Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

До Новомиргородського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява заступника керівника Новоукраїнської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Новомиргородської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу, повернення земельної ділянки, в якій позивач вказав, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 21.08.2019 № 11-4423/14-19-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 2 га, розташованої на території Дібрівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області (кадастровий номер 3523881300:02:000:5253), та передано йому у власність для ведення особистого селянського господарства. На підставі зазначеного наказу, державним реєстратором виконавчого комітету Соколівської сільської ради Гончар Г.П., 23.08.2019 року зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.2019 №4387 [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3523881300:02:000:5253 продав [PERSON] . Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номером 3523881300:02:000:5253 площею 2 га перебуває в процесі об`єднання та продовжує перебувати у власності [PERSON] . Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 12.08.2019 року № 6-2414/14-19-сг отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 1820310100:05:000:0658) для ведення особистого селянського господарства. В подальшому, а саме 28.09.2019 року [PERSON] зазначену земельну ділянку відчужено відповідно до договору купівлі-продажу на користь [PERSON] . Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки (наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 21.08.2019 року № 11-4423/14-19-СГ) вдруге безоплатно отримав у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства поза нормами безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. Таким чином, всупереч вимог ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, [PERSON] , діючи за участі представника, при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не повідомив, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 12.08.2019 року № 6-2414/14-19-сг отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 1820310100:05:000:0658) для ведення особистого селянського господарства, яку 28.09.2019 року відчужив відповідно до договору купівлі-продажу, а навпаки, представник повідомив, що [PERSON] своїм правом не скористався. Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, приймаючи рішення про передачу землі у власність, не перевірено факт отримання [PERSON] земельної ділянки. Земельна ділянка площею 2 га кадастровий номер 3523881300:02:000:5253, що розташована на території Дібрівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області (наразі Новомиргородська міська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області) вибула із державної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] правом на безоплатну передачу земельної ділянки одного виду використання, поза волею власника цієї земельної ділянки - на час винесення наказу - держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. При цьому, [PERSON] придбав вказану земельну ділянку в особи, яка з огляду на зазначені обставини, не мала права її отримувати та відчужувати. Крім того, окремо слід зазначити, що до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Турун О.В. звертався через свого представника на підставі виданих довіреностей. 12.08.2019 року представник за довіреністю від імені [PERSON] звернувся до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та серед іншого надав копію довіреності, посвідченої приватним нотаріусом 31.01.2019 року, на підтвердження повноважень діяти від імені [PERSON] . Однак, як вбачається зі змісту даної довіреності, остання містить виправлення прізвища щодо уповноваженої особи, а саме прізвище « [PERSON] » має виправлення букви « Ж » на букву «Ш». Відповідно до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.12.2010 за № 3253/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 23.12.2010 за № 1318/18613, виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене (п.6.13 Правил). На другому аркуші довіреності мається застереження нотаріуса щодо виправлення, однак останнє не містить дати, більше того зазначено «Виправленому на Глажишко вірити». Таким чином, при зверненні до ГУ Держгеокадастру із заявою від 12.08.2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність представником не надано належних документів, що посвідчують його право представляти інтереси [PERSON] . Отже, неналежно виконуючи повноваження щодо регулювання земельних відносин на ввіреній території, ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області допущено порушення вимог ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України, а у майбутньому ним не вжито заходів на їх усунення. На підставі вищевикладеного, позивач просив суд: визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 21.08.2019 року № 11-4423/14-19-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі ріллі, площею 2,0000 га (кадастровий номер 3523881300:02:000:5253); витребувати у [PERSON] на користь Новомиргородської міської радиземельну ділянку загальною площею 2,0000 га в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області від 21.08.2019 №11-4423/14-19-СГ; стягнути з відповідачів судові витрати на користь Кіровоградської обласної прокуратури. Представник прокуратури повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, проте прокурор Любченко В.В. направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов підтримує повністю та просила задовольнити його. Представник Новомиргородської міської ради повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Згідно до ст. 128 ч.7 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи; відповідач [PERSON] відзиву суду не подавав. Згідно до ст. 130 ч.5 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, оскільки судова повістка вручена його представникові. 29 жовтня 2021 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якій він вказав, що відповідач не погоджується із обставинами викладеними у позові та позовні вимоги не визнає. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Згідно з ч.3, ч.4 ст.56 ЦПК України прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами у визначених законом випадках. Представництво прокурором інтересів держави в суді відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Згідно ст. ст. 14, 13, 19 Конституції України земля в Україні є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позовна заява прокурора містить обґрунтування підстав для здійснення прокурором представництва інтересів в суді, передбачених ст. 131-1 Конституції України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України. Згідно з ч. 2, п. «в» ч. 3, ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст. 118 Земельного кодексу України, який передбачає: подачу заяви до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування; надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом зазначених норм права, прийняття відповідним органом державної влади рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність особі, є завершальним етапом безоплатного одержання земельної ділянки у власність та підтверджує реалізацію права особи на одержання земельної ділянки із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації по виду використання. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 12.08.2019 року № 6-2414/14-19-СГ передано у приватну власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 1820310100:05:000:0658) для ведення особистого селянського господарства, про що державним реєстратором реєстраційного відділу Андрушівської районної державної адміністрації Житомирської області 06.09.2019 року проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Після чого, 28.09.2019 року [PERSON] зазначену земельну ділянку було відчужено у відповідності до договору купівлі-продажу на користь [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.23-24 т.1). З моменту реєстрації права власності на земельну ділянку 06.09.2019 року відповідач [PERSON] реалізував своє право на безоплатну передачу земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, що передбачене ст. 116 Земельного кодексу України. Представник за довіреністю від імені [PERSON] , звернувся до ГУ Держдгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (а.с.29 т.1). 12.08.2019 року представник за довіреністю від імені [PERSON] подав заяву до Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га, розташованої на території Дібрівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області для ведення особистого селянського господарства (а.с.38 т.1). Як вбачається із копії довіреності, посвідченої приватним нотаріусом 31.01.2019 року, на підтвердження повноважень діяти від імені [PERSON] , остання містить виправлення прізвища щодо уповноваженої особи, а саме прізвище « [PERSON] » має виправлення букви « Ж » на букву «Ш». На другому аркуші довіреності мається застереження нотаріуса щодо виправлення, однак останнє не містить дати, більше того зазначено «Виправленому на [PERSON] вірити» (а.с.41-42 т.1). Відповідно до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.12.2010 за № 3253/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 23.12.2010 за № 1318/18613, виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене (п.6.13 Правил). Таким чином, при зверненні до ГУ Держгеокадастру із заявою від 12.08.2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність представником не надано належних документів, що посвідчують його право представляти інтереси [PERSON] 21.08.2019 року в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області О.Сліпачук видав наказ № 11-4423/14-19-СГ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 2 га, розташованої на території Дібрівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області (кадастровий номер 3523881300:02:000:5253) та надання її у власність для ведення особистого селянського господарства (а.с.43 т.1). 23.08.2019 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 3523881300:02:000:5253) для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Дібрівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 257721505 (а.с.20-22 т.1). Таким чином, 23.08.2019 року [PERSON] вдруге безоплатно всупереч вимогам ч.4 ст.116 Земельного кодексу України передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га із земель державної власності. 02.10.2019 року [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку, площею 2,0000 га, кадастровий номер 3523881300:02:000:5253, яка розташована на території Дібрівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого в реєстрі за № 4387 (а.с.42-47 т.2). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номером 3523881300:02:000:5253, площею 2 га перебуває в процесі об`єднання та продовжує перебувати у власності [PERSON] (а.с.20-22 т.1). Згідно з ч. 1 ст. 15-1 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених Земельним кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч. 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно з п.п. 13, 30 п. 4 Положенням про Головне управління Держгеокадастру у області, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному законодавством; здійснює державних нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за: веденням державного обліку і реєстрації земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Зазначені вище обставини та норми чинного законодавства свідчать про незаконність наказу ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області № 11-4423/14-19-СГ від 21.08.2019 про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер 3523881300:02:000:5253) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Дібрівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. При цьому, суд враховує, що в порушення норм ч. 8 ст. 118, ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України та ст. ст. 2, 6 Закону України «Про землеустрій», видаючи наказ, відповідач ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області не перевірило відсутність перешкод для надання у власність відповідачу [PERSON] земельної ділянки за даним видом використання та не відмовило у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і у передачі її у власність. Стаття 16 ч.2 ЦК України визначає види способів захисту цивільних прав та інтересів, до переліку яких входить такий спосіб як визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. У зв`язку з наведеним, в даному випадку належним способом захисту цивільного права та законного інтересу держави є визнання незаконним та скасування правового акту індивідуальної дії, а тому підлягає задоволенню позовна вимога про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 21.08.2019 року №11-4423/14-19-СГ. Що стосується позовної вимоги про витребування земельної ділянки у [PERSON] на користь Новомиргородської міської ради, то необхідно вказати наступне. За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, практики Європейського суду з прав людини у справах «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 07.07.2011, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 втручання в право особи на мирне володіння майном має бути законним, повинно переслідувати «суспільний, публічний» інтерес та бути пропорційним визначеним цілям. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно з ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Оскільки земельна ділянка площею 2,0000 га (кадастровий номер 3523881300:02:000:5253), розташована на території Дібрівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності незаконно, то відповідно земельна ділянка підлягає поверненню в державну власність. Суд вважає, що втручання держави в право [PERSON] та [PERSON] на мирне володіння майном є законним, оскільки право власності на земельну ділянку [PERSON] набуто без законних підстав, а тому вказану вище земельну ділянку необхідно витребувати у [PERSON] на користь Новомиргородської міської ради. У зв`язку з наведеним вище позов підлягає задоволенню повністю. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у розмірі 4540,00 грн. підлягає стягненню в рівних долях з відповідачів на користь Кіровоградської обласної прокуратури.

Outcome: approved