Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.06.2014 між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, про що було складено відповідний актовий запис № 739. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір`ю. Спільне життя з чоловіком не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні цінності та обов`язки з ведення спільного господарства. Фактично сім`я припинила своє існування, з 21.06.2021 проживають окремо. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Спору про поділ майна не мають. Строк на примирення просить не надавати. Крім того, за час окремого проживання відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, проте її розміру недостатньо для забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а одна вона такий рівень забезпечити не може. Батько є здоровою та працездатною особою, яка зможе сплачувати аліменти на рівні частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки працює в ПАТ «Черкаське хімволокно» відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» та має постійний дохід. На підставі викладеного, просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати, а також стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з`явилася, до початку подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, до початку подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини. 21.06.2014 між сторонами укладений та зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, про що було складено відповідний актовий запис № 739, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , та відповідно є її батьками, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На теперішній час сім`я фактично розпалася, оскільки подружнє життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя. Шлюб між ними носить формальний характер. Розірвання шлюбу відповідатиме дійсній волі та особистим інтересам позивача. На момент розгляду справи перешкоди для розірвання шлюбу, визначені ст.110 СК України, судом не встановлені. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами на даний час немає. Відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, на теперішній час сторони проживають окремо, фактично не ведуть спільного господарства. Дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги достатньої для належного забезпечення потреб їхньої доньки. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 3\~ст.181 СК України\~передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду жодних підтверджень щодо неможливості ним утримувати неповнолітню дитину. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька. Відповідно до Закону України Про державний бюджет на 2023 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей: віком від 06 до 18 років 01.01.2023 в розмірі 2833,00 грн., тому суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно з ч.1\~ст.191СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати за вимогу про стягнення аліментів підлягають стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1073,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved