Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який був уточнений 07.02.2022 року, до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький С.І., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.05.2006 року між позивачем та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір № ОД09/05/2006/840-КУ051, за умовами якого позивач отримав кредитні кошти. З моменту укладання кредитного договору до теперішнього часу банк жодних вимог та претензій у будь-якій формі до позивача не пред`являв. Наприкінці жовтня 2021 року [PERSON] стало відомо, що на належний йому банківський рахунок, на який нараховується заробітна плата, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченком М.Б. в межах виконавчого провадження № 66961601 накладено арешт. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження [PERSON] дізнався, що 28.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченком М.Б. за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 2668 від 01.09.2021 р., вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобелицьким С. І., про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у загальній сумі 774 752,91 грн. Також у виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 18.07.2019 року по 27.08.2021 року. Позивач вважає, що даний виконавчий напис було вчинено з порушенням норм чинного законодавства, з наступних підстав. Кредитний договір, на підставі якого приватним нотаріусом Кобелицьким С. І. було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, був укладений у простiй письмовій формі, поза межами строку в період з 10.12.2014 року по 22.02.2017 року, протягом якого приватні нотаріуси могли видавати виконавчі написи на підставі кредитних договорів, укладених у простій письмовій формі. Таким чином, нотаріус Кобелицький С. І. був не вправі вчиняти даний виконавчий напис. Окрім того, кредитним договором, на якому нотаріусом Кобелицьким С. І. вчинено виконавчий напис, передбачено обов`язок повертати кредит окремими щомісячними платежами починаючи з червня 2006 року по 2011 рік. Оскаржуваний виконавчий напис було вчинено 01.09.2021 року. Отже, приватний нотаріус Кобелицький С. І. був не вправі вчиняти виконавчий напис в частині платежів, строк виконання яких настав у період часу з 2006 року по 01.09.2018 року. Зазначення у тексті самого виконавчого напису іншого періоду стягнення заборгованості, жодного юридичного значення не має, оскільки строк виникнення у банку права вимоги за кредитним договором настав саме у період часу з червня 2006 року. Наведені обставини є ще одним порушенням, допущеним при вчинені оскаржуваного виконавчого напису, та додатковою підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Крім того, на адресу позивача не надходило ані повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором від ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», ані про вимоги про усунення порушень за кредитним договором. А, отже, стягнута за виконавчим написом від 01.09.2021 року заборгованість не може вважатися безспірною, що також є підставою для визнання даного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене, позивач вважає виконавчий напис вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, тому просить суд визнати виконавчий напис №2668, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький С.І. 01.09.2021 року таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн. та витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити та розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький С.І. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, заяв чи клопотань по справі суду не надав. Згідно ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення справи, суд дійшов наступного висновку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 01.09.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. було вчинено виконавчий напис за №2668 про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», право вимоги до якого перейшло на підставі Договору №GL48N718070_І_4 про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року, посвідченим Пономарьовою Д.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі №1456, укладеного між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», з боржника, яким є [PERSON] , заборгованості, яка виникла на підставі кредитного договору №ОД09/05/2006/840-К/051 від 15.05.2006 року, який укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» (найменування змінено на ПАТ «КБ «Надра» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства») та згідно виписки з рахунку боржника на 27.08.2021 року (включно) становить 774752,91 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 313\~725,97 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить - 363\~804,85 грн., заборгованість по комісії 133\~602,57 грн. Відповідно до виконавчого напису строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 774\~752,91 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 18.07.2019 року по 27.08.2021 року (а.с.9). Постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченком М.Б. від 28.09.2021 року по примусовому виконанню виконавчого напису №2668 від 01.09.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованості відкрито виконавче провадження №66961601 (а.с.12) та накладено арешт на кошти боржника (а.с.10-11). Згідно кредитного договору №ОД09/05/2006/840-К/051 від 15.05.2006 року, укладеного між ВАТ «Надра» в особі начальника відділення №9 філія ВАТ КБ «Надра» Одеське РУ Комова О.Ю. та [PERSON] , банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 25000 доларів США. строком на 60 діб. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язався повернути до 13.05.2011 року кредит у сумі 25\~000 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 11,0 % річних, сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня), сплатити плату за управління кредитом, що сплачується щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,42% від суми кредиту. Щомісячна сума мінімального платежу складає 611,00 доларів США (а.с.58-59). Відповідно до іпотечного договору від 17.05.2006 року, укладеного між ВАТ «Надра» в особі начальника відділення №9 філія ВАТ КБ «Надра» Одеське РУ Комова О.Ю. та [PERSON] , на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №ОД09/05/2006/840-К/051 від 15.05.2006 року, предметом іпотеки визначено нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,2500 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована в [ADDRESS] , надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] (а.с.60-61). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вказаним Переліком передбачене стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стяґувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Однак, відповідач ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький С.І. не надали суду належних доказів, які підтверджують наявність заборгованості за кредитом. Відповідач доказів надання приватному нотаріусу документів, визначених Переліком та необхідних для вчинення виконавчого напису суду не надав. Також, відсутні докази належного направлення відповідачем й отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Отже, відповідачем не надано суду доказів надсилання вимоги про усунення порушень і не надано документів, що підтверджують безспірність заявленої до стягнення суми заборгованості. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вищевказану правову позицію було також підтримано Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 01.09.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14. Враховуючи положення ст.88 Закону України «Про нотаріат» на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису він повинен був перевірити правомірність вимог стягувача за вимогами в повному обсязі в тому числі і строки давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині. Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги, пов`язаної з розглядом справи, суд виходить з положень ст.133 ЦПК України, відповідно до яких, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог тощо. Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п.95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. З матеріалів справи вбачається, що адвокатське бюро «Віталія Досковського» в особі керівника Досковського В.Г., надало професійну правничу допомогу позивачу, що підтверджується договором від 16.11.2021 року, актом виконаних робіт/наданих послуг від 17.11.2021 року, квитанцією від 04.02.2022 року (а.с.17-21). Представник позивача на підтвердження суми витрат на правничу допомогу у розмірі 3\~000,00 грн. надав суду копію квитанції ПриватБанку від 04.02.2022 року №2444965685.1 (а.с.21). Згідно із ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)\~чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)\~поведінку сторони\~під час\~розгляду справи,\~що призвела\~до затягування\~розгляду справи,\~зокрема,\~подання стороною\~явно необґрунтованих\~заяв і\~клопотань,\~безпідставне твердження\~або заперечення\~стороною певних\~обставин,\~які мають\~значення для\~справи,\~безпідставне завищення\~позивачем позовних\~вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до\~ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., оплата яких підтверджена належними та допустимими доказами. За правилами ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн., сплата якого підтверджена квитанцією від 23.11.2021 року №1018452506 (а.с.1). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький С.І., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню.

Outcome: approved