Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» в особі Хмельницької обласної дирекції (далі - позивач, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК») через представника Галюк В.В. звернулось до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), обґрунтовуючи підставність позову тим, що 18.02.2021 між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено заяву - договір №2021/І_С/082-000202 (договір карткового рахунку) шляхом акцептування договору №2021/ОВР/082-000108 від 18.02.2021, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у вигляді встановленого ліміту дозволеного овердрафту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування овердрафтом, максимальна сума кредиту - 300 000,00 грн., процентна ставка в пільговий період (перші 30 днів з дня виникнення заборгованості) - 0,00 % річних., фіксована процентна ставка (з 31 дня після виникнення заборгованості на весь строк дії кредитного договору при непогашенні заборгованості в повному розмірі протягом пільгового періоду) - 42,0 % в місяць, на суму простроченої заборгованості за дозволеним овердрафтом нараховуються проценти в розмірі, визначеному Програмою кредитування та зазначеному у підписаній клієнтом заяві на приєднання в розмірі 48 % річних. Банк виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, утім відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного погашення кредиту допустив заборгованості станом на 13.10.2021, яка становить 24 987,74 грн. та складається з наступного: 0,00 грн. - заборгованість по кредиту поточна; 19 980,06 грн. - заборгованість по кредиту прострочена; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками поточна; 1 834,96 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками прострочена, яку у добровільному порядку не погашає, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Ухвалою суду від 13.12.2022 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, в заяві просив про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач повідомлявся про день та час розгляду справи шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, яка була встановлена судом за інформацією відповідного органу. Судом встановлено, що копія позовної заяви з додатками та судовими повістками повернулись на адресу суду з відділення поштового зв`язку з відміткою про «відсутність адресата за вказаною адресою». За змістом пунктів 992, 993 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, ч.2, 4, 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посиланням на відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, відмовою адресата від одержання, тощо, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. За таких обставин, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності сторін спору на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, про що було постановлено ухвалу 27.03.2023. Ураховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив, що 18.02.2021 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було підписано Заяву - Договір №2021/І_С/082-000202 (договір карткового рахунку)(а.с.6). Як слідує із вказаної Заяви, вона разом з Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками банку, Тарифним планом, Умовами банківських продуктів, що розміщені на сайті Банку є договором комплексного банківського обслуговування укладеним між ПАТ АБ «Укргазбанк» та клієнтом. Розділом 4 "Паспорт споживчого кредиту" зазначеної вище заяви-договору встановлено, що між сторонами укладено Договір №2021/ОВР/082-000108 від 18.02.2021, відповідно до якого банк пропонує програму кредитування пакет «ЕКО-кредитка», орієнтовна сума кредиту 10 000,00 грн., можлива сума кредиту 300 000,00 грн., щомісячний платіж по кредиту 0,00 % мінімум 0,00 грн., пільговий період 30 днів, строк кредитування 12 місяців, процентна ставка 42 % річних, процентна ставка на пільговий період 0,00001 % річних, процентна ставка на прострочену заборгованість 48 % річних, комісія за видачу кредиту встановлення кредиту без ПДВ 2,99 %, загальні витрати за кредитом: реальна річна процентна ставка 49,73 % річних, проценти 2652,89 грн., комісії, платежі за додаткові та супутні послуги 299,00 грн., разом 2951,89 грн. Вказаний договір підписано сторонами. На виконання вищезазначеного договору відповідачу видано платіжну картку, що підтверджується розписка про її отримання від 18.02.2021 (а.с.6 на звороті). Отримання відповідачем відповідно до зазначеного вище договору від позивача грошових коштів підтверджується випискою по особовому рахунку за договором за період з 18.02.2021 по 13.10.2021 (а.с.13-14). Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом щодо передачі відповідачеві грошових коштів та користування ними. Згідно розрахунку заборгованість за договором №2021/ОВР/082-000108 від 18.02.2021 станом на 13.10.2021 заборгованість відповідача перед банком становить 24 987,74 грн. та складається з наступного: 0,00 грн. - заборгованість по кредиту поточна; 19 980,06 грн. - заборгованість по кредиту прострочена; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками поточна; 3172,72 грн. - заборгованість по процентах прострочена; 1 834,96 грн. - заборгованість по платежах за ч.2 ст.625 ЦК України, яку відповідач у добровільному порядку не погашає (а.с.12). Судом встановлено, що 01.07.2021 за вих. №2129/24900/2021 та вих. №2129/24901/2021 на дві адреси відповідача було направлено вимога про дострокове виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором (а.с.4,5). Як було встановлено дана вимогам залишена відповідачем без належного реагування. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих за кредитним договором та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальника. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписами абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отож у разі укладення кредитного договору проценти за користування кредитними коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства ) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються в самому договорі ). Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, зокрема боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ураховуючи, що фактично отримані та використовувані [PERSON] позичені кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, на підставі частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, тому останній вправі вимагати захисту своїх прав та майнових інтересів через суд шляхом стягнення із боржника заборгованої, фактично отриманої суми кредитних коштів. Водночас як було встановлено судом банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, звернувшись у липні 2021 року до відповідача із досудовою вимогою. Встановлені судом обставини свідчать, що кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, тощо, отож право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припинилось з липня 2021 року шляхом пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Як убачається із розрахунку та наданих представником позивача доказів до позову, розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом станом на 01.07.2021 складає: 16 071,11 грн. сума заборгованості по кредиту (поточна); сума нарахованих процентів (поточна) 462,32 грн.; сума заборгованості по кредиту (прострочена) - 3908,95 грн.; сума нарахованих процентів (прострочена) 112, 45 грн., отож заборгованість по кредиту станом на 01.07.2021 становить 19 980,06 грн., тоді як заборгованість по процентах склала 574,77 грн., а згідно виписки по рахунку відповідача та розрахунку заборгованості сума сплачених відповідачем процентів після 01.07.2021 становить 597,76 грн. Слід зауважити, що позивачем відповідно до позовних вимог заявлено до стягнення 24 987,74 грн., тоді як складові сум заборгованості визначено як 19 980,06 грн. - заборгованість по кредиту прострочена та 1 834,96 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками прострочена, що складає 21815,02 грн., тоді як вимоги до [PERSON] , на підставі статей 625, 1048 ЦК України, позивачем не пред`являлись, що є безумовним правом позичальника. Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, у співставленні позовних вимог до наданих до позову доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме: станом на 13.10.2021 із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитом у розмірі 19 957,07 грн., (19 980, 06 грн. - (597,76 грн (сума сплачених процентів) - 574,77 грн (сума нарахованих процентів 462,32 грн. + 112, 45 грн.), в решті позову суд відмовляє за безпідставності та недоведеності. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені банком судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 1981,51 грн. (2 481,00 х 19 957,07 : 24 987,74), решту судового збору слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: partial