Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

Заявник [PERSON] , яка є\~законним представником\~та діє\~в інтересах\~ [PERSON] ,звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.11.2022 [PERSON] визнано недієздатним, встановлено опіку на ним і призначено опікуном [PERSON] . [PERSON] народився [INFO] в м. Олександрія Кіровоградської області. Відповідно до Довідки Лікарсько-трудової експертної комісії Кіровоградської області серії КРД-Р-82 № 029266 від 11.08.1983 р. [PERSON] визнано інвалідом другої групи (причина інвалідності інвалід з дитинства) безстроково. У червні 2021 року [PERSON] звернувся до органів ДМС з метою отримання паспорта у вигляді id-картки, вперше після досягнення 18 років, проте йому видано довідку та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання на території України. Коли [PERSON] виповнилось 16 років, він, як особа, яка відповідно до Положення про паспортну систему в СРСР, мав право на отримання паспорта громадянина СРСР, його не отримав, оскільки є інвалідом ІІ групи з дитинства. Таким чином, [PERSON] перебував в громадянстві СРСР, однак з незалежним від нього підстав, він не був посвідчений паспортом громадянина СРСР, паспорт громадянина СРСР йому не видавався, отже, відсутня відмітка про прописку. Встановлення даного факту заявнику необхідно для отримання паспорта громадянина України. У судовому засіданні заявник підтримала заяву з урахуванням збільшених вимог заяви. У судовому засідання представник заявника подала заяву про збільшення вимог заяви, а саме просить встановити осоту [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області та встановити факт його постійного проживання на території України станом на момент проголошення незалежності України. У судовому засіданні представник УДМС в Кіровоградській області Компанієць С.Л. надав письмові пояснення, на підставі яких вимоги з урахуванням збільшених вимог заяви підтримав. Заслухавши учасників справи, дослідивши докази у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно копії рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.11.2022 року, [PERSON] , [INFO] , уродження міста Олександрія Кіровоградської області, визнано недієздатним, встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] (а.с.5-6). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого м. Олександрія Міським б/ЗАГС Кіровоградської області, [PERSON] народився [INFO] в м. Олександрія Кіровоградської області (а.с.7). Відповідно до копії довідки Лікарсько-трудової експертної комісії Кіровоградської області серії [NUMBER] від 11.08.1983 р. [PERSON] визнано інвалідом другої групи (причина інвалідності інвалід з дитинства) безстроково (а.с.8). Згідно копії довідки Олександрійського МВ УДМС встановлено особу [PERSON] , [INFO] (а.с.9). З довідки КНП «Олександрійська психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» №1740/01-16 від 22.12.2022 р., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , спостерігається у КНП «Олександрійська психіатрична лікарня КОР» з 17.06.1971 року (а.с.10). Згідно довідки квартального комітету №22 Олександрійської міської ради №3695 від 22.12.2022 та акту про фактичне проживання, [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] , починаючи з 1979 року (а.с.11-12). Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільно-процесуального Кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. В ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ч. 1 ст. 293 Цивільно-процесуального Кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006), громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують особу чи її спеціальний статус» внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних». У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються. Особу [PERSON] та факт його постійного проживання на території України підтвердили допиті у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Отже, враховуючи надані матеріли справи та пояснення свідків, факт народження заявника та перебування на обліку в лікарні на території України, дає підстави суду зробити висновок, що на момент прийняття незалежності України, [PERSON] постійно проживав на території України. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 рік, має для нього юридичне значення, так як від його встановлення залежить виникнення особистих прав [PERSON] , можливість отримання паспорта громадянина України. За таких обставин вимоги заяви обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити особу [PERSON] та факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

Outcome: approved