Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом -позивач) звернувся до Дзержинського районного\~суду м.\~Харкова з позовом до [PERSON] (далі за текстом-відповідач), в якому просив стягнути з відповідача на його користь 41929,92 грн., як різницю між фактичною вартістю відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Santa Fe державний номер [NUMBER] та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком відповідача та суму судового збору у розмірі 992,40 грн. В обґрунтування позову, позивача зазначив, що він став учасником ДТП, яка сталась близько 16 год. 00 хв. 28 вересня 2019 року у м. Харкові на перехресті вул. Клочківської та вул. Олексіївської за участі автомобілів HYUNDAI SANTA FE державний номер [NUMBER] та VOLKSWAGEN POLO державний номер [NUMBER] . Співробітниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП та направлено адміністративний матеріал до Київського районного суду м. Харкова для його розгляду. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.01.2020 у справі № 638/20231/19, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 25.06.2020 провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] , за\~ст. 124 КУпАП\~закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому в рамках справи про адміністративне правопорушення особу, що є винуватцем ДТП не було встановлено. З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування», [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення завданої йому внаслідок ДТП шкоди, оскільки згідно висновків експертних досліджень саме в діях водія автомобіля VOLKSWAGEN POLO державний номер [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п.п. 8.7.3. (е) та 8.10 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП. Таким чином, у вищевказаній ДТП винною є саме [PERSON] . Постановою Харківського апеляційного суду від 30.11.2022 у справі № 638/11293/20 з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь [PERSON] стягнуто частину збитків завданих ДТП у розмірі 40556,21 гривень. Зокрема, розмір вартості відновлювального ремонту, встановлений відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 24425 від 17.12.2019 у розмірі 82486,13 гривень, зменшено на суму франшизи, ПДВ та коефіцієнту фізичного зносу. Позивач просить стягнути різницю між фактичною вартістю відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Santa Fe державний номер [NUMBER] та страховим відшкодуванням, виплаченим ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з відповідача. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.01.2023 року відкрито провадження у справі. Відповідач подав\~до суду\~відзив на\~позовну заяву,\~в якій\~просив суд\~відмовити у\~задоволенні позовних\~вимог в\~повному обсязі.\~В обґрунтування\~своїх доводів\~відповідач посилається\~на відсутність\~вини відповідача\~у скоєнні\~ДТП. Зазначає, що оскільки провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] закрито у зв`язку зі спливом строків притягнення до відповідальності, тобто з нереабілітуючих підстав, саме останній є винуватцем ДТП.\~Крім того, відповідач не погоджується із висновком № 24425 від 17.12.2019 року щодо вартості матеріального збитку розрахованого з урахуванням фізичного зносу автомобіля у сумі 47 311,98 грн., заперечує проти стягнення з відповідача ПДВ, що входить до вартості матеріального збитку відповідно висновку №24425 від 17.12.2019 року У подальшому, заявою від 08.03.2023 позивач відмовився від частини позовних вимог, а саме від стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] 12790,60 гривень, як суми ПДВ у розмірі 20 %, який входить до складу вартості відновлюваного ремонту автомобіля HYUNDAI SANTA FE державний номер [NUMBER] . В іншій частині позовні вимоги, а саме щодо стягнення із відповідача на користь позивача 29139,32 гривень, як різницю між фактичною вартістю відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI SANTA FE державний номер [NUMBER] та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком, і сумою ПДВ у розмірі 20 %, підтримав у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку про таке . Судом встановлено, що близько 16 год. 00 хв. 28 вересня 2019 року у м. Харкові на перехресті вул. Клочківської та вул. Олексіївської сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів HYUNDAI SANTA FE державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та VOLKSWAGEN POLO державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Співробітниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП та направлено адміністративний матеріал до Київського районного суду м. Харкова для його розгляду. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.01.2020 у справі № 638/20231/19, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 25.06.2020 провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за\~ст. 124 КУпАП\~закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому в рамках справи про адміністративне правопорушення особу, що є винуватцем ДТП не було встановлено. [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення завданої йому внаслідок ДТП шкоди до ПрАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування», якою була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] . Постановою Харківського апеляційного суду від 30.11.2022 у справі № 638/11293/20 було встановлено, що у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді винною є [PERSON] , оскільки відповідно висновків судової автотехнічної експертизи від 03.09.2021 та додаткової автотехнічної експертизи від 18.07.2022 в діях водія автомобіля VOLKSWAGEN POLO державний номер [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п.п. 8.7.3. (е) та 8.10 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП. Відповідно до вказаної постанови апеляційного суду з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь [PERSON] стягнуто частину збитків завданих ДТП у розмірі 40556,21 гривень. Зокрема, розмір вартості відновлювального ремонту, встановлений відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 24425 від 17.12.2019 у розмірі 82486,13 гривень, зменшено на суму франшизи, ПДВ та коефіцієнту фізичного зносу. З урахуванням наданих позивачем уточнень, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] суму у розмірі 29139,32 гривень, як різницю між фактичною вартістю відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI SANTA FE державний номер [NUMBER] та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком, і сумою ПДВ у розмірі 20 %, що складає 12 790 ,60 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ч. 3\~ст. 988 ЦК України\~страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~\~Законом\~\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями\~28,\~29 Закону № 1961-ІV\~передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом\~ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.\~\~ Правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність винного водія застрахована, майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт). Верховний Суд у постанові у справі № 522/15636/16-ц зазначив, що виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність,\~\~Законом\~\~№ 1961-IV\~\~покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим\~Законом\~і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Подібні за змістом висновки сформульовані також в постановах Верховного Суду від\~\~14 серпня 2019 року у справі № 344/3008/17 (провадження № 61-26423св18), від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20), від 16 лютого 2022 року у справі № 709/370/20 (провадження № 61-16320св20). Крім того, суд звертає увагу на висновок, що міститься у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із [PERSON] , як із винної у ДТП особи, підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) підстав відступати від яких суд не вбачає. Перевіривши розрахунок позивача суд погоджується із тим, що сума відшкодування, що підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] становить 29139,32 гривень, як різниця між фактичною вартістю відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI SANTA FE державний номер [NUMBER] (82486,13 гривень), страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком на підставі постанови Харківського апеляційного суду від 30.11.2022 у справі № 638/11293/20 (40556,21 гривень), та сумою ПДВ у розмірі 20 % (12790,60 гривень). При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача про зменшення суми відшкодування до 50% від суми позову через обопільну вину позивача та відповідача по справі, оскільки з матеріалів справи судом було встановлено лише вину [PERSON] у вчиненні ДТП. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Розподіл судових витрат здійснюється на підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу .

Outcome: approved