Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

12 травня 2022 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в сумі 2 000 дол. США. Позов обґрунтований тим, що 17 вересня 2020 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики в простій письмовій формі на суму 2 000 дол. США. У якості строку повернення коштів передбачалась письмова вимога позивача про повернення боргу за позикою. 27 квітня 2022 року позивачем на адресу відповідачки була надіслана письмова вимога про повернення коштів за договором позики від 17.09.2020 року. Проте, станом на день звернення з позовом до суду відповідачка свої зобов`язання перед позивачем не виконала, кошти не повернула, тому позивач змушений звернутись до суду за захистом свого права та просити суд стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики в загальній сумі 2 000 дол. США та судові витрати, що складаються із судового збору у сумі 993 грн. У відповідь на вимогу позивача від 27.04.2022 року відповідачка надіслала позивачу відповідь, зазначивши, що вона отримувала від позивача позику не у сумі 2\~000 дол. США, а у сумі 100 дол. США. У своїй відповіді відповідачка вказала на факт підроблення позивачем розписки від 17.09.2020 року та виправлення цифри «100» на цифру «2\~000» шляхом виправлення цифри «1» на цифру «2» та додаванням нуля у кінці цифри «2\~000». Тому, позивачка визнає позов лише у частині відшкодування боргу у сумі 100 дол. США. Ухвалою суду від 16 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 05 серпня 2022 року представник відповідачки [PERSON] надіслав до суду клопотання про призначення судової технічної експертизи. Представник позивача підтримав призначення експертизи. Ухвалою суду від 19 жовтня 2022 року клопотання представника відповідачки задоволено, призначено по справі судову комплексну технічно-почеркознавчу експертизу, а провадження по справі зупинено. На вирішення експертизи поставлено питання щодо того, чи вносились у цифру «2\~000» у тексті документа (розписки від 17.09.2020 року) виправлення з цифри «1» на цифру «2», та чи дописувався в цифрі «2\~000» останній нуль, і, якщо так, то чи зроблені вони тією особою, яка написала цю розписку чи іншою особою. Ухвалою суду від 08.03.2023 року у зв`язку із надходженням до суду висновку експерта з матеріалами цивільної справи, провадження по справі поновлено та призначено до розгляду у судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засідання проти повного задоволення позову заперечив, визнав позовні вимоги частково, а саме у розмірі 100 дол. США. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. 17 вересня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики в простій письмовій формі, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 17.09.2020 року. Строк погашення боргу за договором у розписці не зазначений. 27 квітня 2022 року позивачем на адресу відповідачки була надіслана письмова вимога про повернення коштів за договором позики від 17.09.2020 року. Факт надсилання даної вимоги посвідчується копією поштової квитанції № 2900106020017 від 27.04.2022 року, а також описом відповідних вкладень у лист. 05 травня 2022 року на дану вимогу від відповідачки позивачу надійшла відповідь, що підтверджується поштовою квитанцією від 05.05.2022 року та описом відповідних вкладень. У даній відповіді відповідачка зазначила про те, що вона отримувала від позивача позику не у сумі 2\~000 дол. США, а у сумі 100 дол. США. У своїй відповіді відповідачка вказала на факт підроблення позивачем розписки від 17.09.2020 року та виправлення цифри «100» на цифру «2\~000» шляхом виправлення цифри «1» на цифру «2» та додаванням нуля у кінці цифри «2\~000». Тому, позивачка визнає позов лише у частині відшкодування боргу у сумі 100 дол. США. Відповідно до висновку експерта № КСЕ-19/123-23/624 від 27.02.2023 року в цифровому записі «2\~000» у тексті документа (розписки від 17.09.2020 року) спочатку виконано цифру «1», поверх якої виконано цифру «2». Вирішити питання в частині «та чи дописувався в цифрі «2\~000» останній нуль», - не представляється можливим у зв`язку з однаковим розміром та інтервалом цифр даної частини тексту «2\~000», відсутністю перетину штрихів останнього нуля з сусідніми знаками та при використанні барвника, що має такі ж фізико-хімічні властивості як і барвник первинного запису. Питання в частині «чи виконана цифра «2» тією особою, яка написала цю розписку чи іншою особою» не вирішувалось у зв`язку з відображенням обмеженого обсягу графічного матеріалу. Питання в частині «… чи дописувався в цифрі «2\~000» останній нуль» не вирішувалось у зв`язку із не встановленням факту дописки останнього нуля. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Частиною першою\~статті 15 Цивільного Кодексу\~(ЦК) України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша\~статті 1049 ЦК). За змістом\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень частини 2 статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 99 Конституції України\~встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192\~ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, відповідно до чинного законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Статтею 524\~ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533\~ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. З огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі N 14-134цс18, Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі N 14-446цс18. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Так, судом об`єктивно встановлено, що 17 вересня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Доказів відсутності заборгованості відповідачки перед позивачем або недійсності договору позики від 17 вересня 2020 року матеріали справи не містять. Відповідно до висновку експерта № КСЕ-19/123-23/624 від 27.02.2023 року розписка відповідачки від 17.09.2020 року містить виправлення, які вносились після написання оригінальної розписки. Зокрема, початкова цифра «1» у числі «2\~000» виправлена на цифру «2». Зважаючи на положення статей 77-80, 104, 108, 110 ЦПК України, суд вважає, що\~\~висновок експерта № КСЕ-19/123-23/624 від 27.02.2023 року є належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження дійсного розміру боргового зобов`язання. Даний висновок проведений судовим експертом, попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, а дослідження було проведено на підставі об`єктивних даних із погодженням зі сторонами. Тому, з урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимоги [PERSON] та стягнення з відповідачки [PERSON] на його користь суми боргу за договором позики від 17.09.2020 року в розмірі 1 000 дол. США. Окрім того, у своїй позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачки на його користь судові витрати по справі. У даній справі судові витрати складають судовий збір та витрати на проведення експертизи. Так, при поданні позовної заяви позивачем, в інтересах якого діяв представник [PERSON] , сплачено судовий збір у розмірі 993 грн., що підтверджується квитанцією № 28 від 10.05.2022 року. Витрати позивача на проведення експертизи становлять 906 грн. 16 коп., що підтверджується рахунком-фактурою № 2022-10/11/2022 від 10.11.2022 року на суму 906 грн. 16 коп. Відповідно до положень ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У даному випадку судом задоволено 50 % суми позову, тому з відповідачки належить стягнути на користь позивача 496 грн. 50 коп. судового збору та 453 грн. 08 коп. витрат за проведення експертизи, а всього 949 грн. 58 коп.

Outcome: partial