Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що 19.09.2020 року позивачка та відповідач уклали шлюб, зареєстрований Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №508. [INFO] в позивача та відповідача народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.03.2021 року зареєстрованого Шевченківським районним місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), серії [NUMBER] , актовий запис №171. Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується актом обстеження умов фактичного проживання від 28.10.2022 року. На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між позивачкою та відповідачем має формальний характер, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Судом не ухвалено рішення з приводу розірвання шлюбу. Забезпечити нормальний рівень життя своєї доньки, самотужки позивач не може, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Такий рівень проживання позивачка не може забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, може сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки працює в Регіональній філії «Придніпровська залізниця АТ «Укрзалізниця» Запорізьке моторовагоне депо, РПЧ-3, на посаді помічника машиніста та має постійний дохід у розмірі приблизно 10\~000 гривень. 07.12.2022 року від відповідача через канцелярію Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшов відзив на позовну заяву про стягнення аліментів. Відповідач позовні вимоги визнав частково з наступних підстав. Відповідач має на утриманні двох непрацездатних батьків інвалідів, а саме батька [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом другої групи, має загальну форму захворювання внаслідок якої батько є непрацездатним, та потребую часткової сторонньої допомоги, та мати [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом третьої групи по зору з дитинства. Відповідач має також рідного брата [PERSON] [INFO] , який не проживає в місті Запоріжжя, отже відповідач змушений самотужки доглядати своїх батьків, які перебувають у скрутному матеріальному положенні, та потребують постійної фінансової допомоги з його боку. З огляду на ці обставини відповідач просить суд задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до повноліття дитини. 06.02.2023 року від позивачки через канцелярію суду надійшли письмові пояснення на відзив на позовну заяву про стягнення аліментів. Так в своїх поясненнях позивачка вказує, що відповідач ухиляється від сплати аліментів. Крім цього, твердження відповідача, що у нього на утриманні є двоє непрацездатних батьків інвалідів, не відповідає дійсності. Так, батьки відповідача є інвалідами, але вони не перебувають на його утриманні. Мати відповідача [PERSON] , [INFO] , є інвалідом третьої групи по зору з дитинства, проте вона була ї є дієздатною та працює по теперішній час, отримує заробітну плату та пенсію. Відповідно до довідки №260842 Серії 12 ААБ до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, яку надав відповідач до відзиву на позовну заяву, не зазначено, що [PERSON] є непрацездатною та потребує догляду. Так, батько відповідача [PERSON] дійсно є інвалідом другої групи, має загальну форму захворювання, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №590733 Серії 12 ААБ. Проте, відповідно до рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.10.2020 року по справі 333/2910/20 [PERSON] (брат відповідача) визнано опікуном [PERSON] (батько відповідача). Таким чином, [PERSON] є офіційним опікуном [PERSON] , і отримує на батька пенсію на його утримання, а відповідачем в свою чергу не надано до суду жодних доказів не виконання або неналежного виконання опікуном своїх обов`язків. Також позивачка вказує на той факт, що середня щомісячна заробітна плата відповідача складає 16\~080, 45 гривень. За такого відповідач в змозі сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини. 15.02.2023 року від відповідача [PERSON] через канцелярію суду надійшла відповідь на пояснення позивачки у цивільній справі 333/5597/22. Згідно якою відповідач, наголошує на обставинах викладених у відзиві на позовну заяву. Та наголошує, що згідно наданих доказів попередніх перерахувань грошових коштів на картку позивачки, які він здійснював добровільно, спростовують доводи останньої про ухилення від допомоги на утримання дитини. Відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме: в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивачкою до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, повідомлені судом про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином. Представник позивача через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, були повідомлені судом про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином. Представник відповідача через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги визнали частково, а саме в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивачкою до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб від 19.09.2020 року зареєстрованого Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №508, серії [NUMBER] , сторони уклали шлюб (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 10.03.2021 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №178, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Судом встановлено, що на даний час дитина проживає з матір`ю. Так, згідно акту про обстеження умов проживання від 28.10.2022 року, складеної головою правління [PERSON] та членами правління [PERSON] [PERSON] , в ході обстеження умов проживання в квартирі [ADDRESS] встановлено, що фактично проживають за вказаною адресою: [PERSON] (мати) та [PERSON] (донька) (а.с.10). Згідно витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачем (а.с.14). Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом зазначених норм, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. На даний час ніякої домовленості щодо виконання обов`язку утримувати дитину між сторонами не має, договір про сплату аліментів на дитину, в якому було б визначено розмір і строки виплати аліментів, між позивачем і відповідачем не укладався. Як вбачається з положень Сімейного кодексу України, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно (Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року по справі №6-35893св12). Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні, суд встановив, що позивачка разом з малолітньою дитиною та відповідач по справі проживають за різними адресами. Також встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , народилася в зареєстрованому шлюбі згідно свідоцтва про народження виданого 10 березня 2022 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №178, де батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . З огляду на це позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. В якості доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивачки, досліджених в судовому засіданні суд визнає: факт проживання позивача та малолітньої дитини яка перебуває на її утриманні за адресою: [ADDRESS] , окремо від відповідача який проживає за адресою: [ADDRESS] , надані позивачем копії чеків, згідно яких простежується здійснення витрат на харчування позивача та малолітньої дитини, закупівля одягу для дитини побутових речей та інших предметів для забезпечення життєвих процесів та повноцінного фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Крім цього, позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла 3 річного віку, та не має змоги працювати та отримувати заробітну платню відповідно до законодавства України, та потребує фінансової допомоги з боку відповідача, який в свою чергу є здоровим, працездатним, офіційно працевлаштованим та має щомісячний стабільний дохід у вигляді заробітної плати. В якості доказів на спростування обґрунтованості позовних вимог, досліджених в судовому засіданні та на яких наголошує відповідач, суд, вважає за необхідне зазначити таке. Суд приймає до уваги копії чеків про відрахування фінансових коштів відповідача на картку позивачки, які останній здійснював добровільно, суд приймає до уваги твердження відповідача про його допомогу своїм батькам, які є інвалідами. Так, батько [PERSON] якого визнано недієздатним згідно рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя, та який в свою чергу має опікуна, яким є його рідний син [PERSON] , [INFO] , та відповідно до законодавства отримує соціальні витрати для догляду за недієздатним; та мати [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом 3 групи по зору з дитинства, яка не визнана недієздатною або обмежено дієздатною, за своїм віком, може бути пенсіонером та за такого може отримувати пенсійні виплати. Згідно довідки про доходи відповідача він офіційно працевлаштований в АТ «Укрзалізниця» виробничий підрозділ «Запорізьке моторвагонне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» на посаді помічника машиніста електропоїзда та має стабільну заробітну плату, розмір якої дозволяє здійснювати відрахування на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивачкою до суду і до досягнення дитиною повноліття. Догляд відповідача за своїми батьками в одного з який є законний представник опікун, який є рідним сином недієздатного та рідним братом відповідача, та фактичними обставинами, які стали причиною звернення позивача до суду для вирішення питання стягнення аліментів з відповідача на її користь для утримання їхньої малолітньої дитини, мають більшу соціальну цінність оскільки за рахунок справедливого рішення суду забезпечується належна підтримка та захист інтересів дітей в цілому. Також суд враховує, що відповідачем не надано доказів неналежного виконання опікуном своїх зобов`язань, та чіткого розрахунку витрат на закупівлю ліків, та інших необхідних речей для його батьків. На підставі викладеного суд вважає що розмір алмінетів, які визнає відповідач в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, є не достатніми, та не можуть забезпечити необхідний рівень забезпечення дитини у її потребах на даний момент. Отже, при визначенні частки доходу відповідача, яка підлягає стягненню як аліменти, суд, враховуючи, що [PERSON] є працездатним, офіційно працює, позов визнає частково, а також те, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, виходячи з принципу розумності і справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином,\~у зв`язку\~із викладеним,\~аналізуючи зібрані\~у справі\~докази та\~вимоги чинного\~законодавства,\~враховуючи обставини\~справи,\~а також\~те,\~що відповідач\~визнав позов\~частково,\~суд дійшов\~висновку про\~те,\~що позовні\~вимоги ґрунтуються\~на законі,\~підтверджуються зібраними\~у справі\~доказами і\~не порушують\~прав та\~інтересів третіх\~осіб,\~тому позов\~є обґрунтованим\~і підлягає\~задоволенню. Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved