Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В позові посилається на те, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 29.09.2016 шлюб між нею та відповідачем було розірвано, а рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 21.12.2012 вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , 2013 року народження у твердій грошовій сумі, в розмірі 1200 грн., щомісячно з 24.11.2016 до досягнення дитиною повноліття. Наразі відповідач проходить службу у Збройних силах України, має постійний заробіток, а тому здатен забезпечити дитину належним грошовим утриманням. Вказує, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду може бути змінено за позовом одержувача аліментів, а тому, з посиланням на відповідні правові норми, просить суд задовольнити позов та змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 21.12.2016 по справі № 726/2074/16-ц у твердій грошовій сумі 1 200 гривень на частку від доходу [PERSON] . Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання (а.с.1-10). Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 13.03.2023 відкрито провадження у справі за вищезазначеним позовом [PERSON] та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 21 березня 2023 року, яке у зв`язку із неявкою сторін відкладено на 03.04.2023, про що повідомлено сторони (а.с.12). Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи ухвалив розгляд справи провести з повідомленням сторін. Процесуальні дії у справі спрямовані на забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову не вчинялися. Зупинення і поновлення провадження не здійснювалося. В судове засідання позивач не з`явилася, проте скерувала 03.04.2023 до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, жодних клопотань не скерував, поважних причин неявки не повідомив. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України, які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 29.09.2016 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15.09.2011 у відділ державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1637 (а.с.7). Крім того, судом встановлено, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 21.12.2016, у справі № 726/2074/16-ц, яке набрало законної сили 03.01.2017, задоволено частково позов [PERSON] та визначено стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 24.11.2016 року та досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції 19 липня 2013 року, [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Також до матеріалів справи долучено копії Довідок про реєстрацію місця проживання позивачки (матері) [PERSON] та доньки [PERSON] , згідно яких останні зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4, 5). Крім того позивач долучає до позову копію розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.10.2020 (а.с.9-10). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України). Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось з них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Право вимагати заміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 Сімейного кодексу України не може обмежуватися разовим її здійсненням. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (частина друга статті 182 СК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Суд при розгляді вимог позивачки про зміну способу стягнення аліментів враховує те, що позивачка вказує на відсутність добровільної домовленості між нею та батьком дитини, щодо зміни способу стягнення аліментів, а вона, як одержувач аліментів, має прерогативу на обрання того чи іншого способу стягнення аліментів. Вимоги ч. 3 ст. 181 СК України, передбачають право одержувача аліментів змінити спосіб стягнення аліментів, визначений у рішенні суду, незалежно від аргументації (зміни матеріального або сімейного становища, зміни стану здоров`я і т.д.), що не передбачена законодавчо як обов`язкова умова в цьому випадку. Обов`язок батьків утримувати дитини є рівним та покладається як на матір дитини, так і на батька дитини. Натомість позивач вказує і про те, що наразі відповідач проходить службу у ЗСУ, а тому має стабільний дохід та має можливість надавати матеріальну допомогу дитині у частці від доходу. Також позивачкою, як одержувачем аліментів, що бажає змінити спосіб їх стягнення на утримання дитини, доведено, що що дитина проживає з останньою та утримує її. При цьому даних про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, що унеможливлювали б сплату аліментів, у матеріалах справи немає та суду не надано. Правові можливості платника аліментів обмежуються правом зменшення розміру аліментів у межах обраного одержувачем способу їх стягнення. З огляду на викладене, з врахуванням того, що батьки зобов`язані забезпечити дітям належне виховання, навчання, розвиток, житло, приймаючи до уваги існуючі життєві витрати, вік та стан здоров`я дитини,

Outcome: approved