Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

До суду\~19.12.2022\~року надійшов\~позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 20.04.2011 року, який був зареєстрований Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №125, та 20.12.2022 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Під час сімейного життя з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, сімейні відносини та сімейні обов`язки, несумісність характерів. Спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. У зв`язку з тим, що сім`я розпалася, [PERSON] змушений звернутись до суду з відповідним позовом. Матеріали позову суддя отримала 20.12.2022 року. До суду 11.01.2023 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 02.12.2005 року за адресою: [ADDRESS] . Зазначену відповідь суддя отримала 12.01.2023 року. Ухвалою суду від 12.01.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 13.02.2023 року. 10.02.2023 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. Згідно розписки, представник відповідача [PERSON] ознайомилась з матеріалами справи 13.02.2023 року. 13.02.2023 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про відкладення судового засідання. Судове засідання призначене на 13.02.2023 року було відкладено на 13.03.2023 року у зв`язку з відсутністю електроенергії. 13.03.2023 року від відповідачки надійшла заява про надання часу на примирення, в якій просила надати подружжю час на примирення строком 6 місяців. У судове засідання призначене на 13.03.2023 року з`явилися позивач та представник відповідача. Позивач у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову та просив розірвати шлюб. Пояснивши, що в останні півтора роки з відповідачкою разом жити не можемо, оскільки постійно сварки. З відповідачкою не має спільних інтересів та її розлюбив. На дітей я грошима допомагаю щомісячно по 5000грн. Окремо він проживає з листопада 2022 року, проте дітей бере до себе часто з ночівлею, а саме з вівторка 16:00годин та до вечора четверга. Представник відповідачки пояснила, що відповідачка не згодна на розірвання шлюбу та просить надати час на примирення. Відповідачка не хоче руйнувати сім`ю. Позивач зазначив, що сенсу в примиренні не бачить. У відповідачці вже куплені білети до США, та їм вже дали гуманітарний пароль. Відповідачка каже це для майбутнього дітей. Це мінімум на 7 років, а тому які можуть бути відносини та яке примирення. Цей від`їзд до США з ним ніхто не обговорював, а тільки 07.02.2023 року відповідачка про це повідомила. З 02.03.2022 року по 01.10.2022 року відповідачка знаходилась за кордоном. Протокольною ухвалою суду ухвалено задовольнити клопотання представника відповідача та відкласти розгляд справи на 20.03.2023 року з метою обґрунтування клопотання про надання строку на примирення у присутності відповідача. У судове засідання призначене на 20.03.2023 року з`явилися позивач, відповідач та представник відповідача. Позивач у судовому засіданні просив позов задовольнити та шлюб розірвати. Відповідачка у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову та просила надати строк на примирення. Вважає, що це необдумане рішення позивача. У них двоє дітей, та пояснила, що хоче зберегти шлюб. Також пояснила, що вони з позивачем зараз не проживають разом. Коли почалася війна вона з дітьми виїхала закордон на сім місяців. Були непорозуміння у родини, і щоб діти це не бачили, вона прийняла рішення переїхати до своїх батьків вкінці жовтня 2022 року, щоб обидва заспокоїтись. Вважає, що позивач не усвідомлює цей шаг, можливо потрібна психологічна допомога, бо разом не завжди виходить дійти до порозуміння. Пояснила, що діти зараз не отримують достойної освіти, та враховуючи ситуацію в Україні з`явилась можливість поїхати до США до її родичів на 2 роки. Зазначила, що не хочу покидати країну, але це необхідно заради дітей. Представник відповідачки підтримала позицію відповідачки. Позивач заперечував щодо надання строку на примирення, зазначивши, що сенсу в цьому не має, оскільки відповідачка збирається їхати до США. Рішення про розірвання шлюбу прийнято усвідомлено. Ухвалою суду від 20.03.2023 року у задоволенні клопотання відповідачки [PERSON] про надання строку для примирення сторін відмовлено. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 21.03.2023 року. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.04.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Першому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №125, та 20.12.2022 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.15). Від спільного\~шлюбу у\~сторін є\~двоє неповнолітніх\~дітей:\~син [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 10.11.2011 року Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1145; донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 20.05.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №4828 (а.с.10,11). Сторони\~ проживають окремо, тривалий час не підтримують шлюбних відносин та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. На даний час неповнолітні діти проживають разом з матір`ю [PERSON] . На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не пред`явлені. Таким чином, спорів про поділ майна та місце проживання дитини між сторонами на час розгляду справи не існує. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням викладеного, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, враховуючи що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Питання щодо визначення місця проживання дітей судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачем не заявлялась. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходила. На підставі викладеного та

Outcome: approved