Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом і просить стягнути із відповідача заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 17437 грн 89 коп. та судовий збір в розмірі 2481 грн 00 коп. Посилається на те, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] та є споживачем послуг теплопостачання. КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа». 22 жовтня 2021 року було офіційно оприлюднено на сайті типовий індивідуальний договір про надання послуг постачання теплової енергії, який вважається укладеним станом на 23 листопада 2021 року за формою, встановленою Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року. Підприємством щомісячно нараховується плата за надані послуги згідно із затвердженими тарифами. Відповідач належним чином не виконував свого обов`язку по оплаті послуг за теплопостачання, внаслідок чого утворилася заборгованість за період із за період із 01 лютого 2018 року по 31 жовтня 2022 року в розмірі 17437 грн 89 коп. 04 січня 2023 року було відкрито провадження по даній справі і справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. 01 лютого 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого вона просить позовні вимоги задовольнити частково. Посилається на те, що на підставі рішення виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради № 297-06 від 28 травня 2009 року їй було надана квартира [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що на її адресу надходять квитанції на ім`я [PERSON] (особовий рахунок № [NUMBER] ), вона перестала сплачували кошти за послуги теплопостачання, оскільки вважала, що позивачем нараховувалися борги попереднього власника квартири. Просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Згодна частково сплачувати заборгованість за послуги теплопостачання, за період з жовтня 2019 року по жовтень 2022 року. 10 лютого 2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вона просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що в зв`язку під час дії на території України карантину в зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби, строки, визначені ст.ст.257, 258 ЦК України, вважаються продовженими. Для позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період із січня 2018 року по жовтень 2022 року трирічний строк позовної давності не є пропущеним, оскільки на час подання позову такий строк вважається продовжений згідно діючого законодавства. Посилання відповідача про нарахування їй боргів попереднього власника квартири є безпідставними, оскільки чинним законодавством не передбачено обов`язку нового власника сплачувати борги попередніх власників (наймачів) житлового приміщення. На попереднього власника квартири [ADDRESS] [PERSON] був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , на якому рахується заборгованість за надані послуги в розмірі 708 грн 04 коп., яка була нарахована не в грудні 2022 року. На ім`я відповідача відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , по якому станом на жовтень 2022 року рахується заборгованість в розмірі 17437 грн 89 коп. 16 лютого 2023 року до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого вона просить позовні вимоги задовольнити частково. Посилання позивача на ст.264 ЦК України є необгрунтованим, оскільки відповідно до ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг строку позовної давності розпочинається заново. Час, що минув до переривання строку позовної давності, до нового строку не зараховується. Посилання позивача на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій» є необгрунтованими, оскільки карантинні заходи скасовані. Станом на березень 2018 року заборгованість становила 13352 грн 61 коп., позивач знав про неї та не ставив питання про своєчасне погашення заборгованості. \~ \~ \~ \~Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступне. На підставі рішення виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 297-06 від 28 травня 2009 року відповідач отримала ордер № 59 на квартиру [ADDRESS] (а.с.41). Комунальне підприємство Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» є постачальником централізованого опалення по Шевченка, буд.50 в м. Переяслав Київської області. Квартира [ADDRESS] забезпечена централізованим опалення та до неї здійснюється теплопостачання. Із відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м.Києві та Київській області № 5285 від 26 грудня 2022 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] . На квартиру [ADDRESS] \~ відкритий\~особовий рахунок\~№ [NUMBER] на ім`я [PERSON] для фіксації коштів, що надходять за послуги теплопостачання. Окремий письмовий договір між сторонами по справі не укладався. Відповідач вважається такою, що приєдналася до публічного договору приєднання, який був опублікований 22 жовтня 2021 року на сайті https://heatphm.hopto.org, поскілький протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору не прийняла рішення про вибір іншої моделі договірних відносин та не уклала відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Нарахування плати за послуги теплопостачання здійснюється щомісячно відповідно до тарифів, затверджених рішенням Виконкому Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 321-16 від 29 вересня 2017 року. Відповідач свій обов`язок щодо сплати коштів за послуги теплопостачання належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість за період\~із 01\~лютого 2018\~року по\~31\~жовтня 2022\~року в\~розмірі 17437\~грн 89\~коп.,\~що підтверджується випискою із особового рахунку. До відзиву на позов відповідачем додано копії квитанцій про нарахування плати за теплопостачання за грудень 2022 року (а.с.40), з яких вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] рахується заборгованість по оплаті за надані послуги в розмірі 708 грн 04 коп., нарахування за грудень 2022 року відсутні; по особовому рахунку № [NUMBER] нараховано плату за послуги теплопостачання за грудень 2022 року в сумі 535 грн 45 коп., розмір загальної заборгованості становить 17425 грн 79 коп. Суд приймає до уваги подані представником позивача та відповідачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Відповідно до\~ст.1\~Закону України\~«Про теплопостачання»\~споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що послуги, які спрямовані на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням є комунальними послугами. Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачено законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право сторін. При цьому відсутність договору не є підставою не сплачувати за надані та спожиті послуги (ст. 11 ЦК України), що підтверджено правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 26 вересня 2018 року № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року № 642/2858/16. Відповідно до ст.67 Житлового кодексу Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг закріплений у статті 162 Житлового кодексу Української РСР. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Посилання відповідача на те, що вона не здійснювала оплату за послуги теплопостачання з тих підстав, що вважала дані нарахування боргами попередніх власників, спростовуються поданими нею ж копіями квитанцій, з яких вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] , що належав попередній власниці ( [PERSON] ) нарахування за послуги за грудень 2022 року не проводилися, заборгованість же в розмірі 17425 грн 79 коп. рахується за особовим рахунком № [NUMBER] , який відкритий на ім`я [PERSON] . Крім того, відповідач користується даним житловим приміщення із 2009 року (ордер № 59, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 297-06 від 28 травня 2009 року), позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період із 01 лютого 2018 року по 31 жовтня 2022 року за особовим рахунком, відкритим на ім`я відповідачки, тому не є зрозумілим, яким чином дана заборгованість може стосуватися попереднього користувача даного житлового приміщення, за якою рахується заборгованість, але за іншим особовим рахунком. Дана обставина також підтверджується довідкою КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» № 76 від 08 лютого 2023 року, відповідно до якої заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , становить 708 грн 04 коп. Відповідачем 01 лютого 2023 року подана до суду заява про застосування строків позовної давності. У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: загальна та спеціальна. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався. Останній раз строк дії карантину на території України продовжено постановою Кабінету Міністрів України № 1423 від 23 грудня 2022 року до 30 квітня 2023 року. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати"). Законом України № 540-IX від 30 березня 2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 нас наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Як вбачається із розрахунку за заборгованості, у березня 2018 року була здійснення оплата відповідачем послух теплопостачання, представник позивача звернулася до суду із позовом 13 грудня 2022 року, Закон України № 540-IX від 30 березня 2020 року щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, тоді як трирічний строк, визначений в ст. 257 ЦК України спливав у квітні 2021 року, карантин діє на території України до 30 квітня 2023 року, тому строк позовної давності станом на 13 грудня 2022 року не сплив, його дія продовжується до кінця дії карантину. Таким чином, суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Судом встановлено, що відповідач є учасником правовідносин в сфері житлово-комунальних послуг, а тому повинен проводити їх оплату відповідно до встановленого законом порядку, оскільки фактично послуги теплопостачання відповідачем отримуються, скарг про ненадання послуг, або надання послуг неналежної якості від нього не надходило. Крім того, як вбачається із виписки з особового рахунку відповідача, часткове погашення нею заборгованості за послуги теплопостачання свідчить про визнання даної заборгованості. Відповідно до\~ч.1\~ст.526\~ЦК України\~зобов`язання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~цього Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Борг має місце і виник з підстав, зазначених позивачем. Отже, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу ст.141 ЦПК України судові витрати слід стягнути із відповідача На підставі викладеного,ст.67, 162 Житлового кодексу Української РСР, ст.ст.256, 257, 261, 264, 526 ЦК України, ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.19 Закону України «Про теплопостачання»,

Outcome: approved