Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , про усунення перешкод в користуванні житлом. Позов мотивований тим, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.01.2014 року та ухвали суду від 13.09.2021 року, між сторонами поділено майно подружжя та визнано за кожним право власності по 1/2 частини квартири [ADDRESS] , загальною прощею 49,1 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м. Таким чином сторони є співвласниками вказаного майна. З січня 2022 року [PERSON] почав переоформлювати право власності на 1/2 частини вказаного житла, намагався здійснити обстеження поділеної квартири і в подальшому вчинити реєстраційні діє, але безрезультатно, оскільки відповідач змінила вхідні замки на дверях та безпричинно не пускає позивача до житла. [PERSON] посилається на те, що він був обмежений у доступі та не має можливості потрапити до своєї квартири, оскільки з боку [PERSON] безпричинно чиняться перешкоди у реалізації прав позивача. [PERSON] звертався до органів поліції, але отримав відповідь про те, що не встановлено наявності кримінального правопорушення з боку відповідача та рекомендовано звернутись до суду. У зв`язку з чим [PERSON] вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Таким чином позивач просить суд: зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у користуванні та розпоряджанні квартирою [ADDRESS] , загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м.; зобов`язати відповідача забезпечити позивачу вільний доступ до квартири [ADDRESS] , загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м. Ухвалою судді від 05.09.2022 року дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від сторін не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач повідомлялась про відкриття провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін шляхом надсилання за місцем проживання відповідної ухвали разом з матеріалами справи, але конверт повернувся до суду із зазначенням «за закінченням терміну зберігання». Також відповідач повідомлялась про відкриття провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін шляхом розміщення інформації на сторінці Добропільського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет. Відповідач не надала заперечення щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, не скористався правом надання відзиву на позовну заяву. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 31.03.2020 року. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.01.2014 року та ухвали суду від 13.09.2021 року, між сторонами поділено майно подружжя та визнано за кожним право власності по 1/2 частини квартири [ADDRESS] , загальною прощею 49,1 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м. Рішення набрало законної сили 25.01.2014 року, а ухвала суду набрала законної сили 13.09.2021 року. Рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Добропільського міськрайонного суду Донецької області №63122109 від 28.01.2022 року [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , оскільки останній не усунув обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію. Але зазначене рішення державного реєстратора виконавчого комітету Добропільського міськрайонного суду Донецької області, не позбавляє позивача права власності на свою частку зазначеної квартири, яке виникло на підставі судового рішення, що набрало законної сили. Отже [PERSON] являється співвласником вказаної квартири на підставі вищевказаного рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.01.2014 року. 05.01.2022 року позивач звернувся до відділу поліції №1 Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області з приводу того, що колишня дружина [PERSON] не відчиняє йому двері та працівникам БТІ, тобто створює перешкоди в користуванні житлом. Відповідно до листа начальника відділу поліції №1 Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області №3147/302/02-2022 від 07.02.2022 року встановлено, що відділом поліції не встановлено наявності кримінального правопорушення з боку відповідача та рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання по суті. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником майна. Право користування є складовою частиною права власності на майно та припиняється автоматично з припиненням права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.ст.391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, а також те, що власник має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, відповідач створює позивачу перешкоди у здійсненні ним свого права користування та розпорядження своїм нерухомим майном та позбавляє можливості використовувати квартиру за власником розсудом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved