Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] про стягнення трьох процентів річних, мотивуючи позовну заяву тим, що 01.02.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №28-Ф/08, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит в сумі 21760,00 дол. США. 22.09.2010 року Замостянським районним судом м. Вінниці було ухвалено рішення про задоволення позову ПАТ АБ «Укргазбанк» та стягнуто з [PERSON] на користь банку борг в розмірі 18015,00 дол. США та 1579,99 грн. В процесі примусового виконання вказаного вище рішення суду було встановлено, що рухомого та нерухомого майна належного боржнику не виявлено, тому 25.02.2016 року виконавчий документ було повернуто стягувачу без виконання. Оскільки з моменту ухвалення судом рішення про стягнення боргу, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинились, тому банк має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Так, з мемонту порушення грошового зобов`язання, за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року, виходячи із простроченої суми заборгованості, 3% річних становить 131,03 дол. США. Оскільки на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів банку, тому позивач змушений був звернутися в суд з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що заочним рішенням Замостянським районним судом м. Вінниці від 22.09.2010 року у справі № 2-3481/10 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі відділення «Вінницьке обласне управління» АБ «Укргазбанк» задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» загальну суму заборгованості за кредитним договором №28-Ф/08 від 01.02.2008 року в розмірі 18015,00 дол. США та 2777,61 грн. та судові витрати в розмірі 1579,99 грн. (а.с. 4-5). Зі змісту рішення суду вбачається, що [PERSON] 01.02.2008 року уклав з ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», кредитний договір №28-Ф/08, згідно з яким банк видав відповідачу кредит в розмірі 21760,00 дол. США з терміном повернення до 30 січня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,5% річних. В забезпечення виконання позичальником своїх кредитних зобов`язань банком 01.02.2008 року укладено договір поруки з [PERSON] . Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до постанови державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Гожої Т.О. від 25.02.2016 року виконавчий лист №2-3481/2010, виданий 08.11.2010 року Замостянським районним судом м. Вінниці, був повернутий стягувачу, в зв`язку з відсутністю в боржника рухомого та нерухомого майна (а.с. 6). В порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконав. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум (постанова Великої Палати Верховного Суду України від 04 червня 2019 року в справі №916/190/18, п.64). Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вищенаведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема, й для відповідача та з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох відсотків річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Так, згідно з розрахунком 3% річних за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року, що наданий позивачем, сума 3% річних від простроченої суми заборгованості становить 131,03 доларів США. Належних і допустимих доказів на спростування вказаного розрахунку та/або свого розрахунку відповідачем надано не було. Також відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що зобов`язання за кредитним договором №28-Ф/08 від 01.02.2008 року виконано або вказаний договір визнано недійсним, тощо. Суд,\~дослідивши розрахунок\~3%\~річних,\~проведений позивачем,\~вважає,\~що позовні\~вимоги є\~обґрунтованими,\~тому слід\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~3%\~річних від\~простроченої суми\~заборгованості у\~розмірі 131,03\~доларів США,\~що за\~курсом НБУ\~від 23.02.2022\~року складає 3798,31 грн. за кредитним договором №28-Ф/08 від 01.02.2008 року. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2481,00 грн., тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved