Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 19 вересня 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 634, при розірванні шлюбу змінити прізвища позивача на дошлюбне « [PERSON] ». В обґрунтування вимог позову зазначає, що 19 вересня 2009 року було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, під час реєстрації якого позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які, як зазначає позивач проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, відповідач у добровільному порядку надає допомогу на дітей. Спільне життя з відповідачем не склалось із-за непорозуміння та конфліктів з різних причин та з грудня 2015 року з відповідачем шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Крім того, вказує, що з січня 2016 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] від якого має спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Відповідач фактично також має іншу сім`ю. За зазначених обставин вважає примирення з відповідачем не можливим, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Ленинского районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подавши до суду, заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити (а.с. 29-29зворот). В судове засідання відповідач [PERSON] , не з`явився повторно, будь-яких заяв або клопотань, відзову чи заперечень проти позову до суду не надав. Про розгляд справи судом відповідач повідомлявся в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових викликів рекомендованою поштовою кореспонденцією на адресу його місця проживання зареєстрованого у встановленому законом порядку згідно відомостей з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с. 25, 34). Згідно рекомендованих поштових повідомлень, судові відправлення були отримані відповідачем особисто (а.с. 36, 37). Крім того. відповідач викликався до суду в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 40), що відповідно до вказаної ч. 11 ст. 128 ЦПК України, також вважається належним повідомленням відповідача про дату, час і місце розгляду справи. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Частиною 2 статті 274 ЦПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, уразі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи зазначене вище, суд вважає можливим провести розгляд даної справи у відсутності учасників справи, ухваливши по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 19 вересня 2009 року зареєстрували шлюб у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 634 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 15). Під час реєстрації шлюбу з відповідачем, позивач змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 15), яке після розірвання шлюбу просить їй повернути. У шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с. 7) та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Як зазначає позивач з відповідачем примирення вважає неможливим, враховуючи і те, що фактично вона створила нову сім`ю в якій в якій має малолітню дитину, що підтверджується копією наданого позивачем свідоцтвом про народження (а.с. 9). Спору про поділ майна подружжя заявлено не було. Положеннями частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 СК України\~та ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що встановленими у справі обставинами підтверджується не можливість збереження шлюбу між позивачем та відповідачем, на розірвання якого наполягає позивач, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Крім того, при розірванні шлюбу між сторонами підлягає зміні прізвище позивача набуте під час реєстрації шлюбу з відповідачем « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, позивачем було надано до матеріалів справи оригінал свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 19 вересня 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 15), яке позивач просить повернути їй в порядку ч. 1 ст. 96 ЦПК України у заяві до суду від 09 листопада 2022 року (а.с. 14). Згідно ч. 1 ст. 96 ЦПК України, оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу. Враховуючи, що судом справа по суті розглянута, положення ч. 1 ст. 96 ЦПК України, суд вважає можливим, до набрання судовим рішенням законної сили, повернути позивачу наданий нею, зазначений вище, оригінал свідоцтва про шлюб. На підставі викладеного та

Outcome: approved