Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

07.02.2023 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до Київської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після [PERSON] померлої [INFO] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що її тітка [PERSON] померла [INFO] . Після смерті останньої була відкрита спадщина. 14 листопада 2022 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Майданник І.В. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею було пропущено строк для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що вона пропустила строк звернення до нотаріальної контори із поважних причин, просила визначити додатковий строк для прийняття спадщини. На підставі викладеного позивачка звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою від 19.01.2023 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 07.03.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник подав до суду заяву про слухання справи у їх відсутності. Представник відповідача подав до суду відзив в якому просив суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть, виданого повторно 11.10.2022 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [INFO] , у віці 81 рік померла [PERSON] , [INFO] , про що зроблено актовий запис №1634. Позивачка серед особистих речей своєї тітки, знайшла заповіт, посвідчений Тищенко A.B., державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори від 09 грудня 2004 року та зареєстрованого в реєстрі за № 5-2532. Відповідно до зазначеного заповіту [PERSON] заповіла належну їй на праві власності квартиру під номером [ADDRESS] своїй племінниці [PERSON] . Після смерті [PERSON] Шевченківським управлінням поліції ГУ НП у м. Києві було відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020100100007728 від 25.12.2020 року позивачка звернулась до поліції із відповідною заявою щодо отримання вилучених працівниками поліції документів, а саме паспорту померлої, свідоцтва про народження тощо. 06 червня 2022 року вона отримала відповідь, якою їй було повідомлено про те, що під час огляду 24.12.2020 року місця події, а саме квартири її тітки жодних документів не вилучалось. Одночасно з цим позивачка звернулась до Дев`ятої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Листом від 04.07.2022 року за № 1686 позивачу було повідомлено про те, що її заяву прийнято та заведена спадкова справа за № 329/2022 і запропоновано звернутись до нотаріальної контори з приводу вирішення питання оформлення спадкової справи. Враховуючи викладене у Листі, позивачка звернулась до Відділу державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві за отриманням дублікату Свідоцтва про смерть своєї тітки. Але, як з`ясувалось, під час реєстрації смерті була допущена помилка у прізвищі померлої: зазначено [PERSON] замість [PERSON] . Для виправлення помилки, позивач знову звернулась до Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві із відповідною заявою. Постановою Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві від 24.06.2022 року було уточнено анкетні дані померлої. Лише після цього, а саме 11 жовтня 2022 року позивач змогла отримати Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] і звернутись до нотаріальної контори з приводу вирішення питання оформлення спадкової справи. Але, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 листопада 2022 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропущенням встановленим законом 6-ти місячним терміном для прийняття спадщини. При цьому було роз`яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) відповідно до положень ст. 1216 ЦК України. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як це визначено ст. 1217 ЦК України. Час відкриття спадщини, згідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи. В свою чергу часом відкриття спадщини, відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За приписами ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до положень ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, 14 листопада 2022 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Майданник І.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропущенням встановленим законом 6-ти місячним терміном для прийняття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таку позицію висловив Верховний Суд України при розгляді справи № 6-1486цс15 у постанові від 04.11.2015 року та при розгляді 26.09.2012 року справи № 6-85цс12. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України. В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За обставин встановлених в судовому засіданні, позивач не мав можливості вчасно подати відповідну заяву до нотаріальної контори, суд вважає за можливе визнати поважними причини пропуску встановленого законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини та визначити [PERSON] додатковий строк для подання відповідної заяви терміном у 2 місяці. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved