Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] аліменти на його утримання на період навчання в Житомирському державному університеті імені Івана Франка - у розмірі 2500,00 грн, щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду до закінчення його навчання, або до досягнення ним 23-х річного віку. В обгрунтування позову зазначено, що на даний час [PERSON] є повнолітнім, однак продовжує навчатися Житомирському державному університеті імені Івана Франка, термін навчання з 26.09.2022 по грудень 2023 року. Навчаючись на денній формі навчання, позивач не має змоги влаштуватися на роботу з метою самостійно отримувати заробіток та утримувати себе. Крім того, значні кошти витрачаються на придбання навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду до місця навчання, проживання в орендованому житлі. Він має інвалідність 3-ї групи з дитинства та не може самостійно покривати всі витрати на навчання. Відповідач матеріальну допомогу на навчання не надає, хоч працевлаштований та має таку фінансову можливість. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01.02.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 23.02.2023 відповідачем до суду направлено клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, а також відзив на позов, в якому [PERSON] просить задовольнити частково позовні вимоги, а саме щодо стягнення аліментів у розмірі 1200,00 гривень, щомісячно, до досягнення сином 23-х річного віку, або до закінчення навчання. Зазначив, що ним раніше сплачувались аліменти у розмірі 2500,00 грн щомісячно, однак, на даний час, не може надавати сину матеріальну допомогу в такому розмірі, оскільки має на утриманні дружину та неповнолітнього сина, а розмір його заробітної плати незначний. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження його значних витрат на навчання та проживання, тоді як навчання здійснюється в дистанційній формі, у зв`язку із запровадженням воєнного стану. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 28.02.2023 здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. В судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Також повідомив суд, що навчається на денній формі навчання, отримує стипендію в сумі 1180,00 грн, щомісячно, та пенсію по інвалідності у розмірі 2100,00 гривень. Жити в гуртожитку не бажає, орендує житло без оформлення договірних відносин, орендна плата складає 1000,00 грн на місяць та додатково оплачує комунальні послуги. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги часково щодо стягнення з нього аліментів в сумі 1300,00 грн, щомісячно. Зазначив, що має невеликий дохід, всередньому 6700,00 грн на місяць, однак несе витрати на утримання неповнолітнього сина та на оренду житла. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції, зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.сп.7). [PERSON] навчається за кошти державного бюджету на денній формі історичного факультету в Житомирському державному університеті імені Івана Франка, термін навчання: з 26.09.2022 по грудень 2023 року. Вказане підтверджується довідкою Житомирського державного університету імені Івана Франка №8/22 від 02.12.2022, а також студентським квитком серії [NUMBER] (а.сп.8-9). Відповідно до копії довідки до акту огляду МСЕК №426017 від 03.03.2021 та посвідчення серії [NUMBER] , виданого управлінням праці та соціального захисту населення Хорошівської райдержадміністрації, [PERSON] встановлено третю групу інвалідності, у зв`язку з чим він отримує державну соціальну допомогу (а.сп.10-11). Місце проживання позивача з 23.10.2012 зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить витяг з реєстру територіальної громади від 04.07.2022 (а.сп.5). Згідно з рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.04.2019 з [PERSON] стягувались аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 2500,00 грн, щомісячно, на період навчання: з 04.02.2019 по 30.06.2022. Відповідач [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] від якого мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.сп.32-33). Згідно з довідкою про доходи [PERSON] , яка видана ФОП [PERSON] 16.02.2023, відповідач за 9 місяців роботи отримав дохід у сумі 59665,12 гривень (а.сп.34). Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з\~\~позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сімейний Кодекс України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. В ході судового розгляду справи судом з`ясовано, що [PERSON] , який на даний час є повнолітнім, потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з навчанням на денній формі в Житомирському державному університеті імені Івана Франка, витрачає кошти на проїзд до іншого міста, харчування та проживання. З огляду на викладене, суд вважає, що наявні підстави для зобов`язання відповідача сплачувати аліменти у зв`язку з продовженням навчання [PERSON] . При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Як встановлено під час судового розгляду, [PERSON] навчається за кошти державного бюджету на денній формі та отримує стипендію у розмірі 1180,00 грн, щомісячно, та соціальну допомогу у зв`язку з інвалідністю в розмірі 2100,00 гривень. Від проживання в гуртожитку позивач відмовився, хоча має таке право, а тому несе додаткові витрати на оренду житла. Разом з тим, позивачем не підтверджено жодними належними і допустимими доказами його витрати на придбання навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду до місця навчання, проживання в орендованому житлі, а тому суд критично оцінює доводи [PERSON] щодо значних матеріальних витрат. Водночас, суд враховує, що відповідач має на утриманні неповнолітню дитину, несе витрати на проживання, харчування сім`ї, особисті потреби, а його дохід, всередньому, складає 6600,00 грн на місяць. У відповідності до ст.199 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей, які продовжують навчання, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивачем не доведено, а в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач отримує достатній заробіток для того, щоб міг сплачувати щомісячно аліменти на дитину саме в розмірі 2500,00 гривень. Водночас, як повідомив [PERSON] , він може сплачувати аліменти у розмірі 1300,00 гривень. Крім того, з огляду на положення статті 199\~Сімейного кодексу\~України батьки мають спільний обов`язок брати участь у матеріальних витратах свого сина. Відтак, на матір позивача, яка з його пояснень теж працює, також покладається обов`язок по утриманню дитини на період навчання. У відповідності до\~статті 2 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною 3\~статті 12 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частини 1\~статті 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищевикладене, а також враховуючи часткове визнання позову відповідачем, виходячи з завдань цивільного судочинства, зокрема забезпечення інтересів дитини, які полягають крім іншого, в гарантованому отриманні достатнього та необхідного матеріального утримання, що покладається в обов`язок батьків, суд з урахуванням відомостей про матеріальний стан позивача та відповідача,

Outcome: partial