Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

02 лютого 2023 року [PERSON] через свого представника адвоката Бурму Ю.М. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] , який зареєстрований 30.07.2021\~року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 1287. Позовна заява обґрунтована тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини, що призвело до припинення шлюбно - сімейних відносин. Вважає, що сім`я існує формально, поновлення шлюбу недоцільно і суперечить її інтересам. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2023 справа надійшла в провадження судді Петрової Н.М. Ухвалою суду від 03.02.2023 справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та її представник - адвокат Бурма Ю.М. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом завчасно та належним чином, надали суду заяви про підтримання позовних вимог, просили розгляд справи проводити за їх відсутності (а.с. 20-21). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином, причини неявки не повідомив, заяв чи клопотань від нього до суду не надходило, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Разом з\~тим судом\~не визнана\~явка відповідача\~обов`язковою,\~отже з\~огляду на\~те,\~що відповідач\~повторно не\~з`явився в\~судові засідання,\~а позивач\~наполягав на\~розгляді справи\~за його\~відсутності,\~суд не\~знаходить передбачених\~процесуальним законом\~підстав для\~відкладення розгляду\~справи і\~вважає за\~можливе розглянути\~справу у\~відсутність відповідача.При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2021 р. згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, подружжя наполягає на розірванні шлюбу, оскільки їх сім`я розпалася остаточно, відновлена бути не може, подальше спільне життя подружжя, примирення і збереження сім`ї неможливі, шлюб існує формально, його збереження суперечило б їх інтересам. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки. Зазначене конституційне положення знайшло свій подальший розвиток у Сімейному кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите в цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.53 СК України). Відповідно дост.56 СК Україникожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зіст.110 СК Україникожен із подружжя має право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних правовідносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Судом встановлено, що відносини між подружжям фактично вже вичерпані, відновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, категорично заперечують проти подальшого збереження сім`ї . За таких обставин позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо залишення позивачу шлюбного прізвища, суд зазначає наступне. У відповідності до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Згідно з ч.8ст.294 ЦПК України,у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про шлюб позивач до реєстрації шлюбу мала прізвище « [PERSON] », а після реєстрації шлюбу обрала прізвище чоловіка « [PERSON] », тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу й надалі іменуватися цим прізвищем. На підставі викладеного і

Outcome: approved