Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 17.04.2007 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №20. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , 2007 року народження. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, у них різні погляди на життя, вирішення питань, що виникають у сімейному житті. Їх шлюбні відносини фактично припинилися, примирення з відповідачем неможливе. Оскільки сім`я остаточно розпалася, її збереження неможливе та недоцільне, просить шлюб розірвати, строк на примирення не надавати. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в судове засідання не з`явився, подав заяву про підтримання позовних вимог, просить шлюб розірвати, строк на примирення не надавати, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилася, подала заяву про визнання позовних вимог, просила строк на примирення не надавати, розгляд справи проводити у її відсутності, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 17 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №20, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Сторони примирення не бажають, ніяких подружніх відносин не підтримують. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved