Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 14 червня 2018 року Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Звенигородському районі Черкаської області, актовий запис № 44 та стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 14 червня 2018 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Звенигородському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Звенигородському районі Черкаської області, актовий запис № 44. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки як виявилося під час подружнього життя, у них виявилися різні погляди на життєві цінності та не сумісні характери, внаслідок цього між ними виникли неприязні відносини, почали виникати сварки та скандали, вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Вважає, що їхня сім`я фактично розпалась. Між ними фактично припинилися шлюбні стосунки. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Надалі переносити такі взаємовідносини, що склалися в їхній сім`ї, вона не може і не бажає. Крім того, вважає, що вказані взаємовідносини негативно впливають на правильне виховання та здоровий розвиток нашої дитини. Вона переконана, що їхню сім`ю зберегти не можливо і на примирення вона категорично не згідна. На даний час дитина [PERSON] , [INFO] проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, в додаткових витратах, пов`язаних з утриманням дитини участі не приймає. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаськрї області від 16 березня 2023 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, про слухання справи була повідомлена належним чином. Відповідач про слухання справи був повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився. За таких обставин на підставі ст. 223, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. 14 червня 2018 року [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб у Звенигородському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Звенигородському районі Черкаської області, актовий запис № 44, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини, після реєстрації шлюбу, змінилось - на « [PERSON] ». Сторони згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 13.11.2018 року, виданого Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Звенигородському районі Черкаської області, мають сина [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 13.11.2018 року зроблено відповідний актовий запис за № 191. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] . Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідача втрачена основа сім`ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї не можливе, фактичні шлюбні відносини припинені, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.183 СК Україничастка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховноїради України№ 789-XIIвід 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1,2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. З огляду на встановлені у справі обставини, суд вважає необхідним присудити стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст. 79 СК України, якою визначено час протягом якого сплачуються аліменти одному з подружжя, суд присуджує аліменти починаючи від дня подання позовної заяви - 28.02.2023 року. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим в позовній заяві міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача. Відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за сплату судового збору в сумі 1073,60 грн. В порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: approved