Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Позивач звернулась до Франківського районного суду м. Львова з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем який зареєстрований 18.08.2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено актовий запис №2765. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18.08.2006 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх декількох років стосунки між подружжям розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварками, кожен живе своїм життям. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між сторонами є неможливим. У зв`язку з вище викладеним позивач і була вимушена звернутися до суду з даними позовними вимогами. Ухвалою суду від 22.02.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено проведення засідання. Сторони в судове засідання не з`явилися, позивач надала заяву, в якій проти задоволення позовних вимог та ухвалення рішення не заперечувала. Просила суд залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач надав заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти ухвалення рішення не заперечував. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони 18.08.2006 року зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану, свідоцтво видано Львівським міським управлінням юстиції віл 18.08.2006 року, актовий запис № 2765. Під час шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.04.2007 року. Згідно з ч.2 ст.140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Встановивши, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї, сторони проти розірвання шлюбу не заперечили, відповідач позов визнав, та просять шлюб розірвати, відтак суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що подальше спільне життя сторін не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи те, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак шлюб слід розірвати. Відповідно дост.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Позивач у своїй заяві просила суд залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що були сплачені ним при подачі позову до суду, тобто 536,80 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача решту суми сплаченого судового збору у розмірі 536,80 грн.

Outcome: approved