Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Відповідач самовільно займає житлове приміщення, а саме квартиру [ADDRESS] , балансоутримувачем якого Комунальне підприємство. Зазначене житлове приміщення не приватизоване та знаходиться у комунальній власності м. Києва. Відповідач працював на посаді дільничного інспектора у Шевченківському РУГУ МВС України в м. Києві і на підставі листа № ІІ.ЗП-5/КВ-12361, К-32 від 25.03.1996 року Шевченківської районної ради вселився в спірну квартиру [ADDRESS] для тимчасового проживання. У вказаній квартирі зареєстрований [PERSON] . Відповідач [PERSON] ордер на квартиру [ADDRESS] не видавався. За таких обставин, представник позивача просить суд виселити з квартири [ADDRESS] [PERSON] та стягнути з відповідача судовий збір. Провадження у справі відкрито 06.02.2023 р., відповідно до приписів ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача подав заяву до суду в якій зазначив про неможливість прибути у судове засідання та просив розглянути справу у його відсутність. Заперечень від нього щодо заочного розгляду справи не надходило. [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, здійснення виклику до суду відповідача шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://sh.ki.court.gov.ua, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення суду не надав, відзив на позов не подав. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень представника позивача та прохання останнього слухати справу за його відсутності, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що будинок по [ADDRESS] перебуває у комунальній власності і відноситься до сфери управіння Шевченківської РДА в м. Києві відповідно до розпорядження КМДА № 1121 від 10.12.2010 р. Також встановлено, що за клопотанням начальника Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, 25.03.1996 р., виконавчим комітетом Шевченківської районної ради народних депутатів м. Київ надано для заселення та тимчасового проживання [PERSON] квартиру [ADDRESS] до прийняття відповідного рішення по житловому питанню. 02.11.2020 р. Шевченківським районним судом м. Києва задоволено позов [PERSON] доШевченківської районної в м. Києві державна адміністрація, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про визнання права користування житловим приміщенням. Визнати за [PERSON] , [INFO] право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Разом з тим,постановою Київського апеляційного суду 25.02.2021 р. рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, який у задоволенні позову відмовлено. При цьому судом апеляційної інсанції зазначено, що рішення про надання спірної квартири у користування [PERSON] . Шевченківською РДА не приймалось та ордер не видавася, а тому у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для визнання за позивачем права користування житловим приміщенням. 15.09.2021 р. Верховним Судом касаційна скарга представника [PERSON] залишена без задоволення. Постанова Київського апеляційного суду від 25.02.2021 р. залишена без змін. За приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Під час розгляду даної справи за позовом Шевченківської районна в місті Києві державна адміністрація не було отримано доказів того, що починаючи з 25.02.2021 р. (дата прийняття рішення судом апеляційної інстанції) у встановленому законом порядку прималось рішення про надання відповідачу спірного житлового приміщення у користування. Також не було встановлено обставин, які б свідчили, що [PERSON] в порядку, визначеному ст. 58 ЖК України, надавався ордер , кий є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до положень ст. 4 ЖК України житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об`єднанням, підприємствам і організаціям. За приписами ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на наведене, беручи до уваги те що [PERSON] не має правових підстав займати для проживання спірну квартиру, зважаючи на те, що обставини встановлені під час розгляду даної справи не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позивачем вимог. Розподіляючи судові витрати суд керується приписами ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved