Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона з 07.10.1994 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] . Від даного шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Причиною розірвання шлюбу стало те, що у них відсутні спільні інтереси, вони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть. Фактичні шлюбні стосунки припинені ще в 1995 році, з тих пір вони не спілкуються. Оскільки відповідач є уродженцем Російської Федерації, позивачу стало відомо, що на теперішній час він підтримує країну-агресора, у зв`язку з чим вона наполягає на розірванні шлюбу. Тому позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 2442. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 17.11.2022 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 14.12.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання 15.03.2023 сторони по справі не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] попередньо подала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Частиною третьою\~статті 211 ЦПК України\~визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не з`являвся з невідомих суду причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою проживання: [ADDRESS] та шляхом опублікування оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано. Крім того, інформація щодо розгляду справи міститься на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки http://vnr.vn.court.gov.ua). Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 15.03.2023 за відсутності сторін по справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши позицію позивача, викладену у письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997«Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 07 жовтня 1994 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 2442, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.10.2022, виданим повторно (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони по справі спільних неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що причиною розпаду сім`ї є те, що у них з відповідачем відсутні спільні інтереси, вони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть. Фактичні шлюбні стосунки припинені ще в 1995 році. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно зі ст.\~51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, суд вважає, що спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, тому шлюб необхідно розірвати, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 113\~СК\~України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». За заявою позивача, поданою разом з позовною заявою, судові витрати по справі слід залишити за останньою.

Outcome: approved