Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27.05.2020. Від цього шлюбу вони з відповідачем мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , який на даний час вже є повнолітньою особою. Позивачка зазначає, що їх з відповідачем син навчається на ІІІ курсі у Промислово-будівельному технікумі, на денній формі навчання. Термін навчання з вересня 2020 по 25.06.2023. У зв`язку з навчанням, син потребує матеріальної допомоги з боку батька, який є працездатним та не має іншої сім`ї, а тому, має можливість утримувати сина, в зв`язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду і до закінчення навчання, чи до досягнення сином 23-х років. На підставі ст.ст.274, 276 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу вручені копія позовної заяви з додатками. 15.03.2023 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що на даний час не має ніякого доходу і вимушений постійно шукати підробіток. Крім того, він допомагає своєму брату-інваліду, має заборгованість по кредиту та за житлово-комунальні послуги, а також заборгованість зі сплати аліментів, оскільки має на утриманні ще одного сина - [PERSON] , [INFO], на якого, на даний час стягуються аліменти. До того ж, на теперішній час, в провадженні суду також перебуває цивільна справа про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки. Отже, у разі якщо суд задоволить усі позовні вимоги позивачки, то він вимушений буде сплачувати більше ніж 1/2 частину заробітку, що суперечить вимогам законодавства. З врахуванням наведеного, а також того, що його повнолітній син отримує стипендію, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Позивачка своїм правом, передбаченим ст.179 ЦПК України, не скористалась і відповіді на відзив не подала. Дослідивши матеріали справи, відзив відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , сторони у справі (а.с.3). [INFO] [PERSON] досяг повноліття. Згідно довідки Промислово-будівельного технікуму № 02-06/032 від 30.01.2023, [PERSON] навчається на ІІІ курсі Промислово-будівельного технікуму. Форма навчання денна. Термін навчання з вересня 2020 по 26.06.2023 (а.с.4). Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що [PERSON] навчається на денній формі здобуття освіти. Відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON] , який продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу. Навчання на денній формі позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги з боку батька. Твердження відповідача про те, що він не може сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина через те, що не має ніякого доходу, в зв`язку з чим, має заборгованість за кредитом, за житлово-комунальні послуги та з аліментів, а також у зв`язку з тим, що він утримує брата-інваліда, суд сприймає критично, оскільки, як встановлено судом, відповідач є працездатною особою і має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, а, згідно з чинним законодаством, утримання брата-інваліда, не є безпосерерднім обов`язком відповідача. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування дами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини ;стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] , як син відповідача, який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, так як навчається у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання, та у зв`язку з цим, безсумнівно, має майнові витрати, пов`язані із навчанням, забезпеченням вирішення всіх побутових питань, у т. ч. з придбання одягу, взуття, продуктів харчування. Отже, враховуючи вимоги позивачки, викладені у позові, заперечення відповідача, викладені у відзиві, матеріальне становище сторін у справі, яке доведено наявними доказами, положення вимог ст.ст.181,182 СК України, а також, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений ЗУ «Про державний бюджет на 2023 рік», суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своєму сину, оскільки є працездатним, проте, враховуючи те, що відповідач має на утриманні неповнолітню дитину, на яку сплачує аліменти, суд вважає необхідним визначити аліменти у розмірі 1/12 частини з усіх видів доходів відповідача, щомісячно, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23-х років. Суд вважає, що саме за умови стягнення з відповідача таких сум, будуть забезпечені передбачені законом права як самого відповідача, так і його сина, який потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути 1073 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Outcome: partial