Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.05.2006 року у розмірі 23088,80 грн. станом на 30.04.2021, та стягнути витрати по оплаті судового збору, посилаючись на те, що відповідач звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 18.05.2006. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 3100 грн. Щодо зміни кредитного ліміту, Банк керується п. п. 3.2, 3.3 Договору, на підставі яких відповідач дав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 30.04.2021 має заборгованість - 23088,80 грн., яка складається з наступного: 2824,02 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 20264,78 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав позивача. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні вказаного позову, посилаючись на те, що копію кредитного договору від 18.05.2006 додано до позову не було, та доказів того, що вона ознайомилась з «Умовами і Правилами надання банківських послуг», підписи в наданій до суду заяві є підробленими, та вказана заява є не до кінця заповненою, а тому не може бути доказом по справі. Крім того, не надано доказів отримання кредитних коштів, а розрахунок заборгованості та виписка з банку не скріплені печаткою банку, та не підписані уповноваженим на те працівником банку. Також просить застосувати до позовних вимог строки позовної давності, оскільки банк звертався до суду з позовом, проте був залишений без розгляду ухвалою суду від 03.08.2015, та строк дії картки був до 31.05.2013. Представником позивача спрямовані письмові пояснення, в яких він зазначив, що кредитний договір від 18.05.2006 ніким не оспорювався, та в ньому погоджена відсоткова ставка 36% річних, та оскільки сторони не погодили строк повернення кредиту, тому банк звернувся в межах строку позовної давності. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, в позові просить в разі неявки в судове засідання відповідача, банк не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, та при розгляді справи просила врахувати її відзив, та застосувати строки позовної давності до позовних вимог. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. 04.06.2021 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зубу Г.А. 07.06.2021 судом здійснено електронний запит з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано до суду 07.06.2021. Ухвалою судді від 14.06.2021 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 18 травня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, шляхом підписання заяву, відповідно до умов якої встановлений кредитний ліміт у розмірі 3100 грн., з процентною ставкою 36% розрахунку 360 днів на рік. Строк дії кредитного ліміту співпадає строку дії картки. У заяві зазначено, що відповідач погоджується з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами банку», які були надані їй для ознайомлення в письмову вигляді. Доказів, що відповідач не підписувала вказану заяву останньою належними та допустимими доказами не спростовано. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Позивачем змінювався встановлений кредитний ліміт, що підтверджується наданою до суду довідкою. (а.с. 34), зокрема 30.05.2006 встановлений в розмірі 3100 грн., 24.12.2008 зменшено його до 3000 грн., 24.01.2009 зменшено до 2830 грн., 19.08.2015 зменшено до 2830 грн., та 31.10.2019 зменшено до 0,00 грн. На підставі укладеного договору № б/н, відповідачу була видана банківська картка № [NUMBER] з терміном дії до 05/13. Доказів, що вказана картка перевидавалась, матеріали справи не містять. АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав, надавши кредитні кошти відповідачу. Доказів, що відповідач не користувалась вказаними коштами, матеріали справи не містять. До стягнення АТ КБ «ПриватБанк» заявляє суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 18.05.2006 року станом на 30.04.2021 у розмірі 23088,80 грн., яка складається з наступного: 2824,02 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 20264,78 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками. Пунктами 3.1.1 і 3.1.3 Правил користування платіжною карткою (які є складовою частиною Умов та правил) передбачено, що термін дії картки зазначений на звороті картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Після закінчення терміну дії відповідна карта продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту карти з новим терміном дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення терміну дії не поступила письмова заява держателя про закриття карткового рахунку, а також при умовах наявності коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картковому рахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при збереженні інших умов продовження, передбачених договором. Підпунктом 5.4 Правил користування платіжною карткою передбачено, що термін погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками без встановленого мінімального обов`язкового платежу, здійснюється в наступному порядку: термін погашення за процентами - кожного місяця за попередній місяць, термін погашення кредиту в повному об`ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті. Однак, судом встановлено, що 17.07.2015 банк звертався до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 18.05.2006 у розмірі 15823 грн. 86 коп., та судовий збір 243,60 грн., однак ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.10.2015 (справа №640/12374/15-ц, н/п 2/640/2954/15), яка набула законної сили 11.11.2015, вказану позовну заяву було залишено без розгляду. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (стаття 261 ЦК України). Відповідно до частини другої, третьої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. При цьому, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Якщо частина строку, що залишилася, є меншою ніж шість місяців, вона подовжується до шести місяців (частина перша статті 265 ЦК України). Відповідно до частини третьої-п`ятої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (провадження № 6-14цс14). За вказаних обставин, суд враховуючи підпункт 5.4. Правил користування платіжною карткою, встановив, що термін погашення кредиту у повному обсязі для відповідача настав в останній день місяця, вказаного на платіжній картці, термін дії якої сторонами був визначений, як травень 2013 року, тому початком перебігу позовної давності для позивача слід вважати 1 червня 2013 року. Отже, позивач мав право пред`явити вимоги до відповідача про стягнення заборгованості до червня 2016 року. Судом не встановлено факту видачі відповідачу нової платіжної карти після травня 2013 року. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено правовий висновок про те, що перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу (п. 59 Постанови). У наданому банком розрахунку, відсутні відомості про внесення відповідачем після 06.12.2008 (а.с. 17,31) грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом. Отже, доказів переривання та/або зупинення перебігу строку позовної давності позивачем суду не надано. Звернення ПАТ КБ ПриватБанк у 2015 році до Київського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, який ухвалою суду від 28 жовтня 2015 року було залишено без розгляду, в силу положень статті 265 ЦК України не зупиняє перебігу строку позовної давності та не свідчить про те, що такий строк переривався. За вказаних обставин, до суду із даним позовом банк звернувся 04.06.2021, тобто після спливу встановленого законом трирічного строку позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі у зв`язку зі спливом терміну позовної давності. У відповідності до ст. 141 ч.1 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок самого позивача.

Outcome: dismissed