Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача надмір перерахованих коштів допомоги особам з інвалідністю з дитинства в розмірі 7416, 00 грн та судові витрати в розмірі 2481, 00 грн. В обґрунтування вимог вказано, що 15.02.2017 року відповідач звернувся до позивача із заявою про призначення державної соціальної допомоги особам з інвалідністю ІІІ групи з дитинства, у зв`язку з чим рішенням позивача [PERSON] було призначено таку соціальну допомогу на період з 06.04.2020 року по 31.07.2021 року. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» на період карантину строк звернення за призначенням державної соціальної допомоги особам з інвалідністю продовжується, а тому позивачем з серпня по листопад 2021 року було призначено та виплачено відповідачу державної соціальної допомоги особам з інвалідністю ІІІ групи з дитинства в розмірі 1854, 00 грн щомісяця. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням надати виписку з акта огляду медико-соціальної експертної комісії з продовженням інвалідності з 01.08.2021 року, але необхідну виписку відповідач так і не надав позивачу, у зв`язку з чим виникла переплата державної соціальної допомоги в розмірі 7416, 00 грн за вказаний період, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою від 12.01.2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 22). Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, клопотань про продовження/поновлення строку для надання відзиву не надходило. Копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками було направлено відповідачу в порядку, визначеному ЦПК України, проте матеріали повернулись до суду не врученими відповідачу. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.02.2017 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про призначення державної соціальної допомоги особам з інвалідністю ІІІ групи з дитинства (а.с. 17-18). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років. Причина, група інвалідності, строк,\~на який\~встановлюється інвалідність,\~визначаються органом\~медико-соціальної\~експертизи згідно із законодавством України з одночасним роз`ясненням особам з інвалідністю з дитинства їх права на державну соціальну допомогу. Згідно наданих відповідачем документів та відповідно до статті 1 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» [PERSON] рішенням позивача від 07.03.2017 року призначено державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю ІІІ групи на період з 15.10.2016 року по 31.12.2017 року (а.с. 16). В червні 2018 року до управління соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради (далі управління) надійшла виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії про продовження групи інвалідності [PERSON] до 01.06.2019 року (а.с. 15). На підставі вищевикладеного рішенням управління від 11.06.2018 року продовжено виплату відповідачу державної соціальної допомоги особам з інвалідністю III групи з дитинства на період з 02.04.2018 року по 21.05.2019 року (а.с. 14). У вересні 2020 року до управління надійшла виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії про продовження групи інвалідності [PERSON] до 01.08.2021 року (а.с. 13), на підставі якої рішенням управління від 10.09.2020 року продовжено виплату відповідачу державної соціальної допомоги особам з інвалідністю III групи з дитинства на період з 06.04.2020 року по 01.07.2020 року (а.с. 12). Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства III групи призначається у розмірі 60 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Прожитковий мінімум визначається відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" та щорічно затверджується Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України і періодично переглядається відповідно до зростання індексу споживчих цін разом з уточненням показників Державного бюджету України. Розміри державної соціальної допомоги підвищуються у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму. Державна соціальна\~допомога особам\~з інвалідністю\~з дитинства\~призначається на\~весь час\~інвалідності,\~встановленої органами\~медико-соціальної\~експертизи (ст. 4 згадуваного Закону). У разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку переогляду особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю виплата державної соціальної допомоги не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої державної соціальної допомоги на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю з дитинства або дитини з інвалідністю (ч. 2-1 ст. 18 Закону). Відповідно до ч. 2 ст. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» строк звернення за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, продовжується на період карантину та один місяць після дати його відміни. На підставі вказаної постанови КМУ від 08.04.2020 року №264 [PERSON] з серпня 2021 року по листопад 2021 року було призначено та виплачено державну соціальну допомогу особам з інвалідністю в розмірі 1854, 00 грн. щомісяця, що підтверджується довідкою від 31.10.2022 року (а.с. 7). Управління неодноразово зверталося до [PERSON] з проханням надати виписку з акта огляду медико-соціальної експертної комісії з продовженням інвалідності з 01.08.2021 року, але необхідну виписку відповідач так і не надав. Розпорядженням позивача від 17.11.2021 року припинено виплату відповідачу державної соціальної допомоги у зв`язку із закінченням терміну виплати (а.с. 11). Позивачем на адресу відповідача направлялися повідомлення від 10.01.2022 року та від 04.03.2022 року, а також претензія про обов`язок останнього повернути переплачену суму державної соціальної допомоги в розмірі 7416, 00 грн, яка утворилася за період з 01.08.2021 року по 30.11.2021 року та було попереджено, що в разі відмови у перерахуванні коштів вони будуть стягнуті у судовому порядку, однак станом на момент звернення до суду такі кошти позивачу відповідачем не повернуто (а.с. 6, 8-9). Відповідно до частини 2 статті 19\~Конституції\~України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Виходячи з системного аналізу доказів та надавши їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні наявних у матеріалах справи доказів, з урахуванням принципів розумності, пропорційності та справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки [PERSON] не надав позивачу відповідні документи медико-соціальної експертної комісії про продовження йому групи інвалідності після 01.08.2021 року у відповідності до ст. 4 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», виникла переплата державної соціальної допомоги в розмірі 7416, 00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2481, 00 грн.

Outcome: approved