Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначив, що [PERSON] , [INFO] є інвалідом І-А групи та внаслідок захворювання з діагнозом «Туберкульоз кульшових суглобів, анкілоз», потребує щоденного постійного стороннього догляду вдома на непрофесійній основі від фізичної особи, так як самостійно не здатна забезпечити свої життєві потреби. [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] та онуком [PERSON] . Однак [PERSON] також є інвалідом II групи і в свою чергу потребує також стороннього догляду, який за ним здійснює само [PERSON] , а тому здійснювати догляд за [PERSON] вони не можуть. Інших осіб, які можуть здійснювати догляд за хворою не має. Як зазначив заявник, він є далеким родичем хворої [PERSON] і на даний час є єдиною особою, яка щодня здійснює догляд та піклується про хвору, а саме забезпечує продуктами харчування, купує ліки, оплачує комунальні послуги, прибирає житло, виконує фізичні господарські роботи біля будинку, забезпечує гарячою їжею та всім необхідним, періодично забезпечує її лікування у лікарні, заготовляю дрова, обробляю присадибну земельну ділянку, тощо. Догляд здійснюється заявником добровільно на безоплатній підставі. Проти здійснення заявником постійного догляду за [PERSON] , така не заперечує та бажає, щоб він і надалі здійснював за нею догляд. Від встановлення факту здійснення ним постійного стороннього догляду за особою, яка цього потребує, залежить виникнення його прав та обов`язків, визначених Законом України від 19 червня 2003 року №966-ІV «Про соціальні послуги», Законом України від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №588 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» та інших. У зв`язку з наведеним, у нього виникла необхідність для звернення до суду з цією заявою про встановлення факту здійснення ним постійного догляду за [PERSON] . Ухвалою суду від 15 березня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. Заявник в судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує. Від Міжгірської селищної ради Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника селищної ради за наявними в ній матеріалами. [PERSON] подала належним чином посвідчену заяву, в якій висловила позицію про визнання вимог заяви підтвердивши дійсність наведених у ній обставин та просила розглянути справу без її участі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (пункт 2 частини 1 статті 315\~ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , згідно Висновку №896 та виписки із протоколу ЛКК від 13.03.2023, потребує постійного стороннього догляду від [PERSON] (а.с. 12, 13). За змістом довідки Міжгірської селищної ради Закарпатської області від 13.03.2023 №1027, [PERSON] дійсно з 13.03.2023 здійснює постійний сторонній догляд за [PERSON] , яка цього потребує (а.с. 11). [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім?ї входять: син [PERSON] , [INFO] та внук [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім?ї від 13.03.2023 (а.с. 18). Із довідки Управляння соціального захисту населення Хустської РДА Закарпатської області від 13.03.2023 № 166 вбачається, що [PERSON] жодних соціальних виплат по догляду не отримує (а.с. 14). З акту встановлення факту здійснення догляду від 13.03.2023 вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] з сином [PERSON] , який є інвалідом II групи (психічний розлад) та онуком [PERSON] [PERSON] веде постійний сторонній догляд за [PERSON] [PERSON] є пенсіонеркою, особою з інвалідністю І А групи, часто хворіє, немає змоги самостійно пересуватися, неодноразово проходить лікування в КНП «ЛПУ «Міжгірська РЛ», має захворювання з діагнозом: «Туберкульоз кульшового суглобу», згідно виписки із протоколу ЛКК №896 від 13.03.2023. За нею здійснює постійний сторонній догляд [PERSON] . Зі слів [PERSON] [PERSON] доглядає її, прибирає житло, готує їжу, слідкує за прийомом їжі, купує необхідні ліки, продукти харчування, оплачує комунальні послуги, допомагає по господарству, забезпечує дровами на зимовий період, слідкує за щоденним прийомом ліків та забезпечує всім необхідним для проживання. Матеріально-побутові умови проживання задовільні. [PERSON] \~дійсно здійснює\~постійний сторонній\~догляд за\~інвалідом І\~групи А\~ [PERSON] (а.с. 10). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту здійснення заявником постійного догляду за особою з інвалідністю, яка цього потребує. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника, напряму впливає на його права й обов?язки та інтереси особи з інвалідністю, яка потребує стороннього догляду. Принагідно констатуючи суд зауважує, що питання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є компетенцією уповноваженого органу відповідно до положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» й не входить до компетенції суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved