Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2020 року по серпень 2021 року в розмірі 31244,85 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11.11.2008. У них з відповідачем є двоє спільних дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . В Інгульському відділі державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувають виконавчі провадження по примусовому виконанню виконавчих листів по справі №489/1067/17 та №2-7-6905 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання в розмірі 1/4 та 1/6 часток від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Заборгованість по аліментам станом на 01.09.2021 становить 31244,85 грн. Вказана заборгованість виникла у відповідача за його вини, оскільки він усвідомлював свій обов`язок утримувати власних дітей. Відповідно до вимог статті 196 СК України, вона має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно наданого нею розрахунку загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з вересня 2020 року по серпень 2021 року становить 74839,16 грн. За такого, вона вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.10.2021 по вищевказаній справі відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.02.2022 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 23.03.2023, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач причин неявки суду не повідомила, заява про відкладення розгляду справи, його проведення за її відсутності або залишення позовної заяви без розгляду до суду не надходила. Направлена на її адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідач причини своєї неявки не повідомив, проте в матеріалах справи міститься його письмова заява від 07.02.2023 в якій він просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, в розмірі заборгованості станом на 01.01.2022. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до наступного. Із змісту позовної заяви вбачається та встановлено судом, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 11.11.2008 розірвано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим повторно, актовий запис №11. Від спільного\~шлюб сторони\~мають доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження актовий запис №1191 та №405. Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 22.09.2008 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи з 21.07.2008 до її повноліття. На виконання рішення 16.10.2008 Центральним районним судом міста Миколаєва було видано відповідний виконавчий лист. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.03.2018 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітків (доходів) відповідача, щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 01.03.2017 та до досягнення ним повноліття. 24.04.2018 Ленінським районним судом міста Миколаєва було видано виконавчий лист на виконання вказаного рішення. З матеріалів справи вбачається, що зазначені вище виконавчі листи перебувають на примусовому виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по аліментам за вих. №74315 від 08.09.2021 розмір такої заборгованості за вищевказаними виконавчими листами станом на 01.09.2021 становить 31244,85 грн. В свою чергу, згідно розрахунку заборгованості по аліментам наданого відповідачем станом на 01.01.2022 заборгованість становить 16311,83 грн. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом позову у справі, що розглядається є стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів, на підставі положень статті 196 СК України. Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 у справі № 6-1477цс15 та від 16.03.2016 у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Проте, стороною відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів відсутності його вини у несплаті (неповній сплаті) аліментів, а також невірності наданого державним виконавцем розрахунку та неправомірності дій чи бездіяльності державного виконавця. Суд звертає увагу і на те, що отримавши вищевказаний розрахунок відповідач не оскаржував його у встановленому законом порядку, а також не оскаржував дій державного виконавця. В даному випадку, при розрахунку розміру неустойки (пені) судом враховується розрахунок наданий відповідачем від 15.02.2022 за вих. №10090 оскільки з нього вбачається, що державним виконавцем було здійснено перерахунок заборгованості у зв`язку зі змінами розміру доходу починаючи з листопада 2021 року. Кількість прострочених днів з 01 вересня 2020 року по 31 серпня 2021 року становить 365 днів. Розмір неустойки (пені) становить 76660,74 грн., з яких: за вересень 2020 року 17694,87 грн. (4847,91х365х1%); за жовтень 2020 року 16864,44 грн. (5034,16х335х1%); за грудень 2020 року 9973,33 грн. (3639,52х274х1%); за лютий 2021 року 8261,43 грн. (3896,90х212х1%); за березень 2021 року 8091,22 грн. (4397,4х184х1%); за квітень 2021 року 8482,14 грн. (5543,88х153х1%); за травень 2021 року 6720,41 грн. (5463,75х123х1%); за серпень 2021 року 572,90 грн. (1848,07х31х1%). Враховуючи часткове погашення відповідачем заборгованості по аліментам у спірний період, зокрема листопад 2020 року, січень, червень та липень 2021 року, а тому за ці місяці неустойка (пеня) стягненню не підлягає. Отже, з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) нарахована за період з 01.09.2020 по 31.08.2021 у розмірі 76660,74 грн., однак її розмір значно перевищує сукупний розмір заборгованості по аліментам за цей період, який згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 15.02.2022 за вих. №10090 становить 17650,83 грн. Як вже зазначалось, згідно положень абзацу 1 частини першої статті 196 СК України розмір неустойки (пені) не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21)\~вказано, що при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в\~абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Враховуючи, що позивач у своїй позовній заяві,

Outcome: partial