Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.09.2018 між Відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» (надалі - Банк) укладено кредитний договір № 0115/0869 (надалі- «Кредитний договір»). Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав Відповідачеві кредит у сумі 49 320,00 грн., зі помісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 21.09.2021 року, а позичальник (Відповідач) зобов`язаний належним чином використати та повернути в передбачені Кредитним договором строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі. Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року (надалі - «Договір страхування»), укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК Ю.ЕС.АЙ.», останнє бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами Договору страхування, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за Договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, з будь-яких причин. З 31.01.2020 року Відповідач не виконував свої зобов`язання за Кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: по тіло кредиту - в сумі 28 770.00 грн., проценти за користування кредитом - в сумі 1 721,11 грн., всього - 30 491,11 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед АТ «Ощадбанк» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом понад шістдесят календарних днів, настав страховий випадок. За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від АТ «Ощадбанк», ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Платіжними дорученнями № 14343 від 27.08.2020 ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатило АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування по зобов`язанням Відповідача в сумі 30 491,11 грн. Відповідно до ст. 993 ЦКУ, ст. 27 Закону України «Про Страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. На підставі ст. 993 ЦКУ та ст. 27 Закону України «Про Страхування» до ТДВ «Ю.ЕС.АЙ.» перейшло право вимоги до Відповідача на виплачену суму. Між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Новий кредитор) укладено договір № 01-05 про відступ: права вимоги ( цесії ) від 20.05.2021 року. Відповідно до вищезгаданого договору Первісний кредитор передає (відступає_ Новому кредитору свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває вимоги Первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страху кредитів (п.2.1, п. п. 1.1.3). Боржники - особи, які відповідальні за завдання матеріальних збитків, за фактом настання яких Первісний кредитор визнав завдані матеріальні збитки страховими випадками та здійснив страхові виплати/страхові відшкодування на користь страхувальника по укладеному договору добровільного страхування кредитів (п. п. 1.1.1 вищезгаданого договору). Перелік Боржників, до яких Новий кредитор має Права вимоги на визначену суму, зазначені в Реєстрі прав вимог, що наведені в Додатку 1 до Договору № 01-05 відступлення права вимоги ( цесії ) від 20.05.2021 року. З метою досудового врегулювання спору, Позивачем надіслано Відповідачу претензію (повідомлення) № 10026.03.20-9 від 11.06.2021. Однак, станом на дату подання цієї позовної заяви, Відповідачем не відшкодовано фактичних витрат в порядку регресу. У зв`язку з цим, просить суд прийняти позовну заяву до розгляду та стягнути з [PERSON] на користь відповідача фактичні витрати в порядку регресу у сумі 30 491, 11 грн. та 992 , 40 грн. судового збору. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.10.2022 року відкрито позовне провадження у вказаній цивільній справі. Встановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29.12.2022 року на адресу суду надійшла заява- заперечення від відповідача, в якій він зазначає, що немає боргу перед АТ «Ощадбанк» та ФОП [PERSON] . Стверджує, що 05.02.2020 року банком були перераховані відсотки по кредиту та ним достроково сплачені сума кредиту з відсотками за кредитним договором № 0115/0869 від 21.09.2018 року. Зазначає, що кінцева дата погашення кредиту згідно з графіком погашення - 21.09.2019 року. 02.01.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на заяву - заперечення від представника позивача - адвоката Бартосевича Б.В. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача подав заяву, в якій просить справу розглянути за відсутності позивача ( його представника), позов підтримує повністю та просить такий задовольнити. Не заперечує щодо прийняття заочного рішення у вказаній справі. Відповідач в судове засідання не з`явився через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності. Заперечує щодо позовних вимог та просить суд відмовити в їх задоволенні. Відповідно додо положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Як встановлено судом, 21.09.2018 року між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» (надалі - Банк) укладено кредитний договір № 0115/0869 (надалі-«Кредитний договір»). Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав Відповідачеві кредит у сумі 49 320,00 грн., зі помісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17, 99% річних, з кінцевим строком повернення до 21.09.2021 року. Позичальник (Відповідач) зобов`язаний належним чином використати та повернути в передбачені Кредитним договором строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі. 01.12.2018 року між АТ «Ощадбанк» та ТДВ«СК Ю.ЕС.АЙ», укладено договір добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від (надалі - «Договір страхування»), згідно з яким ТДВ «СК Ю.ЕС.АЙ» бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами Договору страхування, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за Договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, з будь-яких причин. Згідно з виписки по кредитному рахунку відповідача за період з 01.10.2019 року по 02.04.2020 року з 31.01.2020 року Відповідач не виконував свої зобов`язання за Кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: по тіло кредиту - в сумі 28 770.00 гри., проценти за користування кредитом - в сумі 1 721,11 гри., всього - 30 491,11 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед АТ «Ощадбанк» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом понад шістдесят календарних днів, настав страховий випадок. 07.04.2020 року АТ «Ощадбанк» звернувся із заявою про настання страхового випадку до ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ». За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від АТ «Ощадбанк», ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Платіжними дорученнями № 14343 від 27.08.2020 ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатило АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування по зобов`язанням Відповідача в сумі 30 491,11 грн. 20.05.2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Новий кредитор) укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги ( цесії ). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином встановлено, що позивач набула право вимоги до боржника [PERSON] . З метою досудового врегулювання спору позивачем надіслано відповідачу претензію (повідомлення) №10026.03.20-9 від 11.06.2021 року. Однак, відповідачем у добровільному порядку страхове відшкодування у порядку регресу не сплачено. У ст. ст. 516, 517 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора. Зокрема визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. З наданих позивачем на підтвердження вимог документів неможливо проаналізувати та розрахувати наявність заборгованості відповідача перед первісним кредитором, а саме АТ «Ощадбанк», на момент виникнення страхового випадку в наслідок якого ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» сплатила кредитну заборгованість. Як убачається із заяви АТ «Ощадбанк» від 07.04.2022 року №100.08.-17/143 року про настання страхового випадку згідно з договором добровільного страхування кредитів у зв`язку з невиконанням позичальником [PERSON] понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту, датою виникнення заборгованості за договором є 30.01.2020 року, а датою настання страхового випадку є 31.03.2020 року. Водночас відповідачем надана суду виписка з рахунків в національній валюті від 14.02.2023 року за період 21.09.2018 року по 14.02.2023 року, видана АТ «Ощадбанк ,згідно з якою 05.02.2020 року [PERSON] було здійснено поповнення коштів відповідно до договору № 0115/0869 від 21.09.2018 року у розмірі 27 835, 00 грн. Також суду була надана відповідачем довідка АТ «Ощадбанк» від 20 лютого 2023 року за № 0869/01/02, видана [PERSON] в тому, що станом на 20.03.2023 року кредит № 0115/0869 від 21.09.2018 року, оформлений у ТВБВ №10026/0869 філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» погашений у повному обсязі. Заборгованість відсутня. Надана позивачем виписка по рахункам виконавця не дає можливості перевірити врахування сплачених відповідачем сум в рахунок погашення заборгованості та ставить під сумнів факт настання вищеописаного страхового випадку. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При цьому, суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). З огляду на викладене та враховуючи те, що суду не надано належних доказів на підтвердження заборгованості відповідача по кредитному договору, не надано розрахунків такої заборгованості, наявність якої відповідач не визнає, а також приймаючи до уваги те, що позивач не спростував доводів відповідача про неврахування сплачених ним сум за наданими суду квитанціями, вимоги позивача задоволенню не підлягають із зазначених підстав. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог суд відповідно до ст. 141 ЦПК України відмовляє у стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed