Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

До суду в інтересах [PERSON] звернувся її представник [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Соната-Тревел» про захист прав споживачів, в якій просить стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Соната-Тревел» на користь [PERSON] компенсацію у вигляді інфляційних витрат у сумі 7168 грн.46 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 3789 грн. 50 коп.,загальною сумою 10957 грн. 96 коп. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що у червні 2019 року Позивачка у всесвітній мережі Інтернет знайшла розміщену Відповідачем інформацію про надання туристичних послуг, зокрема реалізацію туристичного продукту під назвою « [INFO] » вартістю 3575 доларів США. В зв?язку з тим, що Позивачку зацікавив зазначений туристичний продукт, то 20 червня 2019 року нею було укладено договір з Відповідачем про надання туристичних послуг, на виконання якого було в той же день сплачено 50% вартості туру, а саме 49210 (сорок дев?ять тисяч двісті десять) грн. 00 коп. В подальшому за для виконання умов договору 23 грудня 2019 року на адресу Відповідача сплачено ще 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. В подальшому з вини Відповідача туристичні послуги надані не були, тим самим було порушено права Позивачки передбачені законом України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII (зі змінами та доповненнями), а грошові кошти повернуті не були Ураховуючи наведене, Позивачка змушена була звернутись до суду за захистом порушених прав та у відповідності до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 липня 2021 року, що ухвалене в справі № 641/2246/20, яке набрало законної сили, розірвано договір про надання туристичних послуг від 20 червня 2019 року, укладений між Позивачкою та Відповідачем, і стягнуто з останнього на відшкодування майнової шкоду в розмірі 59210 (п?ятдесят дев?ять тисяч двісті десять ) грн. 00 коп., які Відповідачем в повному обсязі сплачені лише 09 вересня 2021 року. Позивачка вважає, що у Відповідача 20 червня 2019 року виникли грошові зобов?язання на суму 49210 грн., а вже 23 грудня 2019 року зобов?язання збільшилось до 59210,00 грн., яке останній в повному обсязі виконав лише 09 вересня 2021 року, а тому Відповідач прострочив виконання зобов?язання на 881 день, тому у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України з Відповідача підлягає стягненню інфляційні збитки за весь період прострочення, що складають 7168 гривень 46 коп. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 3789 грн. 50 коп., а всього підлягає стягненню 10957 грн. 96 коп.. Представник позивача подав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд за згодою представника позивача розглядає справу у відсутності відповідачів та згідно з ч.4\~ст.223 ЦПК України\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дайшов наступного. 23 березня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства «Соната», Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Соната-Тревел» про захист прав споживачів.Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 липня 2021 року позовні вимоги [PERSON] до Приватного підприємства «Соната», Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Соната-Тревел» про захист прав споживачів задоволені частково. Розірвано договір від 20 червня 2019 року укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Соната-Тревел» про надання туристичних послуг. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Соната-Тревел» на користь [PERSON] на відшкодування майнової шкоди в розмірі 59 210 (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті десять) грн. 00 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Соната-Тревел» судовий збір у дохід держави у розмірі 899 (вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 00 коп. За рішенням суду заборгованість сплачена відповідачем 09.09.2021 р. За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Положеннями ч. ч. 1,2 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно з частиною другою статті 625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У Постанові від 16.05.2018 року, по справі № 686/21962/15-ц, великою палатою Верховного Суду викладено висновки про правильне застосування норм права. У поставі великої палати Верховного Суду зазначено, що приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування втрат від інфляції та трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Згідно розрахунків наданих позивачем, за період з 20.06.2019 року до 07.09.2021 року та з 23.12.2019 по 07.09.2021 року сума 3% річних становить 3789.05 грн., інфляційні витрати за період з 20.06.2019 року до 07.09.2021 року та з 23.12.2019 по 07.09.2021 року складають 7168,46 грн. Доказів на спростування зазначених розрахунків відповідачем суду не надано Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат та 3% річних підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved