Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

В жовтні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів ( в редакції позову від 1 лютого 2023 року) на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини із всіх видів заробітку та/або доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином,однак подав до суду відзив в якому вказує, що не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості та не проти аби з нього стягували аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши матеріали справи, надавши їм оцінку в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 15 жовтня 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у подружжя народились діти: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання та дітей не надає. Ці обставини в судовому засіданні підтверджуються копіями свідоцтва про одруження та свідоцтвами про народження дітей. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістомст. 150 СК Українибатьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1ст. 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3ст. 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно дост. 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до положеньст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, обов`язку відповідача утримувати дітей,принципу законності, позиції відповідача щодо заявленого позову, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд враховує матеріальний стан платника аліментів, який інших утриманців не має. Те, що він не працює, не звільняє його від обов`язку утримувати власних дітей, тим більше, що в умовах військового часу та зростання цін, то швидше усунення від виконання своїх батьківських обов`язків. Визначаючи розмір аліментів суд також враховує, що позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, та відповідно не взмозі працювати, оскільки має необхідність фізичного догляду за дитиною, яка не досягла трьохрічного віку. Судові витрати розподіляються відповідно дост. 141 ЦПК України.

Outcome: approved