Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Богодухівської міської ради Харківської області, ПАТ «НАСК «ОРАНТА», третя особа: [PERSON] , в якому просила стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» спричинену їй матеріальну шкоду на суму 28\~847 грн. 86 коп. та моральну шкоду в розмірі 1\~442 грн. 39 коп.; з Богодухівської міської ради Харківської області спричинену [PERSON] моральну шкоду в розмірі 48\~557 грн. 61 коп. Свої вимоги\~мотивувала тим,\~що вона\~ є\~потерпілою за\~вироком \~Богодухівського районного\~суду Харківської\~області \~від 27\~жовтня 2020\~року,\~відповідно до\~якого водія\~Комунального закладу\~«Богодухівський ліцей\~№2»\~ [PERSON] визнано\~винним в\~скоєні злочину,\~передбаченого ст.\~286\~ч.\~1\~КК України.\~Внаслідок ДТП\~ [PERSON] \~отримала тілесні\~ушкодження у\~вигляді:\~відкритого гвинтоподібного\~перелому правої\~великогомілкової кістки\~ зі\~зміщенням кісткових\~відламків \~середньої тяжкості.\~Згідно полісу\~обов`язкового,\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів \~відповідальність [PERSON] \~як водія\~Комунальний заклад\~«Богодухівський ліцей\~№ 2» застраховано ПАТ "HACK "ОРАНТА". Вважає, якщо шкода завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Ухвалою суду від 16.03.2021 відкрито провадження у справі, визначено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду\~від 31.03.2021\~задоволено клопотання\~третьої особи\~ [PERSON] ,\~провадження у\~справі за\~позовом [PERSON] \~до\~Богодухівської\~міської ради\~Харківської\~області,\~\~ПАТ\~«НАСК «ОРАНТА»,\~\~третя особа:\~ [PERSON] про\~відшкодування\~шкоди,\~завданої\~джерелом\~підвищеної небезпеки\~внаслідок\~вчинення\~злочину зупинено до набрання законної сили вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 27.10.2020 у кримінальному провадженні №613/375/20. Ухвалою суду від 03.02.2022 поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до Богодухівської міської ради Харківської області, третя особа: [PERSON] , про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок вчинення злочину та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08.07.2022 задоволено клопотання представника позивача адвоката Тризни Є.М. Витребувано з Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 19.09.2022 задоволено клопотання представника позивача адвоката Тризни Є.М., залучено [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] до участі у справі як правонаступника позивача [PERSON] . У зв`язку із вступом у справу в якості правонаступника позивача - [PERSON] , 06.10.2022 позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить: стягнути з ПАТ «НАСК ОРАНТА» спричинену [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 28\~847 грн. 86 коп.; стягнути з «НАСК ОРАНТА» витрати на правову допомогу в розмірі 8\~000 грн. 00 коп.; залучити Богодухівську міську раду Харківської області в якості третьої особи. Ухвалою суду від 11.10.2022 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] від 05.10.2022, яка розцінювалась судом як заява про зменшення позовних вимог. Запропоновано відповідачу ПАТ НАСК «Оранта» подати відзив на позов, а третім особам Богодухівській міській раді та [PERSON] подати письмові пояснення щодо позову з урахуванням зазначеної заяви, та відкладено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08.12.2022 закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «НАСК «ОРАНТА», треті особи: Богодухівська міська рада Харківської області, [PERSON] , про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок вчинення злочину. Призначено справу до судового розгляду по суті. Заходи забезпечення позову не вживались. Представник позивача адвокат Тризна Є.М. надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. На задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач ПАТ «НАСК ОРАНТА» в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки рекомендованою кореспонденцією та електронною поштою. 13.04.2021 відповідачем ПАТ «НАСК ОРАНТА» був поданий відзив на первісний позов. У відзиві ПАТ «НАСК ОРАНТА» зазначає, що позовні вимоги [PERSON] у заявленому обсязі є необґрунтованими, незаконними, а тому такими, що не можуть бути задоволенні рішенням суду. Позиція ПАТ «НАСК ОРАНТА» обґрунтована тим, що позивач [PERSON] протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП не подала страховику заяву про страхове відшкодування, як вимагає ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, страхувальник із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, до ПАТ «НАСК ОРАНТА» не звертався. Позивачем не зазначено, яким чином відповідачем ПАТ «НАСК ОРАНТА» були порушені, не визнані або ос порені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду. ПАТ «НАСК ОРАНТА» вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ «НАСК ОРАНТА» на користь позивача вартості пошкоджених особистих речей на загальну суму 1\~400, 00 грн. Зазначає, що наданий товарний чек не є належним, допустимим, достатнім та достовірним доказом розміру спричиненої шкоди, оскільки товарний чек не відповідає вимогам Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13. Крім того, відповідно до п. 31.1 ст. 31 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства. В частині стягнення з відповідача на користь [PERSON] витрат у зв`язку із лікуванням, відповідач ПАТ «НАСК ОРАНТА» зазначає, що визнає позовні вимоги частково, у розмірі 13\~898 грн. 86 коп. ПАТ «НАСК ОРАНТА» зазначає, що позивач просить стягнути кошти, витрачені на лікування, в сумі 27\~357 грн. 61 коп., проте вважає, що сума збитку підлягає зменшенню, оскільки не відшкодовуються вартість чеків неналежної якості, препаратів без призначення лікаря та ті, що не стосуються лікування основного захворювання, предметів догляду. Вважає, що сума моральної шкоди також повинна бути зменшена. Також ПАТ «НАСК ОРАНТА» вважає, що витрати позивача, пов`язані з виконанням Договору про надання юридичної допомоги від 20.12.2019, не повинні бути покладені на НАСК «ОРАНТА», оскільки вважає, що укладення цього Договору не стосується правовідносин, які склалися між позивачем та страховиком. Предметом Договору не є стягнення с ПАТ «НАСК ОРАНТА» страхового відшкодування в зв`язку із його невиплатою відповідно до діючого законодавства України. Відзив від ПАТ «НАСК ОРАНТА» на уточнену позовну заяву не надходив. Від представника Богодухівської міської ради Харківської області 31.03.2021 надійшов відзив на первісний позов, у якому Богодухівська міська рада просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник зазначив, що належним відповідачем має бути Відділ освіти Богодухівської РДА Харківської області, оскільки він володів транспортним засобом автобусом марки АС моделі АС-Р 4234 Мрія, д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП та на час набрання вироком відносно водія [PERSON] законної сили. Після залучення Богодухівської міської ради Харківської області до участі у справі у якості третьої особи, від представника міської ради надійшли пояснення, у яких зазначено, що Богодухівська міська рада не заперечує проти уточненої позовної заяви [PERSON] та виключення міської ради з числа відповідачів по вказаній цивільній справі. На підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 27.10.2020 [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3\~400, 00 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся /а.с.37-38/. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.09.2021 вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 27.10.2020 відносно [PERSON] залишено без змін /а.с.95-96/. З формулювання обвинувачення вбачається, що [PERSON] 4 листопада 2019 року близько 16 год. 15 хв., керуючи технічно - справним автобусом марки АС моделі АС-Р 4234 Мрія, д.н.з. [NUMBER] , який належить відділу освіти Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, рухаючись по автошляху Богодухів - Сінне - Івано-Шийчине, який проходить через перехрестя вул. Космічної м. Богодухова Харківської області, де в районі розташування будинку за адресою: Харківська область м.Богодухів вул.Космічна, буд.3-А, діючи зі злочинною самовпевненістю, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відведення, в порушення вимог п.10.1 Правил Дорожнього руху України, згідно якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», коли пасажир вищезазначеного автобусу [PERSON] , [INFO] , вийшла через двері автобусу і знаходилася в безпосередній близькості біля нього, [PERSON] , перед початком руху не впевнився в тому, що він своїми діями не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, відновив рух керованого ним транспортного засобу - автобусу марки АС моделі АС-Р 4234 Мрія, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого відбувся наїзд на пішохода [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної події пішохід [PERSON] отримала відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/2-БГ/20 від .30.01.2020 року, тілесне ушкодження у вигляді: відкритого гвинтоподібного перелому правої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових відламків, яке за ступенем тяжкості кваліфікується як середньої тяжкості тілесне ушкодження, по критерію тривалості розладу здоров`я терміном не більше 3 тижнів (більше 21-го дня). В діях [PERSON] вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходилися в. причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події. На момент ДТП автобус марки АС моделі АС-Р 4234 Мрія, реєстраційний номер [NUMBER] , належав Відділу освіти Богодухівської РДА /а.с.53-54/. Згідно з рішенням Богодухівської міської ради від 24.12.2020 № 48-VIII створено юридичну особу публічного права - Відділ освіти Богодухівської міської ради Харківської області. Право власності на автобус марки АС моделі АС-Р 4234 Мрія, реєстраційний номер [NUMBER] Відділ освіти набув 02.03.2021, присвоєний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] /а.с.55/. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність Відділу освіти Богодухівської РДА щодо експлуатації автобуса марки АС моделі АС-Р 4234 Мрія, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/6620263 від 13.09.2019, яким передбачено наступні умови страхування: ліміт за шкоду життю та здоров`ю 200\~000,00 гривень; ліміт за шкоду, заподіяну майну 100 000,00 гривень /а.с.39/. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та копії лікарського свідоцтва про смерть № 12-17/82Бгт/21, [INFO] [PERSON] померла /а.с.106/. В порядку ст. 55 ЦПК України, до участі у справі було залучено [PERSON] , яка є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.104/. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини [PERSON] /а.с.105/. Отже, [PERSON] є правонаступником померлої [PERSON] . Згідно із ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч.1\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1\~ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1187 ЦК Україн и,\~джерелом підвищеної\~небезпеки є\~діяльність,\~пов`язана\~з використанням,\~зберіганням або\~утриманням транспортних\~засобів,\~механізмів та\~обладнання,\~використанням,\~зберіганням хімічних,\~радіоактивних,\~вибухо-\~і вогненебезпечних\~та інших\~речовин,\~утриманням диких\~звірів,\~службових собак\~та собак\~бійцівських порід\~тощо,\~що створює\~підвищену небезпеку\~для особи,\~яка цю\~діяльність здійснює,\~та інших\~осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника автобуса марки АС моделі АС-Р 4234 Мрія Відділу освіти Богодухівської РДА, була застрахована в ПАТ «НАСК ОРАНТА», то обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду у межах встановленого страхового ліміту відповідальності покладається на відповідача, як на страховика. Згідно п.3 ч.2\~ст.11 ЦК України\~завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Статтями\~22\~та\~23 ЦК України\~передбачено право особи на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності до ч.2\~ст.22 ЦК України\~збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до\~ст.\~28\~ЗУ\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Позивач в уточненому позові зазначила, що їй завдана шкода, пов`язана з пошкодженням майна потерпілого. Позивач просить стягнути збитки, пов`язані з пошкодженням особистих речей потерпілої, а саме: куртки жіночої вартістю 500,00 грн., брюк жіночих вартістю 250,00 грн., осінніх напівсапожок вартістю 650,00 грн., на підтвердження чого наданий товарний чек, виданий ФОП [PERSON] , на загальну суму 1\~400, 00 грн. /а.с.34/. Відповідач у\~відзиві на\~первісну позовну\~заяву зазначив,\~що у ПАТ «НАСК ОРАНТА» не виникло обов`язку з виплати [PERSON] страхового відшкодування, оскільки сторони у справі, як учасники ДТП, не виконали обов`язки, передбачені статтею\~35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не був повідомлений протягом трьох робочих днів про настання дорожньо-транспортної пригоди, позивачем не подано заяв про страхове відшкодування. Також зазначає, що згідно із п.35.1\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених\~ст.41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Заяву про страхове відшкодування позивачем [PERSON] до страховика не подано. Відповідно до змісту позовної заяви, позивачем не зазначено, яким чином відповідачем НАСК «ОРАНТА» були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду. Згідно з п. 37.1-37.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема: - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; - неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. У постанові від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к, провадження № 13-24кс19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що визначений Законом «Про ОСЦПВВНТЗ» порядок звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні статті 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування. Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини. Застосування положень Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого. Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди. А тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України. Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ». Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до МТСБУ за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до МТСБУ про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 Закону рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи незвернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого статтею 128 КПК України. Отже , МТСБУ приймає таке рішення про здійснення відшкодування (регламентної виплати) також і на підставі рішення суду у разі, якщо спір розглядався в судовому порядку. У постанові КЦС від 21 серпня 2018 року у справі № 227/3573/16-ц касаційний суд висловився про необхідність стягнення страхового відшкодування не зважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах необхідного строку, а в постанові ККС від 30 серпня 2018 року у справі № 732/865/16-к посилання страховика на те, що потерпілий не звертався до нього із заявою про виплату страхового відшкодування, було відхилено касаційним судом. У постанові колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 березня 2018 року у справі № 910/426/17 суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій і зазначив таке: «потерпіла особа не зобов`язана звертатися до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди. Таке право, враховуючи висновок, викладений у рішенні Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002, може бути реалізоване безпосередньо шляхом подання відповідного позову до суду. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту». У системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права. Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 13 ЦК України, сторони повинні діяти добросовісно, не порушуючи права інших осіб - учасників цих правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. У постанові від 14 грудня 2021 року (справа № 147/66/17, провадження № 14-95цс20), Велика Палата Верховного Суду зазначила, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону № 1961-IV). Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18)). В іншій постанові Великої Палати Верховного Суду зроблено висновок, що зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV річний строк є преклюзивним і поновленню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19). Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілої особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку. Судом встановлено, що ДТП сталась 04 листопада 2019 року, а позивач [PERSON] звернулась з позовом до страховика (страхової компанії) 15 березня 2021 року, тобто поза межами річного строку та з відповідною заявою в позасудовому порядку до страховика також не зверталась. Звертаючись до суду, позивач не посилається на те, що незвернення до страховика (страхової компанії) було обумовлене обставинами, які не залежали від її дій, та нею було здійснено розумних, необхідних та достатніх заходів щодо такого відшкодування, а тому, з огляду на вищевикладене підстави для задоволення позову в частині стягнення страхового відшкодування з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за шкоду, заподіяну майну потерпілого в сумі 1400. 00 грн., відсутні. Представник відповідача\~ПАТ «НАСК\~«ОРАНТА» також\~зазначив,\~що наданий\~позивачем товарний\~чек не\~є належним\~та достовірним\~доказом розміру\~спричиненої шкоди.\~Наданий позивачем\~товарний чек\~не відповідає\~нормам Положення\~про форму\~та зміст\~розрахункових документів,\~затвердженого наказом\~Міністерства фінансів\~України від\~21.01.2016\~№ 13.\~Крім того,\~відповідно до\~п.\~31.1\~ст.\~31\~ЗУ\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів», розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства. Тому вважає необґрунтованими та незаконними позовні вимоги позивача в частині стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» шкоди, завданої майну потерпілої, на суму 1400,00 грн. Однак, враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» шкоди, завданої майну потерпілої на суму 1400,00 грн. не підлягають задоволенню, у зв`язку з тим, що позивач пропустила встановлений річний строк звернення до страховика із заявою про страхове відшкодування, та не довела, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої причини, суд не надає оцінку іншим аргументам представника відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення шкоди, завданої майну потерпілої, на суму 1400,00 грн. Щодо стягнення шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд зазначає про таке. Відповідно до п. 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із п. 23.1. ст. 23 ЗУ\~«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: - шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; - шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; - шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; - моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; - шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до\~абзацу першого\~п.\~24.1.\~ст.\~24\~ЗУ\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до\~абзацу третього\~п.\~24.1.\~статті 24\~ЗУ\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. На підтвердження вимог в цій частині позивачем надано медичні виписки №№ 5541, 4913, видані Богодухівською ЦРЛ, відповідно до яких до приймального відділення Богодухівської ЦРЛ 04.11.2019 з діагнозом відкритий перелом кісток правої гомілки в с/з, садна в/з лівого стегна, гематома, серома лівого стегна, травматичний шок І ст., 04.11.2019 ШМД була доставлена [PERSON] , [INFO] /а.с.3-8/. З наданих виписок вбачається, яке лікування проходила потерпіла [PERSON] , які їй ставили діагнози, які аналізи вона здавала та які ліки їй призначали у зв`язку з лікуванням. Виписки датовані періодом після ДТП та відповідають часу лікування потерпілої. Пацієнту проводились регулярні аналізи та перев`язки, призначались такі препарати як: глюкоза, вітамін С, розчин Рінгера, реосорбілакт, етамзілат, вікасол, фіз. р-н, дексалгін, цефтриаксон, дексометазон, гіпсова лангета, ізосол, лепосепт, метреса, еуфілін, мілдрокард, торасемід, вітамін В12, кейвер, супрастин. Крім того, на підтвердження витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілої, позивачем надано наступні докази: - рахунок-фактура № 26/11/087 від 26.11.2019, виданий ФОП [PERSON] , за апарат зовнішньої фіксації на загальну суму 12\~000, 00 грн. /а.с.9/; - чеки із аптек за придбання медичних препаратів та засобів\~на загальну суму 27\~447 грн. 86 коп. /а.с.10-32/. Як зазначає позивач в уточненій позовній заяві, з них 23\~589 грн. 62 коп. витрачено на ліки та медичні засоби, а 3\~858 грн. 24 коп. витрачено на супутні лікуванню витрати (памперси, бинти, серветки, вода, інші медичні препарати та засоби). - рахунок 14418 від 03.03.2020 за жорстку\~шину для ноги\~з 4-ма\~металевими ребрами\~жорсткості ТУТОР-Н, розмір XL на загальну суму 1283, 00 грн. /а.с.33/. Щодо стягнення\~шкоди, заподіяної\~здоров`ю\~або життю\~потерпілого,\~а саме\~шкоди,\~яка пов`язана з лікуванням потерпілої, представник відповідача у відзиві зазначив, що наданими чеками сума шкоди підтверджена не в повному обсязі, оскільки деякі чеки неналежної якості, а деякі чеки містять відомості про препарати, які лікарем не призначалися або такі, що не стосуються лікування основного захворювання, предмети догляду. Відповідно до наданих чеків та рахунків, позивач просить стягнути з відповідача шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілої, в загальній сумі 27\~447 грн. 86 коп. В чеках, наданих на підтвердження придбання медикаментів, відображені препарати, що призначали потерпілій, які зазначені у медичних виписках. Також надані чеки на придбання пелюшок, шприців, пластирів, бинтів, перекису водню, пристріїв для переливання крові, хірургічних рукавичок, катетерів, тощо. Необхідність придбання подібного роду речей та препаратів зазвичай не находить окремого відображення у призначеннях лікарів, однак їх застосування є природнім при травмах, отриманих потерпілим внаслідок ДТП, тому суд вважає, що витрати на перелічені речі та медикаменти відносяться до витрат на лікування, при цьому звертає увагу, що дати на чеках відповідають періоду лікування. Чек на а.с. 10, чек на а.с. 14, чеки № 0000009119 - а.с.12, № 0000009176 на а.с. 18, № 0000009189 на а.с. 19, № 0000009205 на а.с. 22, № 0000009226 на а.с. 23, № 0000009222 на а.с.25, № 0000009078 на а.с. 26, № 272919 на а.с. 26, № 0000009160 на а.с. 27, 0000009166 на а.с. 27, № 338275 на а.с. 28, №№ 000000209, 0000009249, 0000009242, 0000009243 на а.с. 29, № 0000009885 на а.с. 30, №№ 97152, 287603 на а.с. 31, № 286471 на а.с. 32 суд не бере до уваги на тій підставі, що деякі чеки неналежної якості, з яких неможливо встановити який саме медичний препарат чи засіб було придбано, дату їх придбання або суму, на яку було придбано медичні засоби чи препарати. Крім того, в зазначених чеках вказані медичні препарати, які не відображені у медичних виписках. В цілому чеками, за виключенням вище перелічених, підтверджені витрати на медичні препарати на суму 8 225 грн. 72 коп. Також у чеках були зазначені медичні препарати, які, відповідно до медичних виписок, [PERSON] не призначались, тому сума вартості медичних препаратів, таких як, зокрема [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Венофер тощо, виключена з загальної суми шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого. Щодо рахунку [NUMBER] від 03.03.2020 за жорстку\~шину для ноги\~з 4-ма\~металевими ребрами\~жорсткості ТУТОР-Н, розмір XL на загальну суму 1283, 00 грн., суд зазначає, що рахунок виданий на ім`я позивача [PERSON] , на підтвердження оплати рахунку на суму 1283, 00 грн. надано копію фіскального чека. Враховуючи, діагноз, з яким [PERSON] була доставлена до лікарні, зокрема відкритий перелом кісток правої гомілки, суд вважає наданий позивачем доказ належним та допустимим, та таким, що підтверджує витрати позивача на лікування потерпілої [PERSON] . Щодо наданого рахунку-фактури № 26/11/087 від 26.11.2019 за апарат зовнішньої фіксації на загальну суму 12\~000, 00 грн. суд зазначає, що, хоча рахунок датований після подій ДТП, з рахунку не вбачається хто є одержувачем та платником товару, крім того, позивачем суду не надано доказів оплати товару по вказаному рахунку, у зв`язку з чим суд не може взяти до уваги наданий доказ. На підставі наданих позивачем доказів судом встановлено, що позивачу заподіяно шкоди життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме: шкоди,\~яка пов`язана з лікуванням потерпілого в загальному розмірі 9\~508 грн. 72 коп. Таким чином, враховуючи позицію Верховного суду щодо звернення позивача за страховим відшкодуванням безпосередньо до суду, без попереднього звернення до страховика, той факт, що позивач звернулась до суду в межах строків, встановлених п. 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто здійснила волевиявлення, спрямоване на одержання компенсації від страховика, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення шкоди, завданої життю та здоров`ю потерпілого, а саме шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, підлягають частковому задоволенню та підлягають стягненню з відповідача ПАТ «НАСК ОРАНТА» в сумі 9\~508 грн. 72 коп. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне. З п. 3 ч. п. 1 статті 133 ЦПК України\~вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Позивачем надано договір про надання правової допомоги від 20.01.2022, з якого вбачається, що адвокат приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу Клієнту [PERSON] , а клієнт сплачує адвокату вартість юридичних послуг адвоката (гонорар) /а.с.107/. Крім того, позивачем надано Додаткову угоду № 1 від 03.10.2022 до договору про надання правової допомоги від 20.01.2022, яка визначає порядок оплати юридичних послуг у цивільній справі, яка розглядається. Сторони домовились, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначається у вигляді фіксованої суми 8\~000, 00 грн. /а.с.161/. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд, виходячи з положень\~ст.137 ЦПК, вважає розмір витрат, зазначений позивачем, співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг та ціною позову. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просила стягнути матеріальну шкоду в сумі 28\~847 грн. 86 коп., судом частково задоволено позовні вимоги в сумі 9\~508 грн. 72 коп., тобто позовні вимоги задоволені на 33 %. Отже, виходячи з правил, закріплених статтею 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, зі зменшенням заявленої суми пропорційно розміру суми, стягнення якої було частково задоволено, що відповідає 33 % від суми вимог та дорівнює 2\~640, 00 грн. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стаття 4 Закону України «Про судовий збір» вказує, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 гривень та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 11350 гривень. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 299 грн. 64 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial