Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

Позивач в серпні 2018 року звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором №145 від 02.09.2009 року в розмірі 25672 грн. 21 коп. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] було надано кредит на придбання, будівництво, ремонт та реконструкцію житла в сумі 4500 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, із відсотковою ставкою за користування кредитом 60 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, строком на 6 фактичних місяців від дати отримання кредиту. 30.07.2010 Залізничним районним судом м.Львова було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь Кридитної спілки «Орізон» заборгованості за кредитним договором у розмірі 6381 грн. 92 коп. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 07.11.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Орізон» заборгованість в розмірі 7132 грн. 88 коп. 02.02.2010 року відподачкою частково погашено відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 500 грн. 12.06.2018 року з [PERSON] стягнуто заборгованість по відсотках, згідно судового рішення від 07.11.2013 року у розмірі 7132 грн. 88 коп.. Відтак, залишок заборгованості за кредитним договором №145 від 02.09.2009 на даний час становить 6381 грн. 92 коп. Відповідачка, в порушення вимог пунктів 2.3., 3.5., 5.1.3. кредитного договору, щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, несвоєчасно в період дії кредитного договору здійснювала платежі, чому відповідно до п.3.6 кредитного договору, незалежно від вказаних судових рішень, їй нараховувалися проценти за користування кредитом за період з 01.10.2012 до 31.07.2018, залишок яких станом на 31.07.2018 становить 15756 грн. 16 коп. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку з простроченням відповідачкою грошового зобов`язання за кредитним договором №145 від 02.09.2009, позивач просить стягнути 15756 грн. 16 коп. нарахованих, але не сплачених відсотків за період з 01.10.2012 до 31.07.2018 та 9916 грн. 05 коп. інфляційних збитків та 3 % річних за період з 06.03.2015 до 06.03.2018. За наведеного, просить позов задовольнити. Заочним рішенням Залізничного районного суд м. Львова від 20 грудня 2018 року позов задоволено та стягнуто з [PERSON] в користь Кредитної спілки «Орізон» заборгованість за кредитним договором №145 від 02.09.2009 в розмірі 25672 /двадцять п`ять тисяч шістсот сімдесят дві/ грн. 21 коп. та стягнуто із [PERSON] в користь держави 1762 грн. судового збору. 21 жовтня 2022 року представник відповідачки [PERSON] [PERSON] звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просив поновити строк на звернення до суду з даною заявою та скасувати заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 грудня 2018 року. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14 листопада 2022 року заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 грудня 2018 року за позовом Кредитної спілки\~«Орізон» до\~ [PERSON] про\~стягнення грошових\~коштів скасовано і призначено справу до\~розгляду за\~правилами спрощеного\~позовного провадженняз викликом сторін у приміщенні Залізничного районного суду м.Львова під головуванням судді Палюх Н.М. 08 лютого 2023 року прдеставником позивача суду надіслано заперечення на заяву про перегляд заочного рішення. Покликається на те, що ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Окрім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора забов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом. Стягнення боргу із [PERSON] із виконання виконавчого листа №462/4725/18 від 05.12.2019 виданого Залізничним районним судом м. Львова про стягнення боргу на суму 25672,21 грн, проводиться впродовж довготривалого періоду. Рішення суду від 20.12.2018 не виконано. 03 березня 2023 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Покликається на те, що між [PERSON] та КС «Орізон» було укладено кредитний договір №145 від 02.09.2009 на суму 4500 грн. Згідно судового наказу Залізничного районного суду м. Львова від 2010 було стягнуто всю заборгованість разом з відсотками в сумі 6382 грн. Позовні вимоги розглянуті в оскаржуваному рішенні стосуються виключно нарахування нових відсотків, після винесення судового наказу, за період з 01.10.2012 по 31.07.2018, тобто просить стягнути відсотки за користування вже стягнутого боргу. Окрім цього, згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, відповідач 12.06.2018 сплатила 7132,88 грн, які позивач зарахував на погашення відсотків та пені, замість погашення тіла боргу та відсотків нарахованих до 2010 року (моменту звернення до суду із заявою про видачу судового наказу). Також, з невідомих причин позивачем не було зараховано оплату від 01.06.2018 на суму 8248,51 грн. Отже, після звернення позивача із заявою про видачу судового наказу в 2010 році відповідач сплатила 15381,39 грн. Відтак, сума сплачена відповідачем (15381,39 грн) повністю покриває тіло кредиту та відсотки нараховані на момент звернення до суду із заявою про видачу судового наказу (6382 грн), а також 3% річних та інфляційні втрати (1896,41 грн), а переплата становить 7102,98 грн. З урахуванням наведеного, просить у задоволенні позову відмовити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи наявна заява, в якій просить позов задовольнити та розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе. Відповідач, який належним чином повідомлявся про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, проте представником відповідача було подано заяву про розгляд справи без відповідача та його представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність\~достатності. Статтями 12, 81 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 02 вересня 2009 року між КС «Орізон» та [PERSON] було укладено кредитний договір №145, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 4500,00 гривень, зі сплатою 818,36 грн процентів за користування кредитом, з кінцевим строком погашення кредиту 02.03.2010 /а.с. 27-28/. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 07 листопада 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Орізон» заборгованість в розмірі 7132,88 грн /а.с.20-21/. Вищевказаним судовим рішенням від 07 листопада 2013 року встановлено, що 02.09.2009 року між Кредитною спілкою Орізон та [PERSON] було укладено кредитний договір №145 в сумі 4500,00 грн., згідно якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит в сумі 4500,00 грн., на засадах строковості (строком на 6 місяців), зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах визначених Договором. Згідно п.3.1 кредитного договору № 145 плата за користування кредитом (проценти) становить 60 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Крім цього судом встановлено, що [PERSON] зобов`язання за вищезгаданим кредитним договором належним чином не виконувала, а тому за заявою КС "Орізон" Залізничним районним судом м. Львова винесено судовий наказ № 2н-2503/2010 від 30.07.2010 р. про стягнення з відповідача на користь кредитної спілки боргу в сумі 6381,92 грн., однак даний судовий наказ станом на день винесення рішення не виконано. Згідно Витягу з протоколу № 130 засідання Кредитного комітету КС Орізон від 07.11.2011 року кредит [PERSON] визнано з підвищеним ризиком та встановлено відсоткову ставку в розмірі 80 %. З розрахунку боргу вбачається, що станом на 08.08.2013 року відповідач заборгував позивачу борг в сумі 13014,80 грн., з яких: 4500,00 грн. тіло кредиту; 1881,92 грн. відсотки за користування кредитом; 7132,88 грн. 07.11.2011 року відновлено нарахування відсотків за користування кредитом під 80% річних відповідно до рішення кредитного комітету КС Орізон; 6381,92 грн. сума боргу відповідача, на яку відкрито виконавче провадження; 500, 00 грн. проведена оплата; 7132,88 грн. сума боргу відповідача, на яку необхідно відкрити виконавче провадження. Як ствердив позивач, відповідачем 02.02.2010 частково погашено відсотки за користування кредитом у розмірі 500 грн, 12.06.2018 стягнуто заборгованість по відсотках згідно судового рішення від 07.11.2013 в сумі 7132,88 грн. Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.10.2012 до 31.07.2018 в сумі 15756,16 грн та 9916,05 грн інфляційних збитків та 3 % річних за період з 06.03.2015 до 06.03.2018. Відповідно до п.3.6 кредитного договору прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (згідно графіку розрахунків) не зупиняє нарахування процентів, крім випадків прийняття окремого рішення про це кредитодавцем. Згідно пункту 5.1.9. даного договору позичальник зобов`язаний у випадку прострочення сплати частинами або всієї суми кредиту сплатити нараховані проценти за кредитом, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення. З долученого до матеріалів справи розрахунку боргу вбачається, що станом на 31.07.2018 залишок нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.10.2012 до 31.07.2018 становить 15756,16 грн. За змістом ст.\~526, ч. 1 ст.\~530, ст.\~610\~та ч. 1 ст. 612 ЦК України\~для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~та ч. 1 ст.\~1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. \~ \~ \~ \~Як вбачається із позиції Верховного суду, зокрема у справі №444/9519/12 від 28 березня 2018 року, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий ж висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи про те, що на підставі статті\~599\~та частини четвертої статті\~631 ЦК України\~кредитодавець мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи вищенаведене, а також те, що строк кредитування визначений договором №145 від 02.09.2009 сплив 02.03.2010, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 15756,16 грн відсотків за користування кредитом за період з 01.10.2012 до 31.07.2018 необхідно відмовити. Як наслідок, перерахунку підлягають обраховані позивачем три відсотки річних та інфляційні втрати, право на стягнення яких після закінчення строку дії договору, відповідно до згаданого вище правового висновку, зберігається. За порушення виконання грошового зобов`язання на боржника покладається відповідальність відповідно до\~ст. 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ч.2\~статті 625 ЦК України\~в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач 03.08.2018 звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача 9916,05 грн інфляційних збитків та 3 % річних за період з 06.03.2015 до 06.03.2018. З розрахунку боргу вбачається, що інфляційні збитки та 3 % річних нараховані за період з 06.03.2015 до 06.03.2018, однак з позовом позивач звернувся 03.08.2018, відтак такий розрахунок повинен бути проведений в межах строку позовної давності, а саме за період з 03.08.2015 по 06.03.2018. Таким чином, інфляційні збитки за період з серпня по грудень 2015 становлять 117,41 грн, з січня по вересень 2016 337 грн, з жовтня 2016 по березень 2018 1092 грн, а в сукупності - 1546,41 грн. 3% річних за період з серпня 2015 по березень 2018 становлять 350 грн. Відтак, інфляційні збитки та 3 % річних становлять 1896,41 грн. Як ствердив позивач, і не заперечується відповідачем, [PERSON] 02.02.2010 частково погашено відсотки за користування кредитом у розмірі 500 грн, 12.06.2018 стягнуто заборгованість по відсотках, згідно судового рішення від 07.11.2013, в сумі 7132,88 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Окрім цього, судом досліджено квитанцію №22724459-1 від 01.06.2018, згідно з якою [PERSON] перерахувала Залізничному ВДВС ЛМУЮ 8248,51 грн, як боргове зобов`язання [PERSON] . Відтак,\~враховуючи те,\~що відповідачем\~сплачено кошти,\~розмір яких\~повністю покриває\~заборгованість за\~тілом кредиту\~та відсотками\~за користування\~кредитом,\~які згідно\~договору становили\~5318,36\~грн.,\~а також інфляційні збитки та 3 % річних у розмірі 1896,41 грн., у зв`язку з чим у задоволенні вимог у цій частині теж слід відмовити. Згідно статті ст.141 ЦПК України судовий збір покладається у разі відмови в позові на позивача, тому понесені позивачем судові витрати на судовий збір не компенсуються у зв`язку із відмовою у задоволенні позову.

Outcome: dismissed