Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

29.07.2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить позбавити останню батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та призначити [PERSON] опікуном над малолітньою онукою. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її син, [PERSON] . За життя, [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано. Від вказаного шлюбу у її сина та відповідачки є малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Після смерті сина, онука [PERSON] , деякий час проживала зі своєю матір`ю [PERSON] , яка не дбала про доньку та жорстоко поводилася з нею. Дівчина проживала в дуже поганих умовах, її не годували і не піклувалися про неї належним чином, вона отримала багато психічних та фізичних травм від відповідача та її нового співмешканця. В результаті чого здоров`я онуки дуже погіршилося, через що було прийнято рішенні забрати дитину до себе на що відповідач погодилася. Онучка знаходилась у дуже хворому депресивному стані, була залякана, психічно зломлена та погано розмовляла. З квітня 2021 року по теперішній час [PERSON] проживає разом з позивачкою та її чоловіком (тобто дідусем) [PERSON] однією сім`єю. За весь час, що онука проживає разом з нею, відповідач жодного разу не поцікавилась станом здоров`я своєї доньки, не надала жодної матеріальної допомоги, не поцікавилась її життям, ніяким чином не приймала участі у вихованні та розвитку дитини. В квітні 2022 року відповідач разом із своїм співмешканцем та двома старшими дітьми виїхали з міста Добропілля у невідомому напрямку. Відповідач знає, де проживає її донька, але не проявляє ніякого інтересу до дитини, повністю нехтуючи своїми батьківськими обов`язками по вихованню доньки. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. З відзиву відповідача(а.с.69-72) вбачається, що відповідачка позов не визнає та зазначає, що наведені у позові відомості не відповідають дійсності, оскільки вона як мати належним чином виконує батьківські обов`язки. Всі її діти проживали та проживають в нормальних умовах, вона здійснює за ними догляд та забезпечує усім необхідним. Донька [PERSON] за той час як вона проживала з нею відвідувала дитячий садочок і нарікань їй як до матері з боку вихователів не надходило. [PERSON] характеризувалась комунікабельною, відкритою, чемною, добре володіла навичками самообслуговування та гігієни, у фізичному розвитку не відставала від своїх однолітків. У зв`язку з сімейними обставинами та характером роботи між відповідачкою та позивачкою було досягнуто домовленість про тимчасову передачу [PERSON] на виховання бабусі [PERSON] , про що була надана нотаріальна довіреність останній. Протягом перебування доньки у бабусі відповідачка намагалася завжди приділяти увагу донці, періодично зустрічалася з нею, проводила спільні вихідні, разом святкували сімейні свята, матеріально допомагала дитині, спілкувалася в телефонному режимі. Пізніше позивачка почала чинити перешкоди в спілкуванні з дитиною, не відповідала на дзвінки, перешкоджаючи спілкуватись по телефону з дитиною. 05.04.2022 року вона зателефонувала свекру [PERSON] , так як до позивачки додзвонитися не змогла і попросила зібрати дитину на 08.04.2022 року, оскільки мала намір з сім`єю евакуюватися з м.Добропілля у зв`язку з військовою агресією. Приїхавши за дитиною двері їй ніхто не відчинив, тому вона вимушена була звернутися до органів поліції. Вона та двоє її дітей, без [PERSON] , виїхали з м.Добропілля. На теперішній час позивачка продовжує чинити перешкоди в спілкуванні з донькою. Відповідачка має намір забрати дитину, але не має на даний такої можливості, у зв`язку з військовою агресією. Зазначає, що вона бажає брати участь у житті доньки, займатися її вихованням, утриманням, але через негативні стосунки між нею та позивачкою створюють неможливість спілкування з донькою, оскільки позивачем створюються перешкоди в цьому, що призводить до напружених стосунків між нею та дитиною. Просить відмовити у позові. Ухвалою від 17.08.2022 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу наданий строк для подання відзиву на позов (а.с.55). Ухвалою від 15.09.2022 року задоволено клопотання позивача про виклик і допит свідків. Залучено до участі у справі замість опікунської ради з питань забезпечення повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) Добропільської міської ради Донецької області - Орган опіки та піклування Добропільської міської ради Донецької області та зобов`язано вказаний орган надати письмовий висновок щодо розв`язання спору. Підготовче судове засідання відкладено. 09.09.2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог. Також зазначила, що має намір повернути свою дитину(69-72,108-111). 11.10.2022 року органом опіки та піклування Добропільської міської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.140-141).р 11.10.2022 року ухвалою суду заяву адвоката Єліна І.К. про відвід судді повернуто заявнику. Ухвалою від 17.10.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. 11.11.2022 року ухвалою суду в задоволенні заяви представника позивача - адвоката Єліна І.К. відмовлено (а.с.191,194). Позивача, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позові та пояснила, що після смерті її сина, [PERSON] , її онука [PERSON] мешкала разом із матір`ю [PERSON] , проте матір не здійснювала за нею догляд. Починаючи з 13.04.2021 року вони забрали онуку до себе додому, та почали разом мешкати. Онука була переведена в іншій дитячий садок. За час мешкання дитини в їх сім`ї онука проходила заняття у психолога. Після таких занять, дитина почала краще розмовляти. На даний час навчається у першому класі. Матір дитини зовсім не займається її вихованням та не цікавиться її життям. Вказувала, що дійсно у них з відповідачкою була угода відповідно до якої остання передала їй на виховання [PERSON] . Також зазначала, що відповідачка дійсно приїзжала за дитиною, але та не захотіла до неї йти. Будь-якої матеріальної допомоги на дитину відповідачка не надавала. Відповідачка [PERSON] в засіданні судовому позов не визнала. Зазначила, що позивачка налаштовує дитину проти неї. Оскільки вона працювала на шахті « Алмазна », через режим її роботи вона не мала можливості вранці заводити дитину до садочка, оскільки її робочий день починався раніше. Донька була маленька і тому вона з позивачкою домовились, що [PERSON] деякий час поживе в бабусіній сім`ї. Нотаріальна довіреність позивачу була надана з метою, щоб остання на законних підставах могла супроводжувати дитину під час поїздок, відводити та забирати з дитячого садка, відвідувати з онукою медичні, навчальні заклади. Починаючи з 13.04.2021 року дочка почала мешкати разом із бабусею та дідусем, але всі необхідні речі покупала їй вона. З дитиною проводила час, гуляли на вулиці, та інколи забирала до себе додому. Останній час бачила дитину 02.04.2022 року . Через військову агресію, прийняла рішення щодо евакуації з міста Добропілля. Мала намір забрати свою доньку, зателефонувала позивачу та попросила зібрати дитину, але вона цього не зробила. Тоді вона приїхала до позивача разом із поліцією, щоб забрати дитину, але без результатно. На даний час вона спілкуюся з дитиною лише по телефону. Має намір повернути дитину, але позивач постійно чинить їй перепони в цьому, налаштовує дитину проти неї. Зазначила, що має намір забрати та виховувати дитину. Представник відповідача Бегеба Н.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову зазначаючи про те, що доказів, які б підтверджували, що відповідач ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] позивачем не надано. Представник органу опіки та піклування позов підтримала в повному обсязі, суду пояснила, що відповідач не виконує батьківських обов`язків, за дитиною не доглядає. До служби у справах дітей Добропільської міської ради [PERSON] , з питанням про повернення доньки їй на виховання, жодного разу не зверталась. Малолітня [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але починаючи з квітня 2021 року проживає у родині бабусі та дідуся за адресою [ADDRESS] . Дитина забезпечена одягом, взуттям, готовою їжею. У дитини є в достатній кількості дитячих книжок та іграшок. Малолітня [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей, як дитина, яка проживає у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків з 01.07.2022 року. З метою соціального захисту малолітньої дитини, на засіданні комісії з питань захисту дитини, було прийнято одноголосне рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . На питання суду представник пояснила, що позивачку на засідання комісії, де вирішувалось питання про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно її доньки [PERSON] , не запрошували, засідання проводилось онлайн, були присутні члени комісії, які ознайомились з письмовими матеріалами і прийняли таке рішення. В судовому засіданні у присутності психолога була допитана малолітня [PERSON] яка повідомила, що на даний час вона проживає у родині разом із своєю бабусею та дідусем. З мамою не проживає, бо вона стала проживати з чоловіком на ім`я [PERSON] , який погано до неї ставився, бив зарядним пристроєм, при цьому мама ніколи за неї не заступалась. Коли проживала разом із мамою, вона варила їжу, макарони без масла. З мамою жити не хоче, поки вона буде жити з [PERSON] . Зимою мама приїзджала і хотіла мене забрати, приходила з поліцією, але бабуся не віддала. Коли вони жили самі з мамою, без [PERSON] , мама до неї гарно ставилась, водила на батут, купувала потрібні речі. Також вказала, що їй подобається жити у родині бабусі. Свідок [PERSON] суд пояснила, що вона є бабусею відповідача [PERSON] . Зазначила, що вона була опікуном [PERSON] , оскільки її матір було позбавлено батьківських прав. [PERSON] проживала з батьком [PERSON] близько 8 років. Була гарною мамою, піклувалася про своїх дітей. Коли вона почала жити з [PERSON] , який є теперішнім її співмешканцем, останній погано ставився до дітей, ображав їх, бив, через що була вимушена поскаржитися до органу опіки та піклування. Одного разу до неї зателефонувала онука [PERSON] та почала скаржитися, що не спали цілу ніч, бо [PERSON] поставив їх на гречку в куті на коліна. Коли вона приїхала до них додому, то їй на зустріч вибігла онука [PERSON] та показала червоні коліна, потім вибіг онук [PERSON] який був поголений, і голова і брови. Діти постійно скаржились на [PERSON] , на його поведінку по відношенню до них. Коли [PERSON] виїзджала, онука [PERSON] проживала у [PERSON] , остання за нею доглядала, бо в них з [PERSON] була така домовленість. На даний час з [PERSON] вона не спілкується. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом позивача [PERSON] , та йому відомо, що відповідач [PERSON] не доглядає за своїми дітьми. Донька [PERSON] - [PERSON] вже тривалий час мешкає у родині своєї бабусі [PERSON] .. За літо жодного разу не бачив, щоб відповідач навідувала свою дитину. Він знає що [PERSON] є донькою [PERSON] (відповідачки) оскільки був приятелем з її чоловіком, батьком [PERSON] [PERSON] . [PERSON] приїжджала до дитини, коли ще був живий її чоловік [PERSON] . Після його смерті, [PERSON] не бачив. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома із [PERSON] з 2005 року, працювали разом на одній роботі. Зі слів [PERSON] їй відомо, що остання піклувалась про своїх дітей, купувала їм потрібні речі. Літом 2021 року вони разом із дітьми, в тому числі з малолітньою [PERSON] , ходили в піцерію. Про події 2022 року їй нічого не відомо. Їй відомо, що у [PERSON] троє дітей. З квітня 2022 року вона з двома дітьми виїхала у Хмельницьку область разом із співмешканцем [PERSON] . Зі слів [PERSON] їй відомо, що донька [PERSON] залишилася жити з бабусею, оскільки [PERSON] працювала і не встигала забирати [PERSON] із дитячого садочка. Коли [PERSON] приїжджала у січні 2023 року вона хотіла забрати [PERSON] , вони разом ходили в орган опіки та піклування та в поліцію. Судом встановлені такі обставини. Позивачем по справі є [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується копією паспорта [NUMBER] виданого Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області (а.с.11-12), яка є бабусею [PERSON] по лінії батька. Копією свідоцтва про народження підтверджується, що [PERSON] , народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.14). Батько дитини, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] , виданого 16.03.2018 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.16). З інформації Міністерства соціальної політики України від 11.08.2022 року вбачається, що відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою [ADDRESS] , але фактично проживає з 10.04.2022 року за адресою [ADDRESS] (а.с.53). Згідно характеристики виданої головою квартального комітету вул. Суворова [PERSON] від 28.06.2022 року, [PERSON] мешкає в [ADDRESS] разом із чоловіком [PERSON] та онукою [PERSON] , 2016 року народження. Мати дівчинки з 2021 року по теперішній час вихованням дитини не займається. Матеріальної допомоги не надає.Виплати на утримання дитини по втраті годувальника, витрачає на власні потреби. Вихованням та утриманням [PERSON] займаються бабуся та дідусь (а.с.20-21) З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання родини [PERSON] , від 10.06.2022 року за адресою [ADDRESS] встановлено, що для виховання та розвитку дитини [PERSON] , 2016 року народження створені належні умови, дитина забезпечена всім необхідним, має місце для відпочинку, навчання та розвитку. Сім`я складається з трьої осіб - [PERSON] , [PERSON] та малолітня [PERSON] . В сім`ї доброзичливі стосунки. (а.с.22) Згідно педагогічної характеристики від 15.06.2022 року, виданої завідуючим ДНЗ № 9 «Тополька» вбачається, що [PERSON] відвідує дошкільний заклад з квітня 2021 року. На даний час дитина проживає у родині бабусі [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Мати [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини. Вихованням дитини займається бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] які регулярно відвідують свята, групові заходи та підтримують охайний вид дитини. Бабуся приділяє достатньо уваги всебічному розвитку [PERSON] . Дитина має навички самообслуговування, які відповідають її віку.(а.с.33) Заявою [PERSON] від 30.08.2021 року (а.с.45), яка посвідчена нотаріально, підтверджується, що остання дала згоду [PERSON] приймати участь у вихованні своєї доньки [PERSON] , [INFO] , супроводжувати її під час поїздок. Відводити та забирати з дитячого садка. У разі необхідності, вирішувати питання стосовно лікування та навчання, діючи в інтересах доньки. Вказана згода дійсна у період з 30.08.2021 року по 30.08.2022 року. З висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав вбачається, що Орган опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] сина, як таку, що ухиляються від виконання покладених на неї батьківських обов`язків. (а.с.140-141). Характеристикою на [PERSON] , яка видана директором НВК [PERSON] від 29.08.2022 року (а.с.115) підтверджується, що [PERSON] відвідувала вказаний заклад з 2019 по 2021 рік, виховується в неповній сім`ї, володіє комунікативними вміннями, адекватно поводиться з дітьми під час спілкування, завжди виконує доручення вихователя, допомагає іншим дітям. Дівчинка доброзичлива, відкрита, чемна, добре володіє навичками самообслуговування та гігієни. У фізичному розвитку не відстає від своїх однолітків. Мати дитини приділяла достатньо уваги її вихованню, завжди прислухалася до порад вихователя. В навчальний заклад дитина приходила охайною та в чистому одязі. З довідок КНП «Добропільський центр первинної медико-санітарної допомоги» (а.с. 41,42), досліджених в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] та [PERSON] станом на 30.06.2022 року на диспансерному обліку не перебувають та на момент огляду є здоровими. З виробничої характеристики ДП «Добропіллявугілля-Видобуток» від 09.09.2022 року, дослідженої в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] працювала на підприємстві ВП «Енергопідприємство» ДП «Доброаіллявугілля-Видобуток» оператором теплового пункту 2 розряду котельного цеху Шахта «алмазна» з 26.01.2021 року по 31.07.2021 рік. За час роботи проявила себе як ініціативний, дисциплінований працівник, сумлінно виконуючий доручення. Користується повагою серед колег, прагнула до підвищення культурного та професійного рівня. (а.с.117) З характеристики за місцем мешкання [PERSON] від 24.01.2023 року вбачається, що остання мешкала разом із дітьми за адресою [ADDRESS] . Працювала на шахті « Алмазна » У квітні 2022 року евакуювалась до іншого міста. За час проживання за вказаною адресою скарг від сусідів не надходило. (том № 2, а.с.22) Згідно інформації Управління соціального захисту населення Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області № 07/253/2023 від 27.01.2023 року (том № 2 а.с.24) [PERSON] перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в управлінні соціального захисту населення в складі сім`ї [PERSON] з березня 2022 року. Вказане також підтверджується довідкою Мінсоцполітики від 17.03.2023 року (том № 2 а.с. 21) Застосоване судом законодавство та висновки суду. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН "Про права дитини", відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно ст. 9 Конвенції ООН "Про права дитини" держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України "Про охорону дитинства" від 21.06.2001 року N 2558-III, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до положень ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За положеннями ст. 9 Конвенції ООН "Про права дитини" держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Статтею 164 СК України встановлено виключний перелік підстав для позбавлення матері чи батька дитини батьківських прав. Зокрема, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 18 Постанови N 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських прав. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року в справі "Савіни проти України" зазначається, що " хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини". Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом(ст.153 СК Уукраїни). Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.59 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 19 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Законодавець визначив, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини. Якщо такий результат не передбачається, то позбавлення батьківських прав не дасть дитині полегшення. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 78, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, суд вважає, що в судовому засіданні не встановлено достатніх доказів, які є підставою для задоволення позову. Так з пояснень позивача встановлено, що відповідачка ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] , не цікавиться її життям, здоров`ям, не утримує її матеріально. Але, в той же час доказів, які б підтверджували вказані обставини суду не надала. Крім того, в судовому засіданні достовірно встановлено, що проживання [PERSON] в сім`ї бабусі ( [PERSON] ) було викликано певним режимом роботи відповідачки і позивачка цього факту в судовому засіданні не заперечувала. Більш того в матеріалах справи мається нотаріально засвідчена згода відповідачки, яка свідчить про те, що остання дала згоду [PERSON] у період з 30.08.2021 року по 30.08.2022 року приймати участь у вихованні своєї доньки [PERSON] , [INFO] , супроводжувати її під час поїздок, відводити та забирати з дитячого садка та у разі необхідності, вирішувати питання стосовно лікування та навчання, діючи в інтересах доньки. На думку суду не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що коли вона забрала онуку жити до себе (тобто в квітні 2021 року) остання знаходилась у дуже хворому, депресивному стані, була залякана, психічно зломлена та погано розмовляла, оскільки проживаючи з відповідачкою, остання про неї не дбала, жорстоко поводилася з нею. Вказані доводи позивача взагалні не підтверджені належними доказами. В матеріалах справи відсутні відповідні медичні висновки та будь-які інші докази з яких би вбачались ті обставини, на які вказувала позивачка. Крім того в судовому засіданні був заслуханий свідок позивача - [PERSON] , яка характеризувала [PERSON] як добру, дбайливу матір, яка піклувалась про своїх дітей. Аналогічну характеристику відповідачу дала свідок [PERSON] , яка була колегою відповідача. Що стосується пояснень свідка [PERSON] , то до вказаних пояснень суд відноситься критично, оскільки з пояснень цього свідка в судовому засіданні достовірно було встановлено, що йому відомо лише те, що тривалий час [PERSON] , донька [PERSON] мешкає у родині своєї бабусі [PERSON] і він не бачив, щоб відповідач навідувала свою дитину, але слід зазначити, що останній на питання суду пояснив, що про вказані обставини йому відомі зі слів [PERSON] . Щодо характеристики, яка надана квартальним [PERSON] та свідками [PERSON] [PERSON] (а.с.19-21), то ця характеристика судом не береться до уваги, оскільки описані в ній факти не були підтверджені свідченнями вказаних осіб, які її підписали, а свідок [PERSON] зазначив, що обставини, зазначені в ній йому відомі зі слів самої [PERSON] . Відомості про те, що співмешканець [PERSON] допускав фізичне насилля до дітей останньої не були підтверджені належними та допустимими доказами. З пояснень свідка [PERSON] судом встановлено, що з приводу застосування фізичного насилля до дітей вона зверталась до органу опіки та піклування, але вказані пояснення представником органу опіки та піклування не були підтверджені. Крім того, доводи позивача про те, що відповідачка не займалась своєю донькою були спростовані в судовому засіданні характеристикою, яка видана директором НВК [PERSON] від 29.08.2022 року (а.с.115), якою підтверджується, що [PERSON] в період з 2019 по 2021 рік відвідувала вказаний заклад та володіла комунікативними вміннями, адекватно поводилась з дітьми під час спілкування, допомагала іншим дітям. З вказаної характеристики також вбачається, що [PERSON] під час відвідування закладу була доброзичлива, відкрита, чемна, добре володіла навичками самообслуговування та гігієни, у фізичному розвитку не відставала від своїх однолітків, мати дитини приділяла достатньо уваги її вихованню, завжди прислухалася до порад вихователя. В навчальний заклад дитина приходила охайною та в чистому одязі. Також в судовому засіданні з пояснень позивачки було встановлено, що відповідачка матеріально не утримувала доньку з моменту її проживання у неї. Але в судовому засіданні з пояснень відповідачки було встановлено, що вона намагалася надавати матеріальну допомогу позивачці для своєї дитини, але остання казала, що у дитини все є. Ці пояснення позивачка в судовому засіданні фактично не оспорювала і зазначала, що вона разом з чоловіком утримували онуку і не потребували сторонньої допомоги. Також позивачка не спростовувала факт того, що відповідачка намагалась в квітні 2022 року та в подальшому забрати доньку та приїзжала за нею, але дитина не захотіла з нею їхати. Також позивачка не заперечувала, що відповідачка телефонує донці і спілкується з нею. Вказане, на думку суду, свідчить про те, що відповідачка не ухилялалась від своїх обов`язків, але в неповному обсязі їх виконувала та виконує, залучивши до виховання дитини її бабусю [PERSON] в силу склавшихся обставин. В той же час, суд вважає, що бабуся [PERSON] зі свого боку ускладнила вказану ситуацію та не сприяла найкращім інтересам своєї онуки (збереження сімейного оточення і підтримання відносин), і отримавши дозвіл відповідачки на виховання дитини фактично налаштувала дитину проти своєї матері, не зважаючи на те, що відповідачка намагалась забрати дитину у свою сім`ю. Що стосується наданого органом опіки та піклування висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, то суд до нього відноситься критично і не приймає його до уваги, оскільки цей висновок винесено без з`ясування дійсних обставин, які склалися в сім`ї відповідача та не містять обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на дитину, виходячи з такого. Згідно аналізу діючого законодавства(ст.19 СК України), орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини (далі Положення про комісію), яке затверджено постановою КМУ від 24 вересня 2008 р. № 866, комісія з питань захисту прав дитини (далі - комісія) є органом, що утворюється головою районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади, яка розглядає питання щодо доцільності підготовки та подання до суду позову чи висновку органу опіки та піклування про позбавлення, поновлення батьківських прав, відібрання дитини у батьків без позбавлення батьківських прав. До складу комісії на громадських засадах входять керівники структурних підрозділів районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (в разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з питань освіти, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, заступники керівників органів Національної поліції (органів ювенальної превенції) та Мін`юсту, закладів освіти, охорони здоров`я, соціального захисту населення. Відповідно до п.8 Положення про комісію, основною організаційною формою діяльності комісії є засідання, які проводяться в разі потреби, але не рідше ніж один раз на місяць. Засідання комісії є правоможним, якщо на ньому присутні не менше як дві третини загальної кількості її членів. До участі в засіданнях комісії обов`язково запрошуються повнолітні особи, стосовно яких приймається рішення або складається висновок органу опіки та піклування. Ці особи повинні бути належним чином повідомлені про час та місце проведення засідання. У разі неявки таких осіб на засідання та неповідомлення про поважні причини відсутності рішення або висновок можуть бути прийняті без їх участі на наступному засіданні комісії, про час та місце проведення якого такі особи повинні бути попередженні письмово. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] (відповідачка) на засідання комісії, де вирішувалось питання доцільності позбавлення її батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки [PERSON] , 2016 року народження, не викликалась і присутня на засіданні не була. Вказані обставини в судовому засіданні представником органу опіки не оспорювались та були підтверджені. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказаний висновок був прийнятий всупереч діючому законодавству, з порушенням норм, за яких передбачається можливість прийняття такого висновку, а саме без пояснень самої матері, яку згідно наданого висновку комісія вважала доцільним позбавити батьківських прав, без з`ясування умов її життя, ставлення до дитини, не з`ясувавши дійсні обставини щодо того чому дитина не проживає з матір`ю. На думку суду вказаний висновок був прийнятий лише на підставі поданих позивачем документів, яка, як було встановлено в судовому засіданні, приховала від органу опіки та піклування ту обставину, що дитина проживає в її сім`ї і перебуває у неї на вихованні саме зі згоди її матері. В судовому засіданні представником органу опіки та піклування було підтверджено, що на момент прийняття висновку комісії вказаний факт був не відомий. Вказане свідчить, що наданий суду висновок був прийнятий в інтересах саме позивача без встановлення об`єктивних обставин та без забезпечення прав дитини і найкращих її інтересів, що дає підстави суду не приймати його до уваги, оскільки він суперечить інтересам дитини. Отже, оскільки судом не встановлені в достатньому обсязі обставини щодо ухилення матері(відповідачки [PERSON] ) від виконання своїх обов`язків та водночас встановлено, що відповідачка цікавиться дитиною та її життям, має бажання піклуватися про доньку, яка в свою чергу, в судовому засіданні під час спілкування з нею, виявила бажання бути разом з матір`ю за певних умов(якщо матір не буде мешкати зі своїм співмешканцем), суд приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] . А отже, у задоволені позовних вимог [PERSON] про позбавлення батьківських прав необхідно відмовити. Водночас оскільки судом було встановлено, що відповідачка недостатньо приділяє увагу піклуванню про доньку, що полягає в тому, що вона, не зважаючи на обставини, що склалися, не прийняла відповідних заходів щодо повернення дитини в свою сім`ю, не була наполегливою в цьому питанні, евакуювалась з міста проживання, залишивши доньку на виховання бабусі, суд вважає необхідним попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дитини [PERSON] та покласти на орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради (за фактичним місцем проживання відповідачки) контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] , [INFO] , що відповідатиме її найкращим інтересам. Враховуючи, що позовні вимоги про призначення опікуна над малолітньою особою є похідними від вимог про позбавлення батьківських прав, які не підлягають задоволенню, позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. Одночасно суд вважає необхідність наголосити на тому, що відсутність змін у ставленні до дитини протягом розумного строку після ухвалення цього рішення може слугуватиме підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав у майбутньому.

Outcome: dismissed