Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

23 січня 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Заява мотивована тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на земельну частку (пай) у землі Колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь» на території Мокрецької сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області. За життя [PERSON] заповіту не складав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті останнього є позивач та відповідачі у справі, як діти спадкодавця. Відповідач [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини. 09 грудня 2015 року позивач з відповідачем [PERSON] уклали договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого спадкові дві земельні ділянки переходять у власність позивачу. Вказуючи, що нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, 21 лютого 2023 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без її участі (а. с. 28). Відповідачі у підготовче засідання не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені, 21 лютого 2023 року, кожен зокрема, подали до суду письмові заяви, в яких вказали, що позов визнають повністю, не заперечують проти його задоволення та просять справу розглядати за їхньої відсутності (а. с. 30, 32). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а. с. 7) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшло право на земельну частку (пай), розміром 3.47 в умовних кадастрових гектарах, у землі Колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь» на території Мокрецької сільської ради Ковельського району Волинської області. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 23 грудня 2022 року на підставі розпорядження голови Турійської районної державної адміністрації № 404 від 24 грудня 2010 року «Про уточнення грошової оцінки сільськогосподарських угідь земель колективної власності КСП «Промінь» (на території колишньої Мокрецької сільської ради Турійського району) [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0074651 від 06 лютого 1997 року, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за № 128 та забрано, що підтверджується власним підписом землекористувача (а. с. 14). Вищевказаний сертифікат було втрачено, про що в газеті «Народне слово» № 13 від 19 січня 2023 року опубліковано відповідне оголошення (а. с. 15). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень\~статті 1261 Цивільного кодексу України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша\~статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною третьою\~статті 1268 Цивільного кодексу \~Ураїни передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої\~статті 1269 Цивільного кодексу України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкодавець [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований і фактично проживав разом із сином [PERSON] та дочкою [PERSON] у селі Туропин Ковельського району Волинської області (а. с. 9). Заповітів за життя [PERSON] не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а. с. 39 на звороті). Свідоцтво про право на спадщину на спадкову земельну частку (пай), розміром 3.47 в умовних кадастрових гектарах, не видавалося. Відповідач [PERSON] подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. с. 38). Позивач є дочкою спадкодавця, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу (а. с. 8). Позивач та відповідач [PERSON] подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті батька (а. с. 37 на звороті, 42), а 09 грудня 2022 року уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого належне спадкодавцю право на дві земельні частки (пай) перейшли у спадщину позивачу [PERSON] (а. с. 11). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , як діти спадкодавця, є єдиними спадкоємцями першої черги за законом, які в контексті положень статей 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті батька [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 16 січня 2023 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право спадкодавця на земельну частку (пай) та її належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 13). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 146/2008 до майна померлого [PERSON] (а. с. 37- 58 ), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає, свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю право на земельну частку (пай), розміром 4.71 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки видано позивачу. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно відповідно до умов спадкового договору. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 536 гривень 80 копійок; стягнути з відповідачів в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - по 268 гривень 40 копійок з кожного. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273, 1275 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved