Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

Позивач (відповідач\~за зустрічним\~позовом)\~звернулася в\~Могилів-Подільський\~міськрайонний суд\~із позовом\~до ТОВ\~«Кредит Бокс»\~про захист\~прав споживачів,\~посилаючись на\~те,\~що між нею та ТОВ «Кредит\~Бокс» було укладено договір відповідно до якого нею було отримано позику. Однак, ознайомившись із змістом договору позивач вважає, що укладений договір є недійсним, зважаючи на наступне: ТОВ «Кредит\~Бокс» було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Проте, позивачем не було підписано даний договір. Відповідачем не повідомлено письмово всю необхідну інформацію щодо умов договору, не надано відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає ЗУ «Про електронну комерцію», тому договір про надання позики є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Також в оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту. Відповідачем введено в оману на рахунок істотних умов договору, зокрема на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом та не було зазначено нічого на рахунок непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. При укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, так як позивачу запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. Тому позивач\~з даним\~позовом звернулася\~до суду,\~просить визнати договір позики укладений між нею та відповідачем недійсним. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) звернувся в Могилів-Подільський міськрайонний суд із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Н.А.Груп» було укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту «Стандарт» №2935110524-1 від 23.10.2020 року. Умовами кредитного договору було погоджено надання кредиту у розмірі 1000 грн., строком на 30 днів, із стандартним процентом за користування кредитом у розмірі 1,7% в день. Сторони погодили, що лояльний процент за цим кредитом складає 0,01%, який застосовується у період з 23.10.2020 року по 05.11.2020 року у випадках передбачених Правилами. Зазначений кредитний договір було укладено з відповідачем в електронній формі, шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав своєчасно та у повному обсязі, однак [PERSON] не повернула отриманий кредит та не сплатила проценти за користування ним. Станом на 13.05.2021 утворилася заборгованість: зі сплати наданого кредиту 1000 грн.; зі сплати процентів за користування кредитом -527 грн; зі сплати процентів, які передбачені ч.2 ст.625 ЦК України -2924 грн. Тому просить суд стягнути з [PERSON] вказану заборгованість. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 14.04.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 19.05.2021 прийнято до розгляду зутрічний позов ТОВ «ФК «Н.А.Груп» до [PERSON] про стягнення заборгованості, об`єднано із первісним позовом [PERSON] до ТОВ «Кредит Бокс» про захист прав споживачів. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 13.12.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутність. Вимоги зустрічної позовної заяви визнає частково, а саме заперечує в частині стягнення на користь ТОВ «ФК «Н.А.Груп» судових витрат пов`язаних з розглядом справи, в задоволенні решти позовних вимог не заперечує. Представник відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ТОВ «ФК «Н.А.Груп» у судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав: За приписами ст. ст. 627, 628, 629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Відповідно до ч. ч. 1-3, 5 вказаної статті зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частинами 1, 3 ст.215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Згідно ст. ст. 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту. Якщо автором створюються ідентичний за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 23.10.2020 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «Н.А.Груп» було укладено договір про надання коштів у позику на суму 1000,00 грн. строком на 30 днів, із стандартним процентом за користування кредитом у розмірі 1,7% в день, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку Позичальника, зазначений в анкеті-заявці в Особистому кабінеті Позивача (а.с.26-29). Відповідно до змісту п.3.2 Правил у випадку прийняття рішення про надання кредиту, кредитодавець розміщує в особистому кабінеті індивідуальну оферту та направляє кредитодавцю смс-повідомлення та/або повідомлення на електронну пошту з електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Після ознайомлення клієнта з текстом індивідуальної оферти, правилами та за умови згоди клієнта на умови індивідуальної оферти. Згідно правил, клієнт акцептує індивідуальну оферту, шляхом введення в відповідне поле в Особистому кабінеті електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що отриманий позичальником. Далі кредитодавець розміщує в особистому кабінеті підтвердження вчинення кредитного договору у формі електронного документа, одночасно направляючи екземпляр такого кредитного договору позичальнику на електронну пошту, визначену позичальником. Укладений (підписаний) таким чином кредитний договір прирівнюється до договору укладеному в письмовій формі (а.с.40-41). Частинами 3, 4, 5, 6 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону «Про електронну комерцію» в редакції від якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п. 12 ст.3 Закону «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Укладаючи кредитний договір Позивач та Відповідач вчинили дії визначені ст. 11 Закону «Про електронну комерцію». Позивач підписав Кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до ст. 12 Закону), після чого, укладений кредитний договір розміщено в особистому кабінеті Позивача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п. 1.1 Кредитного договору на її картку, що підтверджується витягом зі звіту платіжної системи щодо проведення операцій із зарахування грошових коштів на карткові рахунки фізичних осіб (а.с.65-68). Статтею 205 ЦК України щодо форм правочину, способу волевиявлення встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було здійснено аналіз та узагальнення деяких питань судової практики щодо визнання договорів недійними, який викладено в Аналізі окремих питань судової практики, що виникають при застосуванні судами рекомендаційних роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Так, в Аналізі ВССУ передбачено, що при розгляді справ судами про визнання договорів недійсними, необхідно визначати момент їх укладення, оскільки судом не визнається недійсним договір, який визначається неукладеним. Згідно з висновком Аналізу ВССУ, до неукладених можна віднести договори, для яких сторонами не дотримано встановлених законодавством умови їх укладення (відсутність досягнутої згоди щодо істотних умов договору; стороною не отримано акцепт на направлену оферту; не передано майно, яке згідно з договором передбачається передати; відсутність державної реєстрації договору для якого чинним законодавством передбачена така реєстрація і т. п.). Вимога про визнання договору недійсним, оскільки за твердженнями Позивача він є неукладеним, не відповідає можливим способам захисту прав та інтересів, передбачених Законом «Про захист прав споживачів`що передбачає в подальшому відмову у задоволенні відповідного позову. Отже, Позивачем не вірно обрано спосіб захисту свого права (яке до того ж не порушено), а саме він просить визнати неукладений договір, тобто такий, що не відбувся - недійсним, з чим погоджується і ВССУ, про, що зазначено вище. Таким чином, Кредитний договір є таким, що укладений з додержанням вимог закону в тому числі в частині письмової форми. Волевиявлення на укладення якого Позивач виявив у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, направивши Відповідачу підписану електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідь про прийняття пропозиції укласти електронний кредитний договір (акцепт) у формі електронного повідомлення. Щодо стягнення з позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] на користь відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ТОВ «ФК «Н.А.Груп» понесених ним витрат, суд зазначає наступне: статтею 133 ЦПК України передбачено,\~що судові\~витрати складаються\~з судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір\~судового збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать зокрема\~витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~134\~ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до\~ч.3\~та ч.4\~ст.\~137\~ЦПК України,\~для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Статтею 141\~ЦПК України,\~передбачено,\~що судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються зокрема, у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представником відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ТОВ «ФК «Н.А.Груп» в позовній заяві було зазначено попередній (орієнтовний розрахунок суми судових витрат, в подальшому надано клопотання про уточнення позовних вимог. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) на дану заяву подано заперечення, де заперечує в частині стягнення на користь ТОВ «ФК «Н.А.Груп» судових витрат пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи викладене, та те, представником відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ТОВ «ФК «Н.А.Груп» не надано суду належного доказу, зокрема платіжного доручення (квитанції), в підтвердження витрат пов язаних з розглядом справи, суд вважає, що в стягненні судових витрат на користь відповідача слід відмовити. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial