Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду та вимоги мотивує тим, що 01.10.2019 вона уклала шлюб зі [PERSON] , який був зареєстрований Сумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумської області, актовий запис №315, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.10.2019. Під час подружнього життя у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено і подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спільне життя не склалося через відсутність спільних інтересів, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Між сторонами постійно виникають непорозуміння та суперечки на побутовому ґрунті, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, виявляється несумісність характерів. Через це втрачені почуття любові та поваги, без чого подальше подружнє життя і збереження родини неможливе. Починаючи з жовтня місяця 2022 року сторони не проживають, як одна сім`я. Син сторін [PERSON] , [INFO] , залишився проживати з матір`ю. Сплачувати кошти та утримувати дитину добровільно [PERSON] відмовився, повідомив, що буде сплачувати аліменти лише після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів з нього. Позивачка наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3- річного віку, через цю обставину не працює та потребує утримання. У зв`язку з цим [PERSON] просить суд шлюб розірвати та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох річного віку. Відповідач [PERSON] , якому направлялася копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01.10.2019 (а.с. 7). Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 8). Спільне життя між сторонами не склалось, шлюбні відносини припинено. Таким чином, між сторонами склалися цивільно-правові відносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, - шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (частини 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України, - шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. ст. 105, 110 СК України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, підтвердження того, що він має на утриманні батька-пенсіонера суду також не надано, має нормальний стан здоров`я та об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідачем не надано. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків, суд визначає необхідним стягувати на утримання дитини аліменти в у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 27.12.2022 і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, суд приходить до наступного. Положеннями статті 84 СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», а саме: ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача, та те, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. Тому, з урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що з відповідача можливо стягнути аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) відповідача, що ґрунтується на наявних у матеріалах доказах. [PERSON] , відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 усіх видів його доходів. З приводу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України,- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесення таких витрат надано наступні докази: Договір про надання правової/правничої допомоги № 23/2022 від 26.12.2022 (а.с. 11-12); рахунок-фактуру № 1 до Договору (а.с. 13) та меморіальний ордер від 27.12.2022 на суму 2000 грн за консультацію та складання позовної заяви (а.с. 14). Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який є співмірним зі складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат становить 2000 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 992 грн 40 коп., а також з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп. на користь держави за вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: partial