Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2021 року звернулася до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] ; стягнути аліменти з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання заяви і до досягнення дитиною повноліття; призначити [PERSON] піклувальником неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 21.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON] . Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова шлюб між відповідачами був розірваний. З моменту припинення шлюбних стосунків відповідачі проживають окремо, дитина проживає з бабою - позивачем по справі. Весь цей час відповідачі не піклуються про життя та здоров`я доньки, її навчання, не дбають про фізичний та моральний розвиток дитини, не виявляють бажання спілкуватись з донькою, не забезпечують необхідного харчування дитині, медичного догляду, лікування, тобто не виконують обов`язків по вихованню дитини. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивача, а відповідачі свідомо не приймають будь-якої участі у вихованні та матеріальному (фінансовому) утриманні доньки, хоча і є працездатними особами. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що він сумлінно сплачував аліменти відповідачу на утримання доньки. Він на протязі тривалого часу працював в іншій країні, зараз теж працює за межами м.Харкова та через роботу не має вільного часу. В подальшому бажає спілкуватися з дитиною, має намір звернутися до бабусі дочки для надання змоги спілкуватися з дитиною. Не заперечує щоб його донька жила зі своєю бабусею, до себе дочку він не має змоги взяти, бо постійно працює (а.с.61-63). Позивач надала до суду письмові пояснення на відзив. Зазначила, що за 8 років від народження [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] бачив дитину тільки двічі. Відповідач не приймав участі у лікуванні хворої дитини, виявляв агресивну поведінку до родини (а.с.69-70). Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Фрунзенського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 30.12.2022 року прийнято до розгляду справу за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Ухвалою суду від 03.03.2023 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник до суду не з`явилися, надали заяву, в якій підтримали вимоги, просили задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилися, про місце та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд вважає можливим, у відповідності до ст.ст.211,223 ЦПК України, розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі даних і доказів. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що 21.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с.27). Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28.09.2015 року шлюб між відповідачами був розірваний (а.с.22-23). З моменту припинення шлюбних стосунків відповідачі проживають окремо, дитина проживає з бабою - позивачем по справі. Обставини, на які посилається позивач: що відповідачі не піклуються про життя та здоров`я доньки, її навчання, не дбають про фізичний та моральний розвиток дитини, не виявляють бажання спілкуватись з донькою, не забезпечують необхідного харчування дитині, медичного догляду, лікування, тобто не виконують обов`язків по вихованню дитини, - підтверджуються письмовими матеріалами справи, зокрема: довідкою зі школи (а.с.25); довідкою з поліклініки (а.с.26); актом обстеження умов проживання дитини. Відповідно до висновку від 23.01.2023 року, Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] по відношенню до неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.98). Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, суд вважає, що зібраними по справі доказами підтверджено, що відповідачі протягом тривалого часу ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітньої доньки, а тому, приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] по відношенню до неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . Крім того суд вважає, що позовна вимога про призначення [PERSON] опікуном неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка залишилася без батьківського піклування, підлягає задоволенню з огляду на наступне. Нормами ст. 167 СК України закріплено порядок щодо влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав. Зокрема у частинах 2 та 3 зазначеної норми закріплено, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Згідно ст.55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Статтею 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно висновкувід 23.01.2023 року, Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради вбачає доцільним призначення опікуном [PERSON] над її онукою[PERSON] , [INFO] , яка фактично вже перебуває під опікою бабусі. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про встановлення опікуном над неповнолітньою дитиною її бабусі [PERSON] є обґрунтованими, оскільки в судовому засіданні встановлено, що остання піклується над онукою, яка проживає разом з нею, знаходиться на її вихованні та утриманні, вона бажає бути її опікуном, та не має перешкод, передбачених ст. 212 СК України. З приводу стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За правилами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на наведене, враховуючи потреби неповнолітньої дитини, те, що відповідачі за віком є працездатними особами та можуть працювати, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів аліментів на користь опікуна [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) батьків, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідачів необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2724 грн., по 1362 грн. - з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved