Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Адвокат Гивель Василь Петрович в інтересах [PERSON] звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування поданого позову покликається на те, що сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON] . Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 29.12.2008 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, неповнолітній син залишився проживати разом із батьком. Після розірвання шлюбу відповідачка по справі не брала жодної участі у вихованні та утриманні сина, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду із позовом про стягнення з відповідачки аліментів на утримання сина. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 30.06.2009 року вирішено стягувати з відповідачки по справі на користь позивача аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , але не менше встановленого мінімуму для дитини відповідного віку. З моменту розірвання шлюбу між сторонами, відповідачка не бере жодної участі в утриманні та вихованні їхнього неповнолітнього сина, не піклується про духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідачка не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується із дитиною, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Зазначені вище обставини сприяли зверненню позивача у 2009 році до Органу опіки та піклування, який висновком від 14.12.2009 року за №2613 вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] . Однак позивач не звертався до суду із позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав, оскільки до останнього вірив, що відповідачка вернеться в сім`ю, але цього так ін. трапилося. У 2022 року позивач повторно звернувся до Органу опіки та піклування Жидачівської міської ради з прохання про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відносно їхнього сина - [PERSON] . Рішенням Жидачівської міської ради №217 від 07.10.2022 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно їхнього сина - [PERSON] . При цьому неповнолітній син сторін на засідання комісії органу опіки та піклування, просив надати комісії висновок про доцільність позбавлення його матері батьківських прав. Беручи до уваги те, що відповідачка після розірвання шлюбу з позивачем усунулась від виконання обов`язків щодо належного виховання свого сина, не виявляє до нього батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 25.11.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 08.12.2022 року Жидачівською міською радою Львівської області подано відзив на позовну заяву. Ухвалою від 09.12.2022 року відзив (письмові пояснення), які подані представником Жидачівської міської ради Львівської області повернуто третій особі. Ухвалою суду від 22.12.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак від представника позивача - адвоката Гивеля В.П. надійшла заява, згідно якої останній просить розглянути справу без участі позивача та його представника, проти винесення заочного рішення не заперечує. Також просить клопотання про виклик свідків та допит їх у судовому засіданні залишити без розгляду, тобто фактично відмовився від допиту свідків. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не подала відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без її участі до суду не надходило. При цьому остання належним чином повідомлялася про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання. Направлене на її адресу рекомендовані повідомлення повернуто до суду з відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до практики Верховного Суду (постанова від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17) є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним. При цьому, згідно ч.11 ст.128 ЦПК України повідомлення відповідача було здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Жидачівського районного суду Львівської області). У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розглянути справу за відсутності їхнього представника на підставі наявних матеріалів, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Ддослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 29.12.2008 року по справі №1435/2008р. шлюб між [PERSON] , 1984 р.н. та [PERSON] , 1989 р.н. розірвано, що також підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.10,11). Судом також встановлено, що рішенням Жидачівського районного суду від 30.06.2009 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Вирішено стягувати із [PERSON] , 1989 року народження, жительки с.Бережниця, Жидачівського району Львівської області аліменти в користь [PERSON] , 1984 року народження в розмірі частини від її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2009 року до досягнення сином повноліття (а.с.12). На виконання вищевказаного рішення суду, Жидачівським районним судом Львівської області 30.06.2009 року видано виконавчий лист (а.с.13). З приводу неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , [INFO] , позивач звернувся до Органу опіки та піклування Жидачівської РДА Львіської області про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Як вбачається із висновку Органу опіки та піклування Жидачівської РДА Львівської області №2613 від 14.12.2009 року, Орган опіки та піклування вирішив вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , жительку с.Бережниця, Жидачівського району, відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Судом також встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом із батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] та повністю знаходиться на його утриманні, що підтверджується актом обстеження умов проживання (а.с.21). Відповідно до вказаного акту обстеження умов проживання 23.06.2022 року, проведених за адресою: [ADDRESS] , за даною адресою проживає за реєстрований неповнолітній [PERSON] , [INFO] , умови проживання добрі, батько разом із неповнолітнім сином проживають в частині будинку, який складається з однієї кімнати, яка облаштована необхідними меблями для користування та побутовою технікою, наявні місця для сну та відпочинку, та для зберігання особистих речей, столом для навчання. Хлопець забезпечений посезонним одягом, взуттям, шкільним приладдям, засобами гігієни. Між батьком та сином налагоджені дружні та теплі взаємостосунки. Батько самостійно займається вихованням сина [PERSON] з 2008 року після розірвання шлюбу з матір`ю хлопця - [PERSON] , яка самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно довідки Жидачівського професійного ліцею №158 від 01.09.2022 року, [PERSON] являється учнем ліцею (денна форма навчання) з 01.09.2021 року за професією «тракторист - машиніст сільськогосподарського виробництва категорії «А1, А2, В1, В2, D1». Слюсар з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування. Водій автотранспортних засобів (категорія «С1». Термін навчання по 30.06.2024 року (а.с.18). Відповідно до характеристики Жидачівського професійного ліцею на учня [PERSON] , 2006 року народження, за час навчання проявив себе з позитивної сторони. Учень навчається добре, систематично відвідує уроки, за характером спокійний, врівноважений. До старших і учнів групи відноситься з повагою. Відвідує секцію з вільної атлетики та бере участь у різноманітних змаганнях. Учень цікавиться технікою і постійно підвищує свій професійний рівень. Мама не цікавиться навчанням та вихованням сина, не контактує з керівництвом групи (а.с.19). Як вбачається із довідки КНП «Жидачівська міська лікарня» виданої на ім`я [PERSON] , [INFO] , останній знаходиться під наглядом Жидачівської центральної районної лікарні з 2006 року. Діагноз основний: дискенезія жовчо-видільних шляхів по гіпотонічному плину. Супутнє захворювання хр. субкомпенсований-тонзиліт. Мати ніколи не зверталася до сімейного лікаря і не цікавилася здоров`ям свого сина від народження (а.с.20). Таким чином, судом встановлено, що матір неповнолітнього [PERSON] не піклується про здоров`я дитини, про його фізичний, духовний та моральний розвиток, не проживає разом з сином, не відвідує його, не надає матеріальної допомоги, тобто повністю усунулась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина. Ці обставини були предметом дослідження комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Жидачівської міської ради, за результатом яких 07.10.2022 року було складено та затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жительку села Бережниця відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.15-17). Крім того, з вказаного вище висновку також видно, що присутній на засіданні комісії неповнолітній [PERSON] повідомив, що він не проти позбавлення батьківських прав його матері, оскільки вона зовсім не бере участі у його житті та вихованні, не цікавиться здоров`ям, навчанням, не допомагає матеріально і не підтримує. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст.165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, передбачених ст.164 СК, а саме у разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (Аналогічна правова позиція відображена також у постанові Верховного суду від 28.03.2019 року по справі №559/1553/16-ц). Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Передбачене п. 2 ч.1 ст. 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи вищевикладене, під час розгляду справи, судом беззаперечно встановлено, що відповідач протягом тривалого часу не спілкується із своїм неповнолітнім сином, матеріально його не утримує, заходів до спілкування та турботи не приймає, а вихованням та утриманням сина займається позивач. Також суд бере до уваги і ту обставину, що відповідач не з`явилася в судове засідання, а також на засідання комісії з питань захисту дітей щодо розгляду питання про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина, що свідчить про небажання останньої виконувати свої батьківські обов`язки. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх у сукупності суд вважає, що відповідач, яка не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться його розвитком, здоров`ям, життям та потребами, слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення. Крім того, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області, відповідач - [PERSON] , [INFO] змінила прізвище на " [PERSON] ". Окрім цього, суд роз`яснює, що на підставі ч.1 ст.169 СК України матір може бути поновлений у батьківських правах, за наявності підстав, передбачених законом. Судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved