Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області звернувся до суду з даним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Батьки не перебували, у шлюбі проживали за адресою: [ADDRESS] . У квітні 2020 року Бердичівським міським центром соціальних служб надавалися соціальні послуги [PERSON] , оскільки мати дитини залишила їх. Однак батько дитини не виконував рекомендацій центру надання соціальних послуг, зловживав алкоголем. З червня 2020 року мати [PERSON] забрала доньку на виховання до себе, проживала з нею за адресою: [ADDRESS] , перебувала під соціальним супроводом центру надання соціальних послуг. 05.02.2021 малолітня дитина [PERSON] була виявлена працівниками поліції за адресою: [ADDRESS] з матір`ю, її співмешканцем, які перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння. Дитина була поміщена до Бердичівської районної лікарні. Мати не відвідувала дитину, не з`являлася до міської служби у справах дітей щоб з`ясувати місце перебування дитини, вирішення її подальшої долі. Працівниками міської служби у справах дітей відвідано батька дитини [PERSON] , він також зловживав спиртними напоями, ніде не працював, не міг займатися вихованням доньки. В ході проведеної роботи було знайдено рідну сестру відповідачки - [PERSON] до якої дитину тимчасово влаштували на виховання. 19.02.2021 міською службою у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради взято на облік [PERSON] , [INFO] , як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, по причині ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Органом опіки та піклування - виконавчим комітетом Бердичівської міської ради в березні 2021 року подано позовну заяву до Бердичівського міськрайонного суду про відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від батьків без позбавлення їх батьківських прав, стягнення з них аліментів. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.06.2021 року задоволені позовні вимоги органу опіки та піклування, дитину [PERSON] відібрано від батьків. 13.07.2021 року наказом міської служби у справах дітей № 80 дитину поставлено на первинний облік дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 10.08.2021 року №203 дитині надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, встановлено опіку, призначено опікуном [PERSON] . В даний час дитина проживає у сім`ї опікуна , відвідує гімназію № 1 м. Бердичева. Протягом останнього року батьки [PERSON] самоусунулися від участі у житті дитини, не цікавилися життям, здоров`ям. Місце проживання батька [PERSON] в даний час не відоме. Мати проживає за адресою: [ADDRESS] , де не має умов для проживання дитини. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] не проявляють інтерес до дитини, не вживають жодних заходів для повернення доньки, не зробили висновків, не змінили ставлення до виконання батьківських обов`язків, членами комісії одноголосно прийнято рішення про доцільність підготовки та подання до суду позову та висновку про позбавлення їх батьківських прав. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.11.2022 відкрито загальне провадження у справі ( а.с. 40). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.01.2023 закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду ( а.с. 54). Представник органу опіки та піклування Бердичівської міської ради Орел Л.І. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні 22.02.2023 представник позивача підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. З вказаних причин суд прийшов до висновку, що відповідачі недобросовісно користуються своїми процесуальними правами, оскільки до суду не з`явилися, відзив на позовну заяву не надали. Свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою відповідачки [PERSON] та опікуном дитини, суду пояснила, що з 2021 року поведінка відповідачів не змінилася. З дитиною вони не спілкуються, аліменти на її утримання не сплачують. [PERSON] , останній раз бачила дитину в березні 2021 року. Дівчинка боїться щоб її не повернули назад жити до матері. Вказала, що у відповідачки [PERSON] ще було двоє дітей відносно яких вона позбавлена батьківських прав. Відповідача [PERSON] вони бачили влітку 2022 року, він був в стані алкогольного сп"яніння, дав дитині 50 грн., щоб вона купила морозиво. Дитина впізнала батька, але підходити до нього боялася. Свідок [PERSON] суду повідомив, що з лютого 2021 року дівчинка проживає в його родині. Відповідачка [PERSON] останній раз бачила дочку в березні 2021 року, двічі давала кошти. [PERSON] вони бачили влітку 2022 року. Вказав, що дівчинка боїться нетверезих чоловіків. Після того як [PERSON] почала з ними жити вона змінилася, почала говорити, спілкується з однолітками, вони в 2021 році їздили відпочивати на море, вона просить їх не віддавати її матері, бо вона п"є. Свідок [PERSON] є сусідкою опікунів. Пояснила, що [PERSON] приходить до її дітей гратися. Коли [PERSON] почала проживати з її сусідами, то вона просто не розмовляла, була залякана, на даний час дівчинка змінилася, спілкується з дітьми, стала привітна. Батьків [PERSON] вона ніколи не бачила. Чула, як [PERSON] називає батьками опікунів. Суд, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно листа БМЦСС від 22.03.20212 №342 з червня 2020 мати [PERSON] забрала доньку на виховання до себе, проживала з нею за адресою: [ADDRESS] , перебувала під соціальним супроводом центру надання соціальних послуг (а.с.9). 19.02.2021 міською службою у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради взято на облік [PERSON] , [INFO] , як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, по причині ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, що підтверджується Наказом №21 від 19.02.2021 (а.с.8). Працівниками служби направлено лист до Бердичівського РВ поліції щодо притягнення [PERSON] , [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП . Постановою Бердичівського міськрайонного суду від 15.03.2021 [PERSON] притягнуто до адмінвідповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.10) Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.06.2021 року задоволені позовні вимоги органу опіки та піклування, дитину [PERSON] відібрано у батьків без позбавлення їх батьківських прав (а.с.11-16). Згідно наказу міської служби у справах дітей від 13.07.2021 року № 80 дитину поставлено на первинний облік дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.17). Рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 10.08.2021 року №203 дитині надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, встановлено опіку, призначено опікуном [PERSON] (а.с.18). Міською службою у справах дітей 13.10.2021 року направлено повідомлення №791 до КУ «Центр надання соціальних послуг» для надання соціальних послуг батькам (а.с.19). На час розгляду справи в суді дитина проживає у сім`ї опікуна за адресою: [ADDRESS] , відвідує гімназію № 1 м. Бердичева. Умови проживання дитини задовільні, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 14.110.2022 (а.с.29). Відповідачі самоусунулися від участі у житті дитини, не цікавляться життям, здоров`ям дитини. Зокрема, відповідачі не сплачують аліменти на утримання дитини, мають заборгованість по аліментам, що підтверджується повідомленнями Бердичівського ВДВС від 28.09.2022 (а.с.25-26). Відповідачі навчанням дитини не цікавляться, зокрема не відвідували дитину в дитячому садочку, що підтверджується характеристикою ДНЗ №22 "Золота рибка" від 20.09.2022 (а.с.24) Згідно акту обстеження умов проживання від 14.10.2022 [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , не має умов для проживання дитини (а.с.23). Відповідно до інформації КУ «Центр надання адміністративних послуг» від 12.09.2022 у зв`язку з тим, що [PERSON] , [PERSON] змінили місце проживання соціальні послуги їм не надавалися. 20.10.2021 на адресу Махнівської сільської територіальної громади 20.10.2021 року направлено лист про надання соціальних послуг [PERSON] за місцем реєстрації: [ADDRESS] службою у справах дітей 11.10.2022 року на адресу голови Махнівської сільської територіальної громади направлено лист № 616 про надання інформації щодо надання соціальних послуг [PERSON] . На електронну адресу міської служби у справах дітей 10.10.2022 надійшла відповідь № 42 про те, що відділом соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Махнівської сільської ради [PERSON] було надано такі соціальні послуги: інформування, консультування, бесіди стосовно відповідального батьківства, здорового способу життя, дотримання санітарно- гігієнічних норм в будинку (а.с.27-28). На засідання комісії з питань захисту прав дитини 21.09.2022, 19.10.2022 батьки не з`явилися. На комісії 19.10.2022 з`ясована думка дитини щодо позбавлення її батьків батьківських прав в присутності опікуна [PERSON] . Наведене підтверджується також Висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно якого, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] не проявляють інтерес до дитини, не вживають жодних заходів для повернення доньки, не зробили висновків, не змінили ставлення до виконання батьківських обов`язків, членами комісії одноголосно прийнято рішення про доцільність позбавлення їх батьківських прав (а.с.32-34). Викладені факти свідчать, що відповідачі свідомо самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про психічний і духовний розвиток дитини, не готують її до самостійного життя, не забезпечують необхідним харчуванням, не створюють умов для отримання дитиною освіти, не створюють належних умов для проживання та розвитку дитини, не цікавляться її здоров`ям, нехтують потребами дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення батьків від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України). Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, яке надасть їй полегшення, тому необхідно оцінити позитивний результат для дитини, який має настати. Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Такого ж висновку і дійшов ВССУ в ухвалі від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц ВССУ зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вказав, що потрібно встановити винну поведінку батька щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, чи можливо змінити його поведінку в кращу сторону попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а також сприяти захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування та перевірити ставлення дитини до свого батька. ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17). Оскільки у судовому засіданні беззаперечно встановлено, що відповідачі протягом тривалого часу не спілкуються з дитиною, матеріально її не утримують, не піклуються про фізичний і духовний розвиток, а вихованням та утриманням дитини займається тітка, яка є її оіпкуном, тому суд переконаний, що така поведінка відповідачів аж ніяк не свідчить про їх бажання надалі мати та виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітньої доньки. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved