Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

02.02.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача суму боргу за договором позики від 12.10.2022 у розмірі 601\~500, 00 грн. та суму штрафних санкцій за невиконання грошового зобов`язання за зазначеною позикою у розмірі: 23699,23 інфляційні витрати, 4449,45 грн. 3% річних, 37078, 76 грн. проценти за користування грошовими коштами, загалом 666\~727, 44. Свої вимоги мотивував тим, що 12.10.2022 року він позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 15\~000 дол. США з умовою про повернення вказаної суми до 25.10.2022 року, факт позичення грошових коштів [PERSON] підтверджується розпискою складеною 12.10.2022 року відповідачем. Незважаючи на це, відповідач позичені кошти у строк, передбачений розпискою не повернув, відповідно з 26.10.2022 року має місце прострочення боргу за укладеною розпискою. Просить стягнути вказаний борг в гривнях, виходячи з офіційного курсу відповідної валюти на день звернення до суду, а також інфляційні витрати, 3% річних та проценти за користування грошовими коштами, що загалом складає 666\~727,44 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримав повністю, просили їх задовольнити, підготовче судове засідання просив провести без його участі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, просив судові засідання проводи без його участі. В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. З огляду на визнання відповідачем позову, суд на підставі ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Також, згідно ч.4 ст.206 цього Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно розписки від 12.10.2022 року [PERSON] позичив у [PERSON] 15\~000 доларів США, які зобов`язувався повернути до 25.10.2022 року.(а.с.14) [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на його користь 601\~500,00 грн., що є за офіційним курсом НБУ на момент подачі позову еквівалентом 15000 доларів США (100 доларів США 4010,00 грн.). (а.с.8) У зв`язку з тим, що станом на 23.01.2023 р. [PERSON] грошові зобов`язання не виконав, підлягають нарахуванню інфляційні витрати за весь час прострочення грошового зобов`язання (з жовтня 2022 року по січень 2023 року) нараховані відповідно до облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами. (а.с. 9) Із встановлених судом обставин справи суд приходить до висновку, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору позики, укладення якого відбулося в письмовій формі і підтвердження реальності якого позивачем надано суду письмову розписку відповідача про отримання коштів. Дані спірні правовідносини регулюються наступним нормами права. Статтею 509 ЦК України\~передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України»), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. ч. 1-2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за надані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. ч. 1-2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц. У правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові ВСУ від 02.07.2014 № 6-79цс14, визначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Статтями 1046, 1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Верховний Суд України у постанові від 19.10.2016 по справі № 761/6313/14-ц, підводячи підсумок відповідальності боржника перед кредитором, в разі несвоєчасного повернення позики конкретизував складові його боргу, висловив наступну правову позицію. У разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою (ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Як вбачається з правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 01.10.2014 по справі № 6-113цс14, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Також статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Однак як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Далі ч. 1,2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до правового висновку ВС від 08.07.2019 року по справі №524/4946/16-ц за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. З наведеного вище суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню та з [PERSON] підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 12.10.2022 року у розмірі 601\~500, 00 грн, сума штрафних санкцій за невиконання грошового зобов`язання за зазначеною позикою у розмірі: 23\~699,23 грн. - інфляційні витрати, 4449, 45 грн. 3% річних, 37078,76 грн. проценти за користування грошовими коштами, загалом 666\~727,44 грн. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6667,28 грн., що документально підтверджені, оскільки позивачем судовий збір сплачений у повному обсязі при зверненні до суду. (а.с. 7)

Outcome: approved