Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

29 червня 2021 року Головний спеціаліст служби у справах дітей районної державної адміністрації Браженко Л.Г. звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] аліменти на користь неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі, визначеному законодавством, та передати неповнолітню [PERSON] органу опіки та піклування - Гончарівській селищній раді Чернігівського району Чернігівської області для подальшого влаштування. В обґрунтування позову зазначено, що у [ADDRESS] проживає [PERSON] разом з неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є усиновленою дитиною відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 червня 2008 року. Батько в актовому записі про народження дитини записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. У серпні 2020 року до служби у справах дітей звернулася [PERSON] , повідомивши про постійні непорозуміння та сварки з дочкою та те, що має намір відмовитися від неї. З метою збереження сім`ї з матір`ю та дочкою проведено роз`яснювальну роботу. Однак, 4 березня 2021 року неповнолітня пішла з дому та не повернулася. Працівники поліції знайшли її у подруги в м. Чернігів, однак дитина категорично відмовилась повертатися додому. З 24 березня 2021 року [PERSON] влаштована до Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. За весь час перебування дитини в закладі мати жодного разу не відвідала її, не поцікавилась її життям та здоров`ям, не передавала ні грошей, ні речей, телефонні дзвінки від психолога ігнорувала. Неповнолітня висловила свою згоду на позбавлення матері батьківських прав відносно неї, а тому Чернігівськарайонна державна адміністрація, як орган опіки та піклування вважає, що є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки. Ухвалою судді від 29 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Відзив на позов мотивовано тим, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] є необгрунтованими і таким чином задоволенню не підлягають, тому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовної заяви та судові витрати покласти на позивача. 2 листопада 2021 року представником Чернігівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування - Браженко Л.Г. через канцелярію суду подано заяву про уточнення позовних вимог, а саме: просить стягнути з [PERSON] аліменти на користь неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% від усіх видів доходу (заробітку) до досягнення дитиною повноліття. 21 січня 2022 року від представника відповідача адвоката Кручек О.О. надійшла заява про зупинення провадження по даній справі до набрання законної сили рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області у справі № 748/2728/21 за позовом [PERSON] до Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Чернігівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про скасування усиновлення та внесення змін до актового запису про народження дитини. 21 січня 2022 року ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області у справі № 748/2728/21. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2022 року провадження по справі поновлено, призначено підготовче засідання. 26 січня 2023 року ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області закрито підтовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник- адвокат Кручек О.О. в судовому засіданні позов не визнали. Заслухавши пояснення відповідачки та представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 червня 2008 року задоволено заяву [PERSON] про усиновлення та усиновлено [PERSON] , що народилась [INFO] в м. Ічня, Чернігівської області [PERSON] , що народилася [INFO] в м. Чернігів, громадянкою України, що проживає за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язано органи РАЦСу в актовому записі про народження замінити прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", по батькові з " [PERSON] " на " [PERSON] ", дату народження з " [INFO] " на " [INFO] ", місце народження з " м. Ічня, Чернігівської області" на "м. Чернігів", ім`я " [PERSON] " залишити без змін. Записано [PERSON] , громадянку України, матір`ю дитини, батьком дитини [PERSON] , гр. України. Відділу РАЦСу внести до запису акту № 97 від 2 листопада 2006 року, складеного відділом РАЦС Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області на [PERSON] відповідні зміни. Свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане 2 листопада 2006 року відділом РАЦС Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області на [PERSON] - анульовано. (а.с. 12) Згідно копії довідки Відділу реєстрації актів цивільного стан Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області від 27 серпня 2008 року № 216/03-73, виданої [PERSON] вбачається, що в книзі реєстрації актів про народження у відділі реєстрації актів цивільного стану Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області 2 листопада 2006 року проведений запис за № 97 про народження [PERSON] , [INFO] . Батько: [PERSON] , громадянин України, мати [PERSON] , громадянка України. Відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. (а.с. 14) Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] . Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . (а.с.13). Відповідно до частини першої статті 242 СК України, якщо усиновлювач був записаний матір`ю, батьком усиновленої ним дитини, він може бути позбавлений батьківських прав за наявності підстав, встановлених у статті 164 цього Кодексу. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто особа має повністю розуміти наслідки своєї винної поведінки. Позбавлення батьківських прав (тобто позбавлення прав на виховання, захист інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особливої уваги потребує вирішення питання позбавлення батьківських прав усиновлювачів, оскільки вони стали батьками внаслідок особистого волевиявлення на батьківство. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України) і допускається лише у разі, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, за наявності вини в діях батьків. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У частинах 7, 8 статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце не тільки коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, що є основою батьківського піклування дитиною. Але й коли батьки, надаючи дитині житло та необхідне харчування, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Відповідачка та її представник у судовому засіданні наголошували, що в діях відповідачки немає винної поведінки чи свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками. Відповідачка вказувала, що вона завжди цікавилася життям дитини, її навчанням, створювала їй належні умови для життя, навчання. І до певного періоду у них з дитиною були нормальні відносини. Так, з довідки Слабинського старостинського округу Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 11 березня 2021 року, вих № 76 вбачається, що [PERSON] зареєстрована і прожває за адресою: [ADDRESS] і має такий склад сім`ї: дочка [PERSON] , [INFO] . (а.с. 10) З копії листа КНП "Чернігівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" від 5 жовтня 2021 року № 1226 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , має укладену декларацію з лікарем-педіатром Чернігівської сімейної амбулаторії, яка є структурним підрозділом КНП "Чернігівський районний центр ПМСД", [PERSON] . Дитина виховувалась в спортивній школі-інтернаті. Школу в с. Слабин відвідує з 7 класу. З приводу хронічних захворювань у лікаря-педіатра на обліку не перебуває. Профілактичні щеплення проводилися за календарем щеплень згідно віку (відповідні дані внесені до форми № 063/0 "Журнал профілактичних щеплень"). Паперова медична документація (медична картка форма 025/0 передана за місцем перебування дитини. Згідно даних, занесених до електронної системи охорони здоров`я з часу укладення декларації (з 24 січня 2019 року) [PERSON] відвідувала лікарів центру 2 рази. 3 грудня 2019 року - з приводу гострого респіраторного захворювання, 11 вересня 2020 року - для проходження періодичного профілактичного огляду, за результатами якого було видане направлення до лікаря-офтальмолога. В лютому 2021 року перебувала на самоізоляції як контактна особа по COVID-19, про що також є записи в ЕСОЗ. (а.с.54) Як вбається з копії характеристики від 4 жовтня 2021 року, наданої директором школи на [PERSON] , 2006 року народження, остання навчалася в Слабинській ЗОШ I-III ст. Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівськоої області в першому, другому класах та з п`ятого по дев`ятий класи. За результатами навчання в 9 класі має середній рівень знань. Проявляла більший нахил до предметів гуманітарного циклу. На уроках завжди була уважна та активна. Не дуже наполеглива в досягненні навчальної мети, не систематично і не раціонально виконувала навчальну роботу. Мала задовільну змішану пам`ять та добрий загальний розвиток, проявляла інтерес до ігрових видів спорту. До виконання громадських доручень ставилась не завджи добросовісно. Не вимоглива до себе. Могла пропускати навчальні за заняття без поважних причин. Правопорядку не порушувала. [PERSON] завжди стримана у виявленні своїх емоцій, не розсудлива, часто не реагувала на зауваження вчителя. Реакція на критику не адекватна. Мати [PERSON] , приділяла належну увагу вихованню доньки, цікавилась життям доньки, цикавилась життям клас та школи, батьківські збори відвідувала постійно. Вдома були створені належні умови для життя дитини та виконання нею шкільних домашніх завдань. До школи [PERSON] ходила завжди охайно вдягненою. (а.с.55) Відповідно до копії характеристики КЗ "Чернігівський ліцей" ЧОР, [PERSON] , [INFO] , навчалася в КЗ "Чернігівський ліцей" ЧОР з 19 листопада 2014 року по 6 вересня 2017 рік. Під час навчання в початковій ланці зарекомендувала себе як працелюбна учениця. Вона мала досягнення достатнього та високого рівня. Учениця мала широкий кругозір, добре розвинуте логічне мислення. На уроках поводила себе дисципліновано, виконувала весь обсяг завдань, проте не завжди була активна на уроці. Вміла самостійно працювати з книгою, заучувати матеріали. Мала своєрідний характер, завджи висловлювала власну думку, особливо, коли була з чимось не згодна. В середній школі [PERSON] продовжувала докладати зусилля у навчанні, брала активну участь в тренінгових заняттях, під час ких іноді порушувала дисципліну, але спокійно реагувала на зауваження вчителя. Дівчина не хотіла засмучувати матір. На гуртках часто робила поробки або малюнки мамі. [PERSON] замикалася в собі та без заперечень виконувала завдання, якщо вчитель казав, що телефонуватиме мамі під час порушення дисципліни класу. Під час індивідуальних бесід психолога закладу [PERSON] розповідала, що мама її сварить за зауваження і погаці оцінки. Свої речі дівчина тримала в ідеальному порядку. Завжди була одягнена охайно. Дбайливо ставилася до свого та шкільного майна. До роботи відносилась старанно. Залюбки виконувала різні доручення. Брала активну участь у громадському житті школи та класу. Мала авторитет серед товаришів. В учениці було багато друзів, підтримувала дружні стосунки з багатьма дітьми. Мама брала активну участь у житті дівчинки, завжди цікавилась поведінкою та навчанням. Матеріально забезпечувала всіма необхідними речами для навчання та розвитку. (а.с. 57) Тобто матеріалами справи підтверджується те, що до певного періоду відповідачка виконувала свої батьківські обов`язки, піклувалася про розвиток дитини, її навчання, здоров`я. Разом з тим, відповідно до копії заяви від 5 березня 2021 року [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей ЧРДА із заявою про влаштування її доньки [PERSON] , [INFO] , в центр психологічної реабілітації. (а.с. 6) З копії заяви [PERSON] від 10 березня 2021 року вбачається, що остання не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , так як вона останнім часом стала не керована, вдома нічого не робить, заняття в школі прогулює без поважних причин, шкільні уроки не робить, не зауваження не реагує, вдома часто не ночує, висловлюється нецензурними словами. Вони стали чужими одне одному. Справу в суді про позбавлення її батьківських прав просить розглядати без її участі. Правові наслідки позбавлення її батьківських прав її роз`яснено. (а.с. 5) З копії письмових пояснень неповнолітньої [PERSON] від 7 червня 2021 року, остання згодна з тим, щоб [PERSON] позбавили щодо неї батьківських прав. (а.с. 7) Згідно з копією клопотання про влаштування дітей до Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей облдержадміністрації від 24 березня 2021 року № 01-18/99, Служба у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації клопоче про влаштування дитини: [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] . (а.с. 8) У судовому засіданні [PERSON] заявила, що заяву від 10 березня 2021 року вона написала під тиском, і надала суду копію заяви від 1 вересня 2021 року, якою вона відкликала попередню заяву. (а.с.53) Разом з тим, відповідачка не змогла пояснити суду, чому вона зволікала із заявою про відкликання і написала її лише через пів року після написання першої заяви вже після отримання позову до неї про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Відповідно до довідки-характеристики, виданої Слабинським старостинським округом Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 12 березня 2021 року № 22, [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з донькою [PERSON] , [INFO] . Офіційно ніде не працює, обробляє земельну ділянку, тримає господарство (дві корови). Спиртними напоями не зловживає, скарги на неї не надходили, але останнім часом зовсім перестали розумітись із своєю донькою. В серпні місяці 2020 року [PERSON] в черговий раз посварилась із донькою [PERSON] і заявила, що хоче відмовитись від неї. Було проведено роз`яснювальну роботу і на деякий час ніби то все наладилося. Але уже в березні 2021 року знову виникла сварка і [PERSON] знову заявила про намір відмовитися від своєї доньки. (а.с. 9) З копії листа Служби у справах дітей Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей Обласної державної адміністрації від 7 червня 2021 року № 01-23/82 вбачається, що громадянка [PERSON] за період перебування доньки [PERSON] у закладі жодного разу не відвідала її, на зв`язок з адміністрацією не виходила. Психологом неодноразово здійснювалися телефонні дзвінки матері, які вона ігнорувала. Одного разу вдалося поспілкуватися з жінкою, вона була байдужа, контактувати з донькою відмовилася. Станом здоров`я, навчанням, розвитком доньки мати не цікавилася. Ні речей, ні грошей жінка дитині не передавала. Емоційний стан дівчинки не стабільний, вона переживає за стосунки з матір`ю, не впевнена в майбутньому, розгублена, має підвищений рівень тривожності, занижену самооцінку. [PERSON] висловила згоду на позбавлення її матері батьківських прав відносно неї. (а.с. 11) Відповідно до висновку Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 22 червня 2021 року № 01-29/1385, орган опіки та піклування Чернігівської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , по відношенню до неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . (а.с.4) Як зазначлося вище, провадження у даній справі зупинялося до вирішення позову [PERSON] про скасування усиновлення, який було подано відповідачкою до суду після відкриття провадження у цій справі. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 липня 2022 року та постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року, котрою рішення першої інстанції залишено без змін, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області як органу опіки та піклування, Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області як органу опіки та піклування, Служби у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області, про скасування усиновлення відмовлено. Судами при розгляді зазначеної справи не встановлено, що зміна поведінки дитини в негативну сторону сталася поза волею позивача, оскільки встановлені у справі обставини вказують на те, що поведінка позивача також вплинула на її стосунки з дитиною, адже дитина проживає з позивачем з моменту усиновлення, тобто її вихованням позивач почала займатися коли їй було ще 1 рік 8 місяців. Крім того, ні з показань свідків, ні з письмових доказів судом не встановлено, що мати (усиновлювач) намагалася налагодити гармонійні та сімейні відносини між нею та дитиною. Навпаки, єдиним способом вирішення конфлікту між матір`ю та дитиною було звернення до суду з позовом про скасування усиновлення та до відповідного органу опіки та піклування з метою відмови від дитини. При цьому, коли психолог Центру матері запропонувала допомогу у налагодженні стосунків з донькою, та відмовилась. До того ж, після влаштування неповнолітньої [PERSON] до Центру, мати дитину не відвідувала, її здоров`ям та розвитком не цікавилася, хоча продовжувала бути її матір`ю й мала відповідні як права, так і обов`язки щодо дитини. Тобто, повинна була нести повну відповідальність за здоров`я та психоемоційний стан дитини, чого не робила. Суди погодилися з висновкому органу опіки та піклування, в якому зазначено, що позивач ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, відносини, які виникли між усиновлювачкою і дитиною, пов`язані перш за все з конфліктом між ними та ускладнені особливостями перехідного віку дитини, та, що зміна поведінки дитини в негативний бік не могла статися поза волею позивача, а тому скасування усиновлення є недоцільним. У судовому засіданні під час розгляду позову про скасування усиновлення [PERSON] зазначала, що спільне проживання її та доньки є неможливим, так як дитина її дратує і вона не хоче більше спілкуватися з дочкою, відновлення стосунків є неможливим. У судовому засіданні у цій справі на запитання суду, чи цікавилася дитиною та чи приймала участь відповідачка у фінансуванні дитини, хоча б мінімально, за весь час відсутності дитини вдома (а це понад два роки), відповідачка зазначила, що не цікавилася, грошей не давала. Тобто, у даній справі встановлено, що відповідачка самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не бажає брати участь у вихованні та утриманні дитини, не бажає налагодити стосунки з донькою, дитина понад два роки знаходиться то в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, то в сім`ї патронатного вихователя, на даний час дівчинка влаштована до бабусі, але фактично мешкає у подруги, як то було зазначено представником позивача, а мати не відвідувала її, здоров`ям та розвитком не цікавиться. Представник відповідачки у судовому засіданні заперечувала проти позову, зазначаючи, що позбавлення батьківських прав, це крайня міра і у даному випадку застосуванню не підлягає. Разом з тим, дослідивши матеріали цієї справи та рішення судів у справі про скасування усиновлення, суд не встановив і від відповідачки не почув, що остання виявляє інтерес до дитини та бажає опікуватися донькою. Даючи оцінку поясненням відповідачки у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що відповідачку більше бентежить вимога про стягнення з неї аліментів, а не бажання виховувати та піклуватися про дитину. Щодо доводів представника відповідачки про відсутність в діях останньої винної поведінки, суд вважає наступне. Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. У судовому засіданні [PERSON] пояснювала, що вона зробила все від неї залежне щодо виховання доньки і винуватими у ситуації, що склалася, вважає Орган опіки та піклування, через те, що їй не допомогли, та власне дівчинку, у якої важкий характер, що став проявлятися під час перехідного віку. Разом з тим, [PERSON] усиновивши дівчинку, коли дитині було два роки, взяла на себе відповідальність та обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися її вихованням та розвитком таким чином і в такому обсязі, які в мінімальному значенні закріплені у законодавстві та визначаються загальними уявленнями про батьківство. Натомість, коли виникли проблеми з дитиною, відповідачка втратила інтерес до дитини, на що вказує її байдужість до життя дитини та позов про скасування усиновлення. Так, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо. Але ж суд не побачив у відповідачки бажання змінити свою поведінку. Правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено у статті 166 СК України. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Проаналізувавши встановлені обставини справи суд встановив, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно усиновленої нею дитини. Наявні об`єктивні і безсумнівні докази винної поведінки відповідачки та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно дитини, та враховуючи якнайкраще забезпечення інтересів дитини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки [PERSON] є обґрунтованими, не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, обставини, обставини позову доведені в судовому засіданні, тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно її дочки, оскільки зазначена міра є виправданою з огляду на необхідність захистити інтереси дитини та забезпечити якнайкращі умови для її розвитку, виховання, навчання, нормального самоусвідомлення. Щодо доводів представника відповідача про те, що Чернігівська районна державна адміністрація не є тією особою, яка має право звернення з даним позовом, суд вважає наступне. Відповідно до статті 165 Кодексу право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім?ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно Постанови Кабінету міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей, запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей. Суд вважає, що у даному випадку Чернігівська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування правомірно звернулася до суду з цим позовом, оскільки метою даного позову є захист інтересів дитини у ситуації, яка склалась між дитиною та усиновлювачем. У частині другій статті 166 СК України зазначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст. 182 СК України. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення, та вважає, що з відповідачки на користь дитини слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. За приписами п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідачки в дохід держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за дві заявлені вимоги.

Outcome: partial