Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

19.12.2022 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10 000 грн, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 12.05.2016 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.09.2022. У даному шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Син на даний час проживає разом з нею. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про дитину та не приділяє уваги її вихованню. Всі фінансові витрати щодо виховання дитини покладені на неї, оскільки жодної фінансової підтримки відповідач не надає. Вона у повному обсязі утримує сина, оплачує його лікування, навчання, забезпечує збалансоване харчування, оплачує комунальні послуги. Відповідач є здоровим та працездатним, може забезпечити дитині належний рівень проживання. Їй відомо, що відповідач неофіційно працевлаштований будівельником та стабільно отримує дохід, однак дитину матеріально не забезпечує. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.12.2022 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.02.2023 року судом зареєстровано поданий відповідачем відзив на позов, згідно якого він частково визнає позовні вимоги з наступних підстав. Він ніколи не ухилявся від своїх обов`язків щодо утримання сина [PERSON] . Перебуваючи за кордоном, він постійно працював і заробітну плату приносив додому. В подальшому зароблені ним кошти витрачалися на забезпечення сімейних потреб, в тому числі на утримання та виховання сина. Після початку повномаштабної агресії росії проти України він відправив позивача з сином за кордон у Данію . З моменту виїзду дитини за кордон він постійно передавав необхідні йому речі, одяг, ліки та грошові кошти. В межах своїх можливостей постійно турбувався та турбується про нього. На даний час він не може повноцінно брати участь у вихованні сина, оскільки останній перебуває у Данії. Розмір аліментів, які просить стягнути позивач, для нього на даний час є абсолютно непосильним, оскільки він не працює. Твердження позивача про те, що він неофіційно працює будівельником є неправдивими та не підтверджуються будь-якими доказами. У його власності не має будь-якого нерухомого майна, в тому числі земельних ділянок. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов частково та стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 2000 грн щомісячно. 10.03.2023 року судом зареєстровано клопотання відповідача та його представника про долучення додаткових доказів до справи. В судове засідання позивач не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо від представника відповідача - адвоката Вереса М.Я. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, вважають за доцільне стягнути аліменти в межах 3000 грн. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що 12.05.2016 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб у Тернопільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №548. У даному шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.10.2016 року. На даний час син сторін [PERSON] проживає разом з позивачем. Вказана обставина не заперечується відповідачем. Як слідує з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 23.02.2023, відомості про доходи [PERSON] у період з 01 кварталу 2021 року по 1 квартал 2023 року відсутні. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №32531192 від 09.03.2023 року, відомості про нерухоме майно, зареєстроване за [PERSON] у реєстрах відсутні. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачем, водночас, сторони не дійшли згоди з приводу розміру їх матеріального утримання. Положеннями статті 141 СК України передбачено, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та інше. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів ( ч.2 ст. 182 СК України). Відповідно ст. 7 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2023 рік для дітей віком до 6 років з 1 січня - 2833 гривні. У відповідності до вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Так судом встановлено, що підстави для звільнення відповідача від обов`язку утримувати спільну з позивачем дитину, передбачених положеннями СК України, відсутні. Суд зауважує, що стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Встановлено, що відповідач є особою молодого віку, із задовільним станом здоров`я, працездатного віку, а відтак має можливість матеріально утримувати свого сина [PERSON] . Інших утриманців крім сина відповідач не має. Вищенаведені обставини в цілому свідчать про те, що відповідач має можливість виконувати свій батьківський обов`язок з матеріального утримання дитини, надаючи останній матеріальну допомогу. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків щодо утримання їх дітей, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.12.2023 і досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, позивачем не доведено належними та достатніми доказами, несення нею самостійно витрат на утримання дитини в розмірі 20 000 грн щомісяця, а відтак суд вважає, що розмір аліментів 3000 грн, щомісяця забезпечить потреби та належні умови життя дитини. При цьому, доводи позивача про те, що відповідач неофіційно працевлаштований будівельником та стабільно отримує дохід не підтверджують будь-якими доказами, а тому є безпідставними та необгрунтованими. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, вік та потреби дитини, для забезпечення її гармонійного розвитку. В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Крім того, суд зауважує, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Положеннями ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial