Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому просив: 1) визнати за [PERSON] право власності на нежилу будівлю за адресою: [ADDRESS] ; 2) визнати недійсним свідоцтво від 22.03.2013 р. про право власності на нежилу будівлю за адресою: [ADDRESS] , видане [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотухіною О.М; 3) витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] та [PERSON] нежилу будівлю за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] ; 4) скасувати записи про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , здійснену за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою від 04.02.2014 р. (суддею Роман О.А.) відкрито провадження у справі № 758/14525/13-ц за вказаним позовом. 14.11.2014 року протокольною ухвалою прийнято уточнену позовну заяву [PERSON] , в якій позивач просив визнати недійсним Свідоцтво від 22.03.2013 р. про право власності на нежилу будівлю за адресою: [ADDRESS] , видане [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотухіною О.М.; витребувати із чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «АРГАМАК» (код ЄДРПОУ 36272560) нежилу будівлю за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , громадянина України, місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що 27 лютого 2012 року між ним та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі площею 368,9 кв., за адресою: [ADDRESS] . 22 березня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотухіною О.М. на ім`я [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на вказану будівлю за результатами прилюдних торгів, проведених 27 лютого 2013 року Філією 10 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» на виконання виконавчого листа, виданого 3 травня 2011 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» коштів у розмірі 1 млн 328 тис. 254 грн 77 коп. 3 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі площею 368,9 кв., за адресою: [ADDRESS] . За умовами Договорів купівлі-продажу від 23 липня 2013 року [PERSON] продав, а [PERSON] та [PERSON] придбали відповідно 3/4 та 1/4 частини вказаної нежитлової будівлі. На підставі Договору купівлі-продажу від 27 грудня 2013 року [PERSON] відчужив 3/4 частини спірної будівлі [PERSON] , а за Договором купівлі-продажу того ж дня [PERSON] (інтереси якої представляв [PERSON] ) відчужила [PERSON] 1/4 частину вказаної будівлі. Згідно зі Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26 червня 2014 року власником нежилої будівлі 30, літера «К», загальною площею 368,9 кв., за адресою: [ADDRESS] , стало ТОВ «Аргамак». Посилаючись на те, що він не мав жодних боргових зобов`язань перед банком, не був обізнаний про проведення виконавчих дій щодо примусового виконання рішення про стягнення боргу, [PERSON] просив суд визнати недійсним Свідоцтво про право власності від 22 березня 2013 року, видане на ім`я [PERSON] та витребувати на свою користь з чужого незаконного володіння ТОВ «Аргамак» спірне приміщення. Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року позов було задоволено: визнано недійсним Свідоцтво, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотухіною О.М. від 22 березня 2013 року (реєстр № 109), згідно з яким [PERSON] належить нежитлова будівля площею 368,9 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; витребувано з незаконного володіння ТОВ «Аргамак» на користь [PERSON] нежитлову будівлю, площею 368,9 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року вказане Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено; заходи забезпечення позову у вигляді арешту нежилої будівлі, площею 368,9 кв.м за адресою: [ADDRESS] , вжиті Ухвалою Апеляційного суду м. Києва 25 серпня 2015 року, скасовано. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 серпня 2017 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення суду апеляційної інстанції скасовано, рішення суду першої інстанції залишено в силі. Постановою Верховного Суду України від 01.11.2017 р. Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 серпня 2017 року, Рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року та Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 22.12.2014 р. заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва суддею Роман О.А. позовні вимого [PERSON] задоволено в повному обсязі. Ухвалою від 18.02.2016 р. відповідачу ТОВ «АРГАМАК» відмовлено у задоволенні заяви про перегляд зазначеного вище заочного рішення. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року вказане заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 серпня 2017 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення суду апеляційної інстанції скасовано, рішення суду першої інстанції залишено в силі. Постановою Верховного Суду України від 01 листопада 2017 р. зазначені вище ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.08.2017 р., рішення Апеляційного суду м. Києва від 14.02.2017 р. та заочне рішення Подільського районного суду м.Києва від 22.12.2014 р. скасовані, а справу передана на новий розгляд до суду першої інстанції. На підставі протоколу автоматизованого розподілу справі від 19.12.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 19.12.2017 р. матеріали вказаної справи передані на розгляд судді Ларіоновій Н.М. Ухвалою від 21.12.2017 р. призначено справу до судового розгляду. Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений в порядку загального позовного провадження. 23.08.2018 р. ухвалою суду відмовлено в клопотанні представника Компанії «INSPIRATION SOLUTIONS S.A.» - адвоката Нечитайленко Н.О. - про залучення як третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог та залучено до участі в справі як третю особу на стороні відповідача без самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Моя оселя». Ухвалою від 15.11.2019 р. відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Комерц-Сіті» про вступ у справу як третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог. Ухвалою від 15.11.2019 р. зупинено провадження у вищевказаній справі до до набуття законної сили рішенням у цивільної справи № 758/9350/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство нерухомості «Моя оселя» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак», [PERSON] , [PERSON] , Міністерства юстиції України, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ситницька Таміла Олександрівна, Державний реєстратор КП «Київжитлоспецексплуатація» Примушко Олександр Григорович, [PERSON] про визнання права власності та скасування державної реєстрації. Ухвалою від 21.10.2021 р. провадження у справі поновлено. Представником позивача подані додаткові пояснення, в яких сторона позивача зазначає, що якщо суд відмовить у задоволені позову в частині витребування майна від ТОВ «Аргамак», з огляду на те, що право власності на майно вже зареєстровано за позивачем, однак за умов, коли рішення на підставі, яких проводилась державна реєстрація за [PERSON] є скасованими, власником нежитлової будівлі залишиться ТОВ «Аргамак». Внаслідок цього, позивач повернеться до обставин, які стали передумовою звернення до суду із даним позовом, тобто до необхідності витребувати майно від ТОВ «Аргамак», проте вже буде позбавлений цього права. В підготовчому засіданні 23.02.2022 р. закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, зазначивши, що визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю є єдиним та належним способом захисту, у справі наявні докази того, що Позивач є дійсним власником спірної будівлі, що вибула з його володіння поза його волею, крім того, незважаючи на те, що останній наразі є формальним власником нежитлової будівлі, рішення, на підставі якого була проведена дана реєстрація є скасованим, отже права Позивача є досі порушеними, вирішення питання витребування майна від ТОВ «Аргамак» є необхідним. Відповідачі та треті особи 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв по суті справи не подавали. При цьому, в матеріалах справи міститься заява представника відповідача-2 - директора ТОВ «АРГАМАК» Андрієнка А.О., яким останній визнає позов в повному обсязі, з огляду на те, що нежитлова будівля площею 368,9 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (надалі - нежмитлова будівля) дійсно вибуло з володіння позивача без його волі; заочне рішення Родільського районного суду м.Києва від 22.12.2014 р., яке залишено в силі ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.08.2017 р., є фактично виконаним - нежитлова будівля перебуває у власності позивача, отже застосування ст.387 ЦК України є недоцільним; спір щодо зазначеної нежитлової будівлі відсутні1; визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (том 4 арк.спр.219). Також від третьої особи-5 - приватного нотаріуса КМНО Золотухіної О.М. міститься заява про розгляд справи без її участі. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Досліджуючи обставини справи судом встановлено, що 27 лютого 2012 року між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі площею 368,9 кв., за адресою: [ADDRESS] . Нежитлова будівля була введена в експлуатацію, що підтверджується Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації від 11.11.2011 р. № КВ 14211075039. 22 березня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотухіною О.М. на ім`я [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на вказану будівлю за результатами прилюдних торгів, проведених 27 лютого 2013 року філією 10 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» на виконання виконавчого листа, виданого 3 травня 2011 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» коштів у розмірі 1 млн 328 тис. 254 грн 77 коп. Прилюдні торги з реалізації належного [PERSON] нерухомого майна - нежитлової будівлі площею 368,9 кв. м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , ПП " Нива-В.Ш. " не проводились, Протокол 10-8841/13/1 про проведення прилюдних торгів не складався та не затверджувався. Цивільна справа за позовом ПАТ "Родовід Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, станом на 3 квітня 2014 року зареєстрована не була та в провадженні Подільського районного суду м. Києва не перебувала. За цивільною справою N 2-369/11 [PERSON] боржником не значився. Згідно Довідки ПАТ "Родовід Банк" N 17.1-11-б.б/1901 від 8 квітня 2014 року [PERSON] не є клієнтом ПАТ "Родовід Банк", кредитні договори з останнім не укладались. 3 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі площею 368,9 кв., за адресою: [ADDRESS] . За умовами Договорів купівлі-продажу від 23 липня 2013 року [PERSON] продав, а [PERSON] та [PERSON] придбали відповідно 3/4 та 1/4 частини вказаної нежитлової будівлі. На підставі Договору № 2712/1/2013 купівлі-продажу від 27 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Осипенком Д.О. за реєстром 9367, [PERSON] відчужив 3/4 частини спірної будівлі [PERSON] . На підставі Договору № 2712/2/2013 купівлі-продажу від 27 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Осипенком Д.О. за реєстром 9368, [PERSON] (інтереси якої представляв [PERSON] ) відчужилав 1/4 частини спірної будівлі [PERSON] . В цей же день, 27.12.2013 р. приватним нотаріусом КМНО Осипенком Д.О. за реєстром 9370 посвідчено Договір іпотеки № 01-02, укладений між [PERSON] , як іпотекодержателем, та [PERSON] , як іпотекодавцем, згідно якого останній передав в іпотеку 3/4 частини спірної будівлі. Згідно зі Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26 червня 2014 року власником нежилої будівлі 30, літера «К», загальною площею 368,9 кв., за адресою: [ADDRESS] , стало ТОВ «Аргамак». 04 липня 2013 року, на підставі заяви [PERSON] щодо вибуття вказаної нежитлової будівлі з його власності, внаслідок неправомірних дій невідомих осіб, до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відповідні відомості та зареєстровано кримінальне провадження № 42013110070000339 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. В межах вищевказаного кримінального провадження за клопотанням прокурора прокуратури Подільського району м.Києва ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м.Києва від 29.07.2013 р. була накладено арешт на вищевказану спірну будівлю (справа № 758/9788/13-к). Як вбачається з наданих документів, у ході досудового розслідування було встановлено, що згідно акту державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві [PERSON], при примусовому виконанні виконавчого провадження по виконанню Виконавчого листа №2-369/11, виданого 03.05.11 Подільським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» суми у розмірі 1 328 254 грн. 77 коп., складено відповідний акт про реалізацію арештованого майна - нежилої будівлі (літера К), загальною площею 368,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві [PERSON], вказане вище майно придбано [PERSON] з прилюдних торгів, проведених Філією 10 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» (протокол №10-8841/13/1 від 27.02.13). Даний акт державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві [PERSON] затверджено 06.03.13 начальником ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві [PERSON] Як вбачається з наданих документів, що допитані в ході досудового розслідування начальник ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві [PERSON] та головний державний виконавець [PERSON] підтвердили, що згідно реєстру ВП «Виконавець» виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-369/11, виданого 03.05.11 Подільським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» суми в розмірі 1328254,77 грн. до ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві не надходило та в провадженні державних виконавців відділу не перебувало. Державними виконавцями ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві не складався акт про реалізацію майна, що належить [PERSON] ( [ADDRESS] ). 27 вересня 2017 року право власності на нежитлову будівлю 30, літера «К», загальною площею 368,9 кв., за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 27.02.2012 р., Заочного Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року та Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 серпня 2017 року. Ухвалою 28 липня 2020 р. у цивільній справі № 758/9350/19 (до якої було зупинено провадження у даній справі № 758/14525/13-ц) прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Моя оселя» від позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Моя оселя» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак», [PERSON] , [PERSON] , Міністерства юстиції України, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ситницька Таміла Олександрівна, Державний реєстратор КП «Київжитлоспецексплуатація» Примушко Олександр Григорович, [PERSON] про визнання права власності та скасування державної реєстрації; закрито провадження у справі; зустрічну позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Моя оселя», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» про визнання недійсним договору купівлі-продажу - повернуто позивачу за зустрічним позовом. Постановою Київського апеляційного суду від 08 грудня 2020 р. у справі № 758/9350/19 було задоволено апеляційна скарга [PERSON] та скасована ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року із направленням справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Постановою Верховного Суду від 30 червня 2021 року частково задоволена касаційну скаргу [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Малиновська Вікторія Дмитрівна, та скасована постанова Київського апеляційного суду від 8 грудня 2020 року з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою Київського апеляційного суду 29 вересня 2021 р. закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Моя оселя» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак», [PERSON] , [PERSON] , Міністерства юстиції України, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ситницька Таміла Олександрівна, державний реєстратор Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» Примушко Олександр Григорович, [PERSON] , про визнання права власності та скасування державної реєстрації. Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2021 р. відомлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] , від імені якого діє адвокат Нечитайленко Олександр Володимирович, на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство нерухомості «Моя оселя» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак», [PERSON] , [PERSON] , Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ситницька Таміла Олександрівна, державний реєстратор Комунального підприємства «Київжитлоспецекслуатація» Примушко Олександр Григорович, про визнання права власності та скасування реєстрації. Отже, на час розгляду даної справи № 758/14525/13-ц за позовом [PERSON] є чинною ухвала районного суду від 28 липня 2020 р. у цивільній справі № 758/9350/19 за позовом ТОВ «Моя оселя», якою закрито провадження у справі в зв`язку з відмовою позивача від позову, в межах якої ТОВ «Моя оселя» ставило питання про своє право власності на нежитлову будівлю 30, літера «К», загальною площею 368,9 кв., за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 4 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд зазначає, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє певні права та обов`язки, тобто не є правочином. Разом з цим свідоцтво видається на підтвердження права, яке виникло внаслідок правочину. Правочином (договором купівлі - продажу) у випадку реалізації майна з прилюдних торгів є результат прилюдних торгів, на яких реалізоване майно, оформлений у вигляді протоколу про проведення прилюдних торгів із зазначенням сторін такого договору - організатора торгів як продавця та переможця торгів як покупця, а також його істотних умов - предмета договору та покупної ціни. Отже, заінтересована особа має право звернутись до суду з вимогою визнання недійсними прилюдних торгів та акту про їх проведення. Однак, у даному випадку, судом було встановлено, що прилюдні торги не проводились, акт про реалізацію майна не складався, а, отже, правочину щодо відчуження спірної нежитлової будівлі не існувало, що виключає застосування такого способу захисту як визнання недійсними прилюдних торгів чи відповідного акту, за результатами їх проведення, адже чинним законодавством не передбачено можливість визнання недійсним правочину, який не було вчинено. Таким чином, оскаржуване свідоцтво, яке саме по собі не є угодою чи договором, а посвідчує лише право власності переможця торгів на придбане з торгів майно, було видане внаслідок правочину, якого не було, укладеного за результатами прилюдних торгів, які не відбулись. Судом встановлено, що Позивач як власник майна, переданого на торги, які в подальшому визнані недійсними, не може реалізувати свої права власності на це майно, у зв`язку з існуванням документа, який посвідчує таке право власності на це майно за іншою особою. Тому, враховуючи той факт, що Позивач позбавлений можливості оскаржити прилюдні торги, з огляду на їх непроведення, чи акт за результатами прилюдних торгів, з огляду на його нескладання, вимога про визнання недійсним свідоцтва про право власності є належним та єдиним способом відновлення порушеного права Позивача та можливості подальшої реалізації останнім всіх складових права власності. Окрім цього, слід зазначити, що порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту відповідно до статті 16 ЦК України, за частиною 3 якої суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Водночас, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожна особа має право на ефективний спосіб правового захисту, не заборонений законом. Особа не може бути обмежена способами захисту, встановленими ст. 16 ЦК України, адже такий спосіб захисту як визнання недійсним свідоцтва про право власності не заборонений законом та є, за даних обставин, єдиним способом відновлення порушеного права Позивача. Зазначений позиція відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом у Постанові від 10.04.2018 р. по справі № 927/849/17. З огляду на це, вимоги Позивача про визнання недійсним Свідоцтва від 22.03.2013 р. про право власності на нежилу будівлю за адресою: [ADDRESS] , видане [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотухіною О.М. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Статтею 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У Постанові Верховного суду від 01.02.2018 р. по справі № 521/14976/15-ц було викладено правову позицію щодо того, що відповідно до статті 387 ЦК України та частини третьої статті 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому, право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Предмет доказування у справах за таким позовом становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, а зокрема, факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі в незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Власник вправі витребувати своє майно від особи, в якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні. Тобто, в першу чергу, на підтвердження наявності в позивача суб`єктивного матеріального права на витребування майна з чужого незаконного володіння, він повинен надати суду належні докази, що підтверджують його право на зазначене майно. Так, 27.02.2012 р. між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу, на підставі якого право власності на нежитлову будівлю перейшло до Позивача. Суд бере до уваги, що Апеляційним судом м. Києва 5 грудня 2016 року при розгляді цивільної справи за позовом ТОВ "Аргамак" до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору (справа №758/2543/15-ц) встановлено, що цивільної справи, в якій за [PERSON] визнано право власності на спірне приміщення не існувало і підстави для проведення реєстрації права власності за [PERSON] на спірну нежитлову будівлю відсутні. При цьому, Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20.09.2016 р., яке було залишено в силі Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.12.2016 р., по справі за позовом ТОВ «Аргамак» до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ситницька Т.О., про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, у задоволенні вимог ТОВ «Аргамак» відмовлено, в тому числі відмовлено у задоволенні вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права власності за [PERSON] . Тобто, на момент укладення договору купівлі-продажу від 27.02.2012 р. та станом на сьогоднішній день державна реєстрація права власності за [PERSON] не скасована. При цьому, у відповідності до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на те, що була заявлена вимога про витребування з незаконного чужого володіння майна, яке належить [PERSON] , суду необхідно встановити факт наявності права власності на спірну будівлю у Позивача, при цьому з`ясування обставин правомірності набуття права власності [PERSON] , який не є стороною по справі, призведе до виходу за межі заявлених Позивачем вимог. Договір купівлі-продажу від 27.02.2012 р., який є підставою набуття Позивачем права власності на спірне майно не є нікчемним в силу закону та не визнаний у встановленому законодавством порядку судом недійсним. Позивачем було надано до суду копію Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 11.11.2011 р. № КВ 14211075039, відповідно до якої об`єкт: нежитлова будівля по [ADDRESS] готовий до експлуатації. Таким чином, судом було встановлено правомірність володіння спірним майном [PERSON] у вигляді дійсного договору купівлі-продажу, який не є нікчемним в силу закону та не був визнаний судом недійсним та факт вибуття майна з володіння Позивача поза його волею, з огляду на те, що будь-яких цивільних справ про стягнення заборгованості з Позивача не існувало, виконавче провадження не відкривалось, прилюдні торги з реалізації будівлі не проводились. Відповідачем 2 було подано до суду копію Договору купівлі-продажу від 20.04.2017 р., відповідно до якого ТОВ «Аргамак» здійснило відчуження спірної будівлі на користь ТОВ «Агентство нерухомості «Моя оселя». У подальшому, 01.09.2017 р. ТОВ «Агентство нерухомості «Моя оселя» передало зазначену будівлю в тимчасове платне користування компанії «Inspiration Solutions S.A.» за Договором оренди від 01.09.2017 р. У судовому засіданні, Позивачем було надано суду для огляду копію Наказу Міністерства юстиції України № 3047/5 від 26.09.2017 р., яким було: задоволено скаргу [PERSON] від 18.09.2017 р. у повному обсязі; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.04.2017 р. № 34661971, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Мацюцею О.О.; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.04.2017 р. № 34862999, та № 36873695 від 01.09.2017 р. прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. Відповідач 2 зазначив, що наразі, Наказ Міністерства юстиції України № 3047/5 від 26.09.2017 р. та рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за Позивачем оскаржується в порядку адміністративного судочинства, що може призвести до відновлення права власності за ТОВ «Агентство нерухомості «Моя оселя». Дослідивши надані сторонами докази, судом було встановлено наступне. Наказ Міністерства юстиції України № 3047/5 від 26.09.2017 р. було прийнято на підставі Висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 25.09.2017 р. Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації у зазначеному висновку було встановлено, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.04.2017 р. № 34661971, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Мацюцею О.О. за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.04.2017 р., зареєстрованої у базі даних заяв державного реєстру прав та їх обтяжень № 21770822, проте до цієї заяви не додано жодного документа. На підставі цього рішення реєстратором Мацюцею О.О. внесено в Державний реєстр прав запис про державну реєстрацію припинення обтяження (арешту) № 5550400 будівлі, державну реєстрацію якого було проведено на підставі Ухвали Подільського районного суду м. Києва від 28.04.2014 р. у справі № 758.4680.14-к. Враховуючи вимоги закону, реєстратор Мацюця О.О. не мала підстав для прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх від 06.04.2017 р. № 34661971 та проведення державної реєстрації припинення обтяження (арешту) № 5550400 будівлі, оскільки зазначене обтяження було зареєстровано на підставі ухвали Подільського районного суду м. Києва та нею не проводились жодних виконавчих дій щодо будівлі (лист Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 04.09.2017 р. № 32398). Також реєстратором Мацюцею О.О. не розміщено у Державному реєстрі прав сканкопії документів, які стали підставою для прийняття нею оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.04.2017 р. № 34661971, на порушення вимог пункту 10 Порядку № 1127, а також абз. 2 ч. 1 ст. 16 та п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тобто, записи про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.04.2017 р. № 34862999, № 36873695 від 01.09.2017 р., внесені нотаріусом Шевчук З.М. у зв`язку з прийнятими нею рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.04.2017 р. № 34862999, № 36873695 від 01.09.2017 р., підлягають скасуванню як такі, що впливають на факт скасування, прийнятого ресторатором [PERSON] з порушенням законодавства у сфері державної реєстрації прав, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.04.2017 р. № 34661971. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). На даний час, відсутнє рішення суду, яким би було скасовано Наказ Міністерства юстиції України № 3047/5 від 26.09.2017 р., отже, останній є чинним. Той факт, що встановлені ухвалою суду обмеження (арешт майна) не були зареєстровані у відповідному державному реєстрі, не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень і про те, що сторони має право вільно розпоряджатися нерухомим майном, якщо про встановлену судом заборону відчужувати майно їм було відомо. З огляду на те, що на спірну будівлю в рамках кримінального провадження був накладений арешт, який, в подальшому був знятий за відсутності правових підстав (що було встановлено Висновком Комісії від 25.09.2017 р.), ТОВ «Аргамак» було відомо про арешт майна в рамках кримінального провадження, отже, не мало право здійснювати відчуження нежитлової будівлі, що перебуває під арештом, отже Договір купівлі-продажу від 20.04.2017 р., та як наслідок Договір оренди від 01.09.2017 р. є недійсним. З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги Позивача про витребування на його користь нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] з незаконного володіння ТОВ «Аргамак» також підлягають задоволенню. Твердження Відповідача 2 про відсутність підстав для задоволення вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння, з огляду на те, що право власності, наразі, вже зареєстроване за Позивачем, не заслуговують на увагу, зважаючи на наступне. Судом було встановлено, що 27 вересня 2017 року право власності на нежитлову будівлю 30, літера «К», загальною площею 368,9 кв., за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 27.02.2012 р., Заочного Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року та Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 серпня 2017 року. Однак, Постановою Верховного Суду України від 01.11.2017 р. зазначені рішення були скасовані, отже Позивач, на даний час, є лише формальним власником спірної будівлі, порушене право Позивача досі не відновлене в повному обсязі. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обгрунтованими, заснованими на законі та доведеними в судовому засіданні. На підставі викладеного, ст.ст.11, 16, 387, 388 ЦК України,

Outcome: approved