Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

29.11.2022 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свій позов тим, що 28.02.2021 року між Третьою особою і відповідачем було укладено договір позики № 1279631, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. Всупереч умовам договору позики відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує. 14.06.2021 року між ТОВ і Третьою особою укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого до позивача, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за договором позики № 1279631 від 28.02.2021 року, розмір заборгованості позичальника за яким становить 17 061, 54 грн, з яких: 5 077, 54 грн сума основного боргу та 11 984 грн сума заборгованості за відсотками. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ, ні на рахунки попереднього кредитора. З врахуванням наведеного просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ суму заборгованості за Договором позики № 1279631 від 28.02.2021 року в розмірі 17 061, 54 грн, з яких: 5 077, 54 грн основного боргу, 11 984 грн відсотків, а також понесені судові витрати по справі. 06.12.2022 року на запит суду від 30.11.2022 року ( ас 32) надійшла відповідь від уповноваженої особи про місце реєстрації відповідача, оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27 ЦПК України. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 08.12.2022 року: позовна заява прийнята до розгляду; відкрито провадження у справі; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю « 1 Безпечне агенство необхідних кредитів»; постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) учасників справи; призначено розгляд справи по суті ( ас 34-36). 26.12.2022 року відповідач подав Відзив на позовну заяву ( ас 43-60), який позивач отримав 03.01.2023 року. У Відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивачем: не доведено факт укладення договору з відповідачем та його істотних умов; не надано доказів надання відповідачу його примірнику оригіналу договору позики; не доведено факту видачі позики/кредиту та розміру заборгованості загального та по її складовим; нараховані позивачем суми не відповідають законодавству України. Просить у задоволенні позову відмовити. Крім того, 26.12.2022 року відповідач подав суду клопотання про витребування письмових доказів і оригіналів документів від позивача, які мотивовані тим, що відповідач не може подати вказані, згідно переліку, документи самостійно, оскільки звернувся з відповідною заявою про їх надання до позивача, який звернення проігнорував ( ас 65-69, 70-75). 06.01.2023 року позивач подав Відповідь на Відзив на позовну заяву через систему «Електронний суд» ( ас 76-85) і вважає Відзив на позовну заяву безпідставним, необгрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, оскільки наведені відповідачем заперечення не грунтуються на вимогах чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та спростовуються наявними у справі доказами. Крім того, 06.01.2023 року позивач у Відповіді на Відзив на позовну заяву заявив клопотання про витребування у Третьої особи письмових доказів, яке мотивоване тим, що самостійно їх надати не може. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 09.01.2023 року у задоволенні клопотань позивача і відповідача відмовлено, розгляд справи відкладено на 07.02.2023 року ( ас 99-101). 16.01.2023 року відповідач подав Заперечення на Відповідь на Відзив, в яких повторно заявив клопотання про витребування письмових доказів і оригіналів документів від позивача ( ас 123-133). 30.01.2023 року позивач подав додаткові пояснення у справі з додатками, в яких також заявив клопотання про залучення до участі у справі, як третю особу Товариство з обмеженою відповідальністю « 1 Безпечне агенство необхідних кредитів», і повторно заявив про витребування у Третьої особи письмових доказів ( ас 144-153). Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 07.02.2023 року витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю « 1 Безпечне агенство необхідних кредитів» оригінали письмових доказів, а саме: - первинні документи бухгалтерського обліку, що підтверджують факт перерахування зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю « 1 Безпечне агенство необхідних кредитів» коштів [PERSON] за Договором позики № 1279631 від 28.02.2021 року в сумі 5 100 ( п`ять тисяч сто) гривень 00 копійок, - Правила надання грошових коштів у позику станом на 28.02.2021 року, а також витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» оригінали письмових доказів, а саме: - Договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року; - Додаткову угоду № 2 від 28.07.2021 року; - Додаткову угоду № 5 від 21.09.2021 року; - Акт прийому-передачі Реєстру Боржників № 5 за Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року; - Витяг з Реєстру боржників № 5 від 21.09.2021 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, та продовжено строк розгляду справи до 07.03.2023 року ( ас 165-168), в якому оголошено перерву до 16.03.2023 року. 22.02.2023 року позивач подав письмові документи на виконання ухвали Рожищенського районного суду Волинської області від 07.02.2023 року ( ас 177-200, 216-236). 27.02.2023 року Третя особа на виконання ухвали Рожищенського районного суду Волинської області від 07.02.2023 року подала письмові документи ( ас 202-214). 13.03.2023 року відповідач подав електронні докази у справі (ас 240-245). У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 16 березня 2023 року - дата складення повного судового рішення. У судовому засіданні, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позовної заяви по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 28.02.2021 року між Третьою особою і відповідачем було укладено договір позики № 1279631, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти 5 100 грн , які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. Згідно з умовами договору позики Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Встановлено, що відповідач не виконав свого обов`язку та не повертає наданий йому кредит в строки, передбачені договором позики. 14.06.2021 року між ТОВ і Третьою особою укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого до позивача, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за договором позики № 1279631 від 28.02.2021 року, розмір заборгованості позичальника за яким становить 17 061, 54 грн, з яких: 5 077, 54 грн основного боргу та 11 984 грн відсотків. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ, ні на рахунки Третьої особи. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 5 від 21.09.2021 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17 061, 54 грн, з яких: 5 077, 54 грн основного боргу та 11 984 грн відсотків. Встановлені обставини підтверджуються: договором позики № 1279631 від 28.02.2021 року на суму 5 100 грн ( ас 6); договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ( ас 12-13, 193-196, 219-222) з Додатками №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6 ( ас 197-200, 223-226); додатковою угодою № 2 від 28.07.2021 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ( ас 14, 182, 227); додатковою угодою № 5 від 21.09.2021 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ( ас 15, 183, 228); актом прийому-передачі від 21.09.2021 року Реєстру Боржників № 5 за Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ( ас 16, 184, 229); Витягом з Реєстру боржників № 5 від 21.09.2021 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ( ас 17, 185-188, 230-233); розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1279631 від 28.01.2021 року за період з 21.09.2021 року по 31.10.2022 року ( ас 18); правовстановлюючими та реєстраційними документами позивача ( ас 19-27); платіжним дорученням № 17494 від 22.09.2021 року ( ас 89, 116); повідомленням позивача відповідачу від 05.01.2023 року за вих. ФК/27 ( ас 135); розрахунком заборгованості відповідача перед Третьою особою ( ас 149-150, 157-158); протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного відпису з додатком ( ас 151-152, 153, 159-160, 161) довідкою по проведених транзакціях ( за договором № 1279631 від 28.02.2021 року ( ас 203); Правилами надання грошових коштів у позику Третьою особою ( ас 7-11, 204-213). Відповідачем заборгованість за тілом кредиту та відсотками, що були нараховані Третьою особою до 24.02.2022 року, та правильність її розрахунку не спростована. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні обставинам справи, суд керується такими нормами права. Згідно частини 2 статті 1050, частини 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог статті 516 ЦК України. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно статті 627 ЦК України та відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, статті 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України « Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 7, 12 статті 11 Закону України « Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України « Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України « Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України « Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис, як вид електронного підпису, накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Третьої особи перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та, в розумінні статтей 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до статтей 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статтей 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що умови зазначеного договору позики № 1279631 від 28.02.2021 року в частині своєчасності сплати боргу відповідачем не виконано. Таким чином, доведено факт невиконання вимог закону зі сторони відповідача, яке тягне можливість примусового стягнення з нього простроченої суми за договором позики № 1279631 від 28.02.2021 року на користь позивача. Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підставні, обгрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики № 1279631 від 28.02.2021 року в сумі 17 061, 54 грн, з яких: 5 077, 54 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 984 грн - сума заборгованості за відсотками. Щодо заперечень відповідача, зокрема, що позивачем: не доведено факт укладення договору з відповідачем та його істотних умов; не надано доказів надання відповідачу його примірнику оригіналу договору позики; не доведено факту видачі позики/кредиту та розміру заборгованості загального та по її складовим; нараховані позивачем суми не відповідають законодавству України, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2019 року у справі № 526/405/13 зазначив, що факт не вчинення жодних дій щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх недійсними тривалий час, а також користування кредитними коштами та сплати Відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами, є нічим іншим, як визнання вищенаведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ, передбачених Кредитними договорами. При розгляді справи встановлено, що відповідач [PERSON] 28.02.2021 року отримав на картковий рахунок АТ КБ « ПриватБанк» № [NUMBER] , зазначений ним в договорі позики № 1279631 від 28.02.2021 року ( ас 6), переказ на суму 5 100, 00 грн, і на погашення даної суми переказу, що є кредитною позикою від Третьої особи, згідно договору № 1279631 від 28.02.2021 року, на суму 5 100 грн, промо відсоток: 0, 79%, відсоток: 1, 99%, 31.03.2021 року сплатив 1 311, 74 грн, з яких 22, 46 є тіло кредиту ( ас 157-158). Вказані встановлені обставини також підтверджуються поясненнями [PERSON] , надані в клопотанні про долучення доказів від 13.03.2023 року. Враховуючи вищенаведене у сукупності, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, суд доходить висновку про безпідставність та необгрунтованість тверджень відповідача про те, що позивачем: не доведено факт укладення договору з відповідачем та його істотних умов; не надано доказів надання відповідачу його примірнику оригіналу договору позики; не доведено факту видачі позики/кредиту та розміру заборгованості загального та по її складовим; нараховані позивачем суми не відповідають законодавству України. Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2 481 грн, а тому у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 481 гривень.

Outcome: approved