Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом у порядку Закону України «Про захист прав споживачів» із вимогами до ТОВ «Солд-Аут» про стягнення суми вартості оплаченого квитка з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми, що разом становить 4095 грн., а також моральної шкоди у розмірі 2000 грн. та понесених судових витрат. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.06.2022 року позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Солд-Аут» про захист прав споживача передано на розгляд до Оболонськго районного суду м. Києва за правилами територіальної підсудності. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 15.12.2019 року у організатора ТОВ «Солд-Аут» придбано квиток на концерт вартістю 3900 грн. за №1724442329. Дата запланованого концерту 03.12.2020 року, однак зобов`язання організатором концерту не виконані, послуги за договором не надані з незалежних від позивача причин, грошові кошти організатором концерту не повернуті. У квітні 2021 року позивач звертався до ТОВ «Солд-Аут» з письмовою вимогою та заявою про повернення коштів. У відповідь на свої звернення [PERSON] отримав відмову, що й стало приводом для звернення до суду. Крім того, [PERSON] зазначає, що своїми протиправним діями, ігноруванням законних вимог та безпідставним утриманням коштів відповідачем йому заподіяно моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 2000 грн. Представник позивача у судовому засідання позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просив про задоволення позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, у зв`язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу за його відсутності за наявними у справі доказами та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступне. 15.12.2019 року [PERSON] у ТОВ «Солд-Аут» придбано квиток на концерт та перераховано безготівковим розрахунком 3915 грн. (а.с. 11). Дата запланованого концерту 03.12.2020 року, однак зобов`язання організатором концерту ТОВ «Солд-Аут» не виконані, послуги за договором не надані з незалежних від позивача причин, грошові кошти організатором концерту не повернуті. Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, відповідач повинен подати належні та допустимі докази на спростування тих обставин, про які вказує у позовній заяві позивач, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому ТОВ «Солд-Аут» не надано суду жодного належного та допустимого доказу на спростування позовних вимог, належного виконання зобов`язань, або ж повернення коштів за ненадані послуги. Більше того, згідно відповідей ТОВ «Солд-Аут» на вимогу та заяву [PERSON] про повернення коштів отримано відмову, в тому числі з посиланням на форс мажорні обставини, які, начебто, надають право організаторам вирішувати в односторонньому порядку щодо повернення коштів або ж перенесення заходу (а.с.5-8). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування, а також на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ч.4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення. Таким чином, навіть наявність форс-мажорних обставин, не позбавляє позивача права на повернення сплачених ним грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг. З огляду на зазначене, вимога [PERSON] про повернення коштів за оплачений квиток є законною та обґрунтованою. При цьому, з долученої копії квитка № 1724442329 придбаного на концерт «HAUSER» вбачається, що його вартість становить - 3700 грн., у ньому ж зазначено, що сервісний збір складає - 195 грн., гар.пов 90% - 20 грн. (а.с.10). Таким чином, на думку суду, з ТОВ «Солд-Аут» на користь [PERSON] підлягає стягненню саме вартість сплаченого квитка у розмірі 3700 грн. без врахування додаткових зборів отримання відповідачем яких не підтверджено. Більше того, сам [PERSON] у своїй письмовій заяві до ТОВ «Солд-Аут» просив повернути йому саме 3 700 грн. вартості послуги (квитка на концерт «HAUSER») (а.с. 4, 9). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Стаття 5 ЦПК України передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У постанові Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі № 910/7164/19 зроблено висновок, що суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення або захисту в обраний спосіб. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. З огляду на вищевикладене суд робить висновок, що позивач ініціюючи позов мав самостійно обрати ефективний спосіб захисту порушеного права. При цьому [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про захист прав споживачів, що передбачає використання спеціальних норм законодавства України, а саме Закону України «Про захист прав споживачів». Права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) визначені ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», в тому числі нарахування пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення, якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Крім того, право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до спеціальної норми закону визначено ст. 4. В свою чергу, ініціюючи стягнення із відповідача інфляційних втрат, 3% річних від простроченої суми та про відшкодування моральної шкоди позивач посилається на норми ЦК України, які спірні правовідносини не регулюють. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, з огляду на позовні вимоги і їх обґрунтування, вимога про стягнення із відповідача інфляційних втрат, 3% річних від простроченої суми, в межах розгляду справи про захист прав споживача не підлягає задоволенню Крім того, відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження дефекту в продукції і заподіяння у зв`язку з цим моральної шкоди тягнуть за собою відмову у задоволенні позову в цій частині. Відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної частини вимог. За таких обставин судовий збір стягується з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial