Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача моральної шкоди, що завдана вчиненням злочину. Свої вимоги мотивує тим, що 16 жовтня 2020 року Суворовський районний суд м. Одеси проголосив вирок, який набрав законної сили, у кримінальній справі №523/5841/20, котрим [PERSON] , [INFO] , визнано винною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 510 гривень. Потерпілим, згідно вищезазначеного вироку від даного проступку є позивач, [PERSON] . Зазначеним вироком встановлено, що 28.01.2020р., приблизно о 13 год. 30 хв., [PERSON] перебуваючи в приміщенні коридору за адресою: [ADDRESS] , на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході раптово виниклого словесного конфлікту з раніше знайомим їй [PERSON] , переслідуючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, з метою заподіяння шкоди здоров`ю останньому, умисно нанесла два удари ногою, в область правого тазостегнового суглоба та лівої стопи [PERSON] , в результаті чого, спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правого тазостегнового суглоба та синця лівої стопи, яке не було небезпечним для життя, а має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти діб, яке згідно з п. 2.3.5 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.), відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, внаслідок вказаних дій [PERSON] , потерпілому [PERSON] було завдано шкоди, яка полягає в моральних (душевних) та фізичних стражданнях, які спричинили негативні зміни в його житті. Моральну шкоду позивач оцінив в 5000 гривень, котрі і просив стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 25 лютого 2021 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк\~для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання\~відзиву на позовну заяву. (а.с. 14,15). Відповідачу направлялись повістки за відомою адресою проживання, котрі повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за зазначеною адресою». (а.с. 21,22,38,39,43,44). Також відповідач про розгляд справи повідомлявся на офіційному веб-сайті суду. (а.с. 42,47,51). Позивач в судове засіданні не прибув. В судових засіданнях приймав участь його представник адвокат Дубас О. І. Причин неявки суду не сповістив та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін у загальному порядку та відзиву на позовну\~заяву не надав. Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Щодо неявки сторони позивача в судове засідання суд зазначає наступне. Рівність сторін є одним з невід`ємних елементів поняття справедливого судового розгляду. Вона вимагає, аби кожна сторона бачила, що їй надано розумні можливості представити свій інтерес за умов, які не ставлять її у несприятливе становище, порівняно із супротивником (Ocalan проти Туреччини [ВП], § 140, Foucher проти Франції, § 34; Bulut проти Австрії; Faig Mammadov проти Азербайджану, § 19). Вона вимагає забезпечення справедливої рівноваги між сторонами і застосовується як до цивільних, так і до кримінальних справ. Слухання може бути проведене за відсутності позивача, якщо він відмовився від права бути присутнім на слуханні. Така відмова може бути очевидною або передбачуваною з поведінки, наприклад, коли він або вона намагається ухилитися від судового розгляду (Lena Atanasova проти Болгарії, § 52). Проте будь-яка відмова від гарантій згідно зі статтею 6 повинна виконувати тест «проінформованої та усвідомленої» відмови, як це встановлено у прецедентному праві Суду (Сейдовіч проти Італії [ВП], §§ 86-87)7. Розумний характер тривалості провадження визначається відповідно до обставин справи, що вимагає оцінки в цілому (Boddaert проти Бельгії, § 36). Хоча окремі стадії провадження можуть провадитись з прийнятною тривалістю, проте загальна тривалість процесу може, однак, перевищити «розумний строк» (Добертен проти Франції, § 44). Установивши невідповідність акта законодавства критерію «якість закону» суд, за загальним правилом, повинен тлумачити національне законодавство таким чином, щоб результат цього тлумачення відповідав верховенству права з урахуванням усіх складових цього принципу, зокрема, справедливості та розумності (врахування при вирішенні публічно-правового спору загальних (суспільних) інтересів). Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Викладене свідчить про можливість вирішення справи у відсутності позивача. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч. 3 ст.\~2\~ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13\~ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43\~ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд встановив наступні обставини. 16 жовтня 2020 року Суворовський районний суд м. Одеси проголосив вирок, який набрав законної сили, у кримінальній справі №523/5841/20, котрим [PERSON] , [INFO] , визнано винною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 510 гривень. (а.с. 6). Потерпілим, згідно вищезазначеного вироку від даного проступку є позивач, [PERSON] . Зазначеним вироком встановлено, що 28.01.2020р., приблизно о 13 год. 30 хв., [PERSON] перебуваючи в приміщенні коридору за адресою: [ADDRESS] , на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході раптово виниклого словесного конфлікту з раніше знайомим їй [PERSON] , переслідуючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, з метою заподіяння шкоди здоров`ю останньому, умисно нанесла два удари ногою, в область правого тазостегнового суглоба та лівої стопи [PERSON] , в результаті чого, спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правого тазостегнового суглоба та синця лівої стопи, яке не було небезпечним для життя, а має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти діб, яке згідно з п. 2.3.5 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.), відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Відповідно ж до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто враховуючи вищевикладене, факт винуватості [PERSON] у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, є встановленим і доказуванню не підлягає. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до положень\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди маж визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. В даному випадку, приймаючи до уваги посилання позивача на спричинення йому моральної шкоди та враховуючи те, що у зв`язку із протиправними діями відповідача [PERSON] , позивачу довелося докладати значних зусиль для відновлення морального здоров`я, що стало причиною моральних страждань, суд погоджується з вимогами позивача про необхідність відшкодування такої моральної шкоди та задовольняє позовні вимоги в цій частині позову частково шляхом стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 гривень. Також, відповідно до положення\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: partial