБанк» додав копії оспорюваних договорів, інші заяви, які підписував позивач у банку, чисельні судові рішення, які стосуються вимог на предмет іпотеки та процесу виконання судового рішення (т. 1, а. с. 60-157). 08.09.2022 р. від третьої особи Приватного нотаріуса ЗМНО Горлової Ю.М. надійшла заява, в якій вона вказала, що проти позову заперечує і просила розглянути справу без її участі (т. 1, а. с. 160). 08.09.2022 р. від представника позивача адвоката Мазур О.С. надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що АТ «Метабанк» вважає заявлений позов механізмом обходу правової системи задля виведення з іпотеки нерухомого майна, посилаючись на те, що позичальник та іпотеко держатель є дві пов`язані між собою найбільш близькими родинними зв`язками особи, які здійснюють дії лише для уникнення відповідальності за цивільно-правовими договорами. Як вважає представник позивача, наявність родинного зв`язку між позивачем [PERSON] та його сином [PERSON] не означає безумовно, що виключається можливість скоєння злочину відповідачем [PERSON] відносно свого батька. Напроти, статистика скоєння злочинів, пов`язаних з домашнім насильством є невтішною. Також представник позивача вказає на те, що відповідач ставить під сумнів правомірність дій правоохоронних та судових органів, а саме проведене досудове розслідування та ухвалене рішення про закриття кримінального провадження, яке набрало законної сили. Під час досудового розслідування позивач надавав пояснення , що вперше в 2004 році син [PERSON] , який вів підприємницьку діяльність, звернувся до нього з проханням виступити майновим поручителем за кредитним договором, який він планував укласти з АБ «Металург», в подальшому в 2005 році на прохання сина він повторно виступив майновим поручителем в його кредитних зобов`язаннях перед АБ «Металург». Зрозумівши, що син не виконує свої зобов`язання перед банком належним чином, в 2007 році позивач відмовився виступати поручителем за його кредитами, оскільки зрозумів, що може залишитись без свого єдиного житла. Разом з тим, шляхом залякування та погроз застосування фізичного насильства та психологічного впливу, систематичного побиття (що було встановлено слідством та судом), [PERSON] примусив позивача укласти спірні іпотечні договори в 2007 та 2008 роках. Позивач [PERSON] , 1949 року народження, є особою похилого віку, не звернувся до органів поліції раніше. Оскільки боявся, що це викликає ще більше насильство з боку сина. Позивач не хотів, щоб сторонні люди дізналися про сімейні проблеми, не вірив, що це щось змінить та з жалості до сина не хотів, щоб той поніс покарання. Разом з тим, коли в 2022 році будинок знов виставили на прилюдні торги, позивач вирішив, що тягнути більше нема куди та розуміючи, що може втратити назавжди свій дім, звернувся до поліції. Позивач не заперечує недобросовісності сина, більш того, це підтверджується кримінальним провадженням відносно [PERSON] , закритим за нереабілітуючими підставами. Але не можна говорити про недобросовісність саме позивача, який є потерпілим від злочинних дій сина. Також представник позивача, аналізуючи відзив на позов, заперечував, що доводи відповідача АТ «МетаБанк» щодо наявності інших справ стосовно іпотечного майна за участю родичів [PERSON] і [PERSON] свідчать про недобросовісність позивача та його родичів. Також представник позивача не погоджується із посиланням АТ «МетаБанк» на преюдиційність рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким встановлено правомірність та дійсність вказаного правочину, оскільки під час ухвалення цього судового рішення не було відомо про вчинення іпотечних договорів під впливом насильства. Крім того, представник позивача звертає увагу, що додані до відзиву представником АТ «МетаБанк» копії судових рішень не підтверджують доводів відповідача про те, що подання позову [PERSON] про недійсність іпотечних договорів після програшу по всім судовим процесам є діями по ухиленню від виконання судового рішення. Також представник позивача не згодний з доводами представника АТ «МпетаБанк» щодо обставин, які свідчать про наявність волі [PERSON] при укладанні правочинів у нотаріусів сумнівались нотаріуси чи ні у волевиявленні позивача не впливає на предмет спору. Представник позивача вважає, що доводи відповідача АТ «МетаБанк» про те, що ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року про закриття кримінального провадження та звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності не утворює преюдицію, а також зазначаючи, що факт укладання правочину під впливом насильства в розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України не являються обставинами, які встановлені рішенням суду, невірно тлумачить норми процесуального права. Представник позивача не згодний з заявою відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки вважає, що даний позов про визнання іпотечних договорів недійсними з метою усунення перешкод у здійсненні права власності, яке обтяжене іпотекою, свідчить про те, що зазначений позов є негаторним, а негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідного нерухомого майна (постанови ВП ВС від 28.11.2018 р. у справі № 504/2864/13-ц; від 04.07.2018 р. у справі № 653/1096/16-ц тощо). Також представник позивача вказує на те, що ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 335/2870/22, яка і стала підставою для звернення до суду з вимогами про застосування правових наслідків неправомірних дій [PERSON] , постановлена 06.07.2022 року, тому строк позовної давності не пропущено (т. 1, а. с. 166-173). 03.10.2022 р. від відповідача АТ «МетаБанк» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року зроблено єдиний висновок про те, що минули строки давності притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності. Судом не досліджувалися обставини вчинення кримінального правопорушення [PERSON] відносно потерпілого [PERSON] , в мотивувальній частині ухвали взагалі відсутні будь-які посилання на обставини вчинення цього правопорушення, тому ця ухвала стосується виключно звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності, а тому відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 82 ЦПК не є обов`язковою для суду, що розглядає правовідносини [PERSON] із кредитором у зв`язку з тим, що не містить будь-яких встановлених фактів стосовно цих правовідносин (т. 1, а. с. 186-187). 06.10.2022 р. від відповідача АТ «МетаБанк» надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання в зв`язку з тим, що банком подано касаційну скаргу на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29.08.2022 р. у справі № 335/2870/22 про повернення апеляційної скарги на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року та відповідні скарги на незаконні дії слідчих і прокурора у кримінальному провадженні відносно [PERSON] (т. 1, а. с. 201) 06.10.2022 р. підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги, засідання перенесено на 21.10.2022 р. (довідка т. 1, а. с. 215). 21.10.2022 р. від відповідача АТ «МетаБанк» надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з тим, що Ухвалою Верховного Суду Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 17.10.2022 р. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «МетаБанк» на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29.08.2022 р. у справі № 335/2870/22 про повернення апеляційної скарги на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року. Оскільки єдиним обгрунтуванням позиції позивача є посилання на оскаржувану банком ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року, то вирішення питання Касаційним кримінальним судом може вплинути розгляд даної цивільної справи (т. 1, а. с. 221). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2022 року було зупинено провадження у даній цивільній справі до вирішення Верховним Судом касаційної скарги АТ «МетаБанк» на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29.08.2022 р. у кримінальній справі № 335/2870/22 (т. 1, а. с. 235-236). Ухвалою Запорізького апеляційного суду м. Запоріжжя від 28.11.2022 року апеляційну скаргу [PERSON] в особі представника - [PERSON] задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2022 року про зупинення провадження у цій справі скасовано, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 2, а. с. 12- 16). 09.01.2023 року від відповідача АТ «МетаБанк» надійшла заява про застосування строків позовної давності. В заяві вказано, що відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦК України перебіг за вимогами про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом насильства, починається від дня припинення насильства. В ухвалі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 р. справа № 335/2870/22, на яку посилається позивач в обґрунтування своєї позиції, вказано, що злочин вчинено у період часу з червня 2007 р. по лютий 2010 року. Днем припинення насильства є 18.02.2010 року дата останнього підписання позивачем договору № 2 про внесення змін до іпотечного договору № 32-11-08/0013-МП/К-1 від 11.02.2008 р. Таким чином, строк позовної давності сплинув 18.02.2013 року. Проте [PERSON] звернувся до суду з вимогами про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом насильства, тільки в серпні 2022 р. (майже через 10 років після спливу позовної давності). З огляду на вищевикладене відповідач АТ «МетаБанк» просив з огляду на ч. 2 ст. 261 ЦК України застосувати позовну давність та відмовити [PERSON] у задоволенні позову у повному обсязі (т. 2, а. с. 41). 09.01.2023 р. від відповідача АТ «МетаБанк» надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання в зв`язку з зайнятістю представника банка в іншому судовому засіданні в Комунарському районному суді м. Запоріжжя (т. 2, а. с. 43). 11.01.2023 р. від представника позивача надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача і його представника та про закриття підготовчого провадження (т. 2, а. с. 46). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2023 року закрито підготовче провадження у даній справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 14.03.2023 року (т. 2, а. с. 47).\~ 03.03.2023 р. від відповідача АТ «МетаБанк» надійшли додаткові пояснення, в яких представник відповідача посилається на зміст мотивувальної частини Постанови Верховного Суду від 08.02.2023 р. ( ухваленої за результатами розгляду касаційної скарги АТ «МетаБанк» касаційною скаргою АТ «МетаБанк» на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29.08.2022 р. у справі № 335/2870/22 про повернення апеляційної скарги на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року). Так, в Постанові ВС від 08.02.2023 р. вказано: «Рішення суду першої інстанції про закриття кримінального провадження та звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності прийнято на стадії підготовчого судового засідання в порядку, визначеному ст. 314 КПК, під час якого суд має право прийняти вичерпний перелік рішень, визначений ч. 3 вказаної вище статті, та вирішує питання щодо можливості призначення судового розгляду, межі якого визначено главою 28 КПК. Під час підготовчого судового засідання суд не мав процесуальних повноважень щодо встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому за ч. 2 ст. 355 КК, та винуватості [PERSON] у його вчиненні, не встановлював їх, а в межах своєї компетенції вирішив лише питання про наявність підстав для закриття провадження до призначення судового розгляду по суті висунутого обвинувачення. З огляду на зміст цієї Постанови Верховного Суду представник відповідача АТ «МетаБанк» зазначив, що Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року зроблено єдиний висновок про те, що минули строки давності притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності, вказана ухвала стосується виключно звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності та відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 82 ЦПК України не є обов`язковою для суду, що розглядає правовідносини [PERSON] із кредитором у зв`язку з тим, що не містить будь-яких встановлених фактів стосовно цих правовідносин, а містить лише припущення сторони обвинувачення (т. 2, а. с. 56; 57-60). 10.03.2023 р. від представника позивача адвоката Мазур О.С. надійшли письмові пояснення, в яких зазначалося, що з боку позивача на підтвердження вчинення правочину під впливом насильства суду надано письмовий доказ ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, що набрала законної сили, яка в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та вчинені вони цією особою. На підтвердження події злочину (а значить факту заподіяння насильства) позивач надає додаткові докази копію матеріалів кримінального провадження № 12022082060000387 від 19.04.2022 року та копію заяви АТ «МетаБанк» від 22.08.2022 р. до поліції про залучення до провадження як потерпілого, які суд має дослідити в якості письмових доказів. Представник позивача також вказав, що докази позивача є більш вірогідними, і матеріали кримінального провадження з боку відповідача нічим не спростовуються у цивільному процесі, а ухвала про закриття провадження з нереабілітуючих підстав є чинною, то позов підлягає задоволенню як доведений (т. 2, а. с. 79-82).\~ Також представник позивача до цих пояснень додала клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи та надала копії матеріалів кримінального провадження № 12022082060000387 від 19.04.2022 року на 84 аркушах та копію заяви АТ «МетаБанк» від 22.08.2022 р. до поліції про залучення до провадження як потерпілого (т. 2, а. с. 83-85; 87-122).. В судовому засіданні 14.03.2023 р. представник позивача підтримав позовні вимоги [PERSON] та просив задовольнити його позов, оскільки вважає, що ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року в справі № 335/2870/22, яка набрала законної сили, в силу ч. 2 ст. 82 ЦПК України є обов`язковою для суду під час розгляду цієї справи в питанні, чи мали місце дії відповідача [PERSON] , направлені на застосування до [PERSON] фізичного та психічного тиску з метою вчинення останнім правочинів (договорів іпотеки) проти його справжньої волі, тобто, з неї (ухвали) випливає, що оспорювані іпотечні договори укладалися позивачем проти його справжньої волі та мають бути визнані недійсними. Представник відповідача [PERSON] не заперечував проти позовних вимог [PERSON] .\~ Представник відповідача Акціонерного Товариства «МетаБанк», не визнаючи позовних вимог [PERSON] , вказував на те, що ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 р., на яку посилається позивач в якості доказу, не може бути преюдиційною і суд не вправі застосовувати ч. 2 ст. 82 ЦПК\~України. Також просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності, оскільки частиною 2 статті 261 ЦПК України передбачено, що перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом насильства, починається від дня припинення насильства, а насильство було припинено після 18.02.2010 року - останнього підписання позивачем договору № 2 про внесення змін до іпотечного договору № 32-11-08/0013-МП/К-1 від 11.02.2008 р.\~ Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.\~231 Цивільного кодексу України, яка є правовою підставою для основної позовної вимоги, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належало нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить: жилий будинок літ. В-2, житловою площею 158,1 кв. м; ворота № 7; паркани № № 6,9,10; хвіртка № 8; замощення І; навіс Г; вольєр Д загальною площею 217, 4 кв. м., площа земельної ділянки 497 кв. м., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності (інформаційна довідка 301826979 від 31.05.2022).\~ [PERSON] неодноразово за проханням свого сина (відповідача [PERSON] ) виступав майновим поручителем за кредитним договором, укладеним між його сином та Акціонерним банком «Металург (теперішнього часу - це АТ «Метабанк)».\~ Зокрема, позивач підписав іпотечні договори № 32-11-07/0104-МП/К від 30.07.2007 року, № 32-11-08/0013-МП/К-1 від 11.02.2008 року, за якими він передав банку в іпотеку належний йому будинок [ADDRESS] (т.\~1,\~ а.с. 16-18, 23-25). Надалі, протягом 2007-2010 років, позивач уклав ряд договорів про внесення змін до цих іпотечних договорів\~ (т. 1, а.с. 19-22, 26, 27). Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.01.2012, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16.08.2012, у справі №0827/2-3695/11 позов ПАТ КБ «МетаБанк» до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] , Шевченківський РВ ЗМУ ГУМВС України, про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного договору № 32-11-08/0013-МП/К-1 від 11.02.2008 року: нерухоме майно - жилий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 158,1 кв.м., ворота №7, паркани №№ 6,9,10; хвіртка № 8; замощення І; навіс Г; вольєр Д; загальною площею 217,4 кв.м., площа земельної ділянки 497 кв.м., а також інше майно, що належить іпотекодавцю, у тому числі металопластикові вікна та двері, броньовані двері, підлога з підігрівом, камін, кондиціонери, імпортна сантехніка, в тому числі душові кабіни, газовий котел, супутникове обладнання, система відео спостереження, сигналізація, ворота з дистанційним керуванням, яке знаходиться в вищевказаній іпотеці, не маючи статусу нерухомого майна, що належить [PERSON] на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною реалізації в розмірі 1515000 грн. 00 коп. та на підставі іпотечного договору № 32-11-08/0013-МП/К-3 від 06.04.2009 року: на нерухоме майно - земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] , загальною площею 0,0496 га, кадастровий номер 2310100000:07:029:0001, цільове призначення (використання якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарський будівель, що належить [PERSON] на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною реалізації в розмірі 19096 грн. 00 коп. в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «МетаБанк» за кредитним договором № 32-11-08/0013-К від 11.02.2008р. Виселено [PERSON] , з жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язано сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] (т. 1, а.с. 60-64, 83). 19.04.2022 року [PERSON] звернувся до органу Національної поліції зі заявою про вчинення [PERSON] відносно нього злочину, передбаченого ч.\~2 ст.\~355 КК України. Як зазначено у заяві, його син, [PERSON] , застосовуючи психологічне насильство, погрожуючи застосуванням, а надалі й застосовуючи фізичне насильство, примусив заявника укласти вищезазначені правочини (т. 2, а.с. 103-106). На підставі цієї заяви 19.04.2022 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022082060000387 та розпочато досудове розслідування. 26.05.2022 досудове розслідування завершено (т. 2 а.с. 160) та прокурор Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя Яланська А.П. звернулася до суду із клопотанням про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі ст.\~49 КК України (т. 2, а.с. 163-167). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року в справі № 335/2870/22 звільнено від кримінальної відповідальності [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (т. 1, а. с. 37-38). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на преюдиційне значення вказаної ухвали про закриття кримінального провадження. Згідно з п. 3 ч.\~1 ст.\~49 КК України\~ особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років, у разі вчинення нею нетяжкого злочину.\~ Відповідно до ст.\~286 КПК\~України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду. Перед направленням клопотання до суду прокурор зобов`язаний ознайомити з ним потерпілого та з`ясувати його думку щодо можливості звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Згідно з ч.\~1 ст.\~285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Правилами ч.\~3 ст.\~288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Отже, відповідно до вказаних приписів кримінального процесуального закону, якщо до суду звертається прокурор із клопотанням про звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК підстав і відсутності заперечень з боку підозрюваного, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали. Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК\~України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту визнання обвинуваченим (підозрюваним) вини, примирення з потерпілим, відшкодування шкоди потерпілому, щирого каяття тощо. Така правова позиції знайшла своє відображення у низці постанов Верховного Суду від \~05 серпня 2020 року у справі № 433/383/19, від 16 серпня 2021 року у справі № 644/7193/17, від 29.07.2021 у справі № 552/5595/18 тощо. Як зазначено об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку. Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій. Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК\~України). Відтак, суд, звільняючи особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не встановлює винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, а в ухвалі лише констатує факт відповідного клопотання, закінчення строків давності та згоду підозрюваного на звільнення з таких підстав. При цьому такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить\~це діяння\~склад кримінального\~правопорушення і\~якою статтею\~закону України\~про кримінальну\~відповідальність він\~передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення тощо, в цьому випадку не вирішуються, адже відповідно до ч.\~1 ст.\~368 КПК\~України вирішуються судом при постановленні вироку. Зміст ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року в справі № 335/2870/22 також вказує, що судом не встановлювалися фактичні обставини кримінального правопорушення, у тому числі, чи мало місце таке діяння. В ухвалі, зокрема, зазначено про надходження клопотання прокурора про звільнення [PERSON] від відповідальності, яке мотивовано тим, що [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за певних обставин. Також в ухвалі зазначено, що [PERSON] не заперечував проти закриття провадження, наслідки закриття провадження йому зрозумілі. Крім того, судом встановлено закінчення строків давності. Отже, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року в справі № 335/2870/22 про закриття кримінального провадження не встановлено, чи мало місце діяння, у вчиненні якого підозрювався [PERSON] . Такі висновки суду підтверджується і постановою Верховного Суду від 08.02.2023 у цій справі (№ 335/2870/22, провадження № 51-3111км22): «… суд не мав процесуальних повноважень щодо встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому за ч. 2 ст. 355 КК, та винуватості [PERSON] у його вчиненні, не встановлював їх, а в межах своєї компетенції вирішив лише питання про наявність підстав для закриття провадження до призначення судового розгляду по суті висунутого обвинувачення Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.\~Запоріжжя від 06 липня 2022 року встановлено факт закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] за ч. 2 ст. 355 КК, натомість судом не перевірялися припущення сторони обвинувачення, викладені в обвинувальному акті, про те, що існує, як явище об`єктивної дійсності, діяння, зазначене в обвинувальному акті, правильність кваліфікації, здійсненої органами досудового розслідування, як не встановлювалась і винуватість [PERSON] чи його причетність до інкримінованого діяння. Отже, колегія суддів доходить висновку про те, що ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2022 року не містить жодних висновків і не встановлює будь-яких фактів чи обставин, які би стосувалися прав, свобод чи інтересів АТ «МетаБанк». Як вірно зазначено у позові з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16 (провадження № 12-17гс19), преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Втім, як вказано вище, ухвалою про закриття кримінального провадження будь-які фактичні обставини, у тому числі щодо того, чи мало місце діяння, у вчиненні якого підозрювався [PERSON] , не встановлювалися, а тому ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2022 року у справі № 335/2870/22 не має преюдиціального значення для вирішення цієї цивільної справи. Матеріали кримінального провадження № 12022082060000387, що досліджені судом, також не можуть вважатися достатніми доказами для підтвердження обставин, що наведені в обґрунтування позову. Оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження достатніми доказами доводи позивача щодо укладення [PERSON] договорів іпотеки № 32-11-07/0104-МП/К від 30.07.2007 року, № 32-11-08/0013-МП/К-1 від 11.02.2008 року під впливом насильства, позовні вимоги (як основні, так і похідні) задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed