Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

[PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), якою просить стягнути з відповідача на його користь борг за розпискою в сумі 28650 гривень 66 копійок. Підставою позову вказує не виконання відповідачем своїх обов`язків за розпискою. Ухвалою від 18 січня 2023 року провадження у справі було відкрито. Справу вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження, а перше судове засідання призначено на 20 лютого 2023 року об 09 годині 15 хвилин, яке було відкладено на 21 березня 2023 року. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Позивач просив розглянути справу без його участі, свої вимоги підтримав. У випадку неявки відповідача, не заперечували проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Аргументи учасників спору. Позиція позивача. 26 березня 2022 року він особисто передав відповідачу автомобіль ГАЗ-2410, а відповідач зобов`язувався сплатити за автомобіль грошові кошти в сумі 25600 грн. На підтвердження отримання відповідачем цього автомобіля, була складена письмова розписка від 26 березня 2022 року, в якій були зазначені умови сплати ним грошових коштів, зокрема по тисячі гривень щотижня. Але відповідач зобов`язання із сплати коштів, не зважаючи на встановлений та погоджений порядок та умови повернення грошових коштів, не виконав. І оскільки на його звернення з проханням сплатити кошти, відповідач не реагував, він звернувся до суду за захистом своїх порушених прав щодо повернення грошових коштів. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; позивач та її представник не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Щодо заочного розгляду справи. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Оцінка суду щодо фактів. 26 березня 2023 року [PERSON] (13 травня 1975 року) склав письмову розписку, в якій зазначив, що він взяв автомобіль марки ГАЗ 2410 у [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] ), під виплату ціною 25600 гривень та зобов`язався платити частинами за нього у розмірі по 1000 гривень щотижня (а.с.6). У зв`язку із несплатою [PERSON] грошових коштів у вказаний в розписці строк, позивач подав до нього позов, яким просить стягнути з нього борг з урахуванням індексу інфляції у розмірі 28650 гривень 66 копійок (а.с.1-3, 42-43). Оцінка суду правовідносин учасників спору. Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини, в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у грошовому зобов`язанні, на сплату йому відповідачем, як боржником у цьому зобов`язанні, грошей. Оцінка суду щодо права. Права і обов`язки громадянина визначаються виключно законами України (пункт 1 частини 1 статті 92 Конституції України). Відповідно до положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, в силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 202 Цивільного Кодексу України зобов`язання можуть виникати з правочинів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, які їх вчиняють. З огляду на фактичні дані, які містяться у розписці від 26 березня 2023 року, позивач та відповідач вчинили правочин, за яким позивач передав автомобіль відповідачу, а відповідач взяв на себе зобов`язання сплатити грошові кошти у розмірі 25600 гривень позивачу, шляхом сплати кожного тижня по 1000 гривень (а.с.6). Факт належного виконання позивачем свого зобов`язання з передачі транспортного засобу відповідачу, підтверджується самою розпискою (а.с.6), яка також свідчить і про те, що транспортний засіб отримав саме він. Виходячи з положень частин перших статей 526, 529 та 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Поряд з цим, згідно з частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Сторони правочину встановили, що відповідач зобов`язується сплатити 25600 гривень, шляхом їх сплати частинами, кожного тижня по 1000 гривень (а.с.6). Отже, позивач та відповідач, встановили порядок і строк виконання зобов`язання з уплати коштів. Відповідно до положень частини першої статті 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач належно виконав взяте на себе зобов`язання по сплаті позивачу 25600 гривень (а.с.1-44). Тож зважаючи на встановлені обставини, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятого на себе грошового зобов`язання на підставі правочину, а тому вважає доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на сплату йому відповідачем, як боржником, 25600 гривень. Також суд відзначає, що положеннями частини 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому суд погоджується із тим, що у зв`язку із прострочкою виконання відповідачем, як боржником, свого грошового зобов`язання по сплаті грошових коштів у розмірі по 1000 гривень і 600 гривень (останній платіж) у строки, вказані судом вище, у позивача одночасно, виникло не тільки право вимоги уплати йому боргу, а й право нарахувати і вимагати сплатити йому відповідачем боргу, з урахуванням індексу інфляції, що нараховуються на кожну прострочену до сплати суму. А здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань, загальний розмір яких склав 3050 гривень 66 копійок з квітня по грудень 2022 року (а.с.7-8,42-43), суд вважає обгрунтованим. Висновок суду по суті позову. Тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за розпискою, зокрема боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 28650 гривень 66 копійок, з яких: 25600 (двадцять п`ять тисяч шістсот) гривень - це борг; 3050 (три тисячі п`ятдесят) гривень 66 (шістдесят шість) копійок - це інфляційні нарахування на суму боргу, за період з квітня 2022 року по грудень 2022 року, підлягають задоволенню повністю. Оцінка суду щодо судових витрат. В силу положень частини 1 статті 133 і пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу) покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на це та те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а сплачений позивачем судовий збір документально підтверджений і складає 992 гривні 40 копійок (а.с.4), він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у вказаному розмірі. Крім того, позивачем понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень (а.с.10-11,12,13), і оскільки позов підлягає задоволенню, вказані витрати слід також стягнути з відповідача. Отже,

Outcome: approved