Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Позивачка\~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружя. Стислий виклад позицій сторін та інших учасників \~ \~ \~ \~Обґрунтовуючи свої\~позовні вимогипозивачка зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21 березня 1987 року. Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 13 грудня 2022 року шлюб між ними розірвано. \~ \~ \~ \~За час перебування у шлюбі ними було побудовано житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту, житловий будинок 1988 року забудови, загальною площею 76 кв.м, житловою площею 37,6 кв. м, допоміжною площею 38,4 кв. м. \~ \~ \~ \~Власником зазначеного житлового будинку є відповідач - [PERSON] , що підтверджується випискою з погосподарської книги та свідоцтвом про право власності на житловий будинок. \~ \~ \~ \~Будинок розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,1916 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3223786001:01:012:0056. \~ \~ \~ \~Вказане майно є спільною сумісною власністю. Оскільки розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, просить суд: припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, 1988 року забудови, загальною площею 76 кв.м, житловою площею 37,6 кв. м, допоміжною площею 38,4 кв. м, який розташований за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,1916 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3223786001:01:012:0056; визнати за нею та відповідачем право власності на 1/2 зазначеного житлового будинку та земельної ділянки кожному. \~ \~ \~ \~Відповідач своїм правом на надання відзиву на заявлений позов не скористався та відзиву не надав. \~ \~ \~ \~Однак, до початку підготовчого засідання, відповідач через канцелярію суду позав письмову заяву про визнання заявленого до нього позову. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі Позивачкою подано зазначений позов до Рокитнянського районного суду Київської області 20 лютого 2023 року. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 22 лютого 2023 року було відкрито провадження у даній справі у порядку загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 27 березня 2023 року. У судове засідання, призначене на 27 березня 2023 року позивачка [PERSON] не прибула, натомість через канцелярію суду подала заяву про приєднання до матеріалів справи уточненої позовної заяви. Крім того, просить підготовче судове засідання проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у межах уточненої позовної заяви та просить заявлений позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не прибув, натомість через канцелярію суду подав заяву про визнання заявленого до нього позову, у межах уточненої позовної заяви, повністю та просить проводити підготовче судове засідання у його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин суд розглядає справу у відсутності сторін та, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що з 21 березня 1987 року сторони перебували у зареєстрваному шлюбі, який розірвано рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 13 грудня 2022 року. Відповідно до свідоцтва про право власноті на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Синявської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Рокитнянського районної ради народних депутатів №171 від 19 червня 1988 року, жилий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Вказаний житловий будинок зареєстрований в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації по праву приватної власності за колгоспним двором, голова якого [PERSON] та зареєстрований в реєстрову книгу за №2 за реєстром №437 від 12 грудня 1989 року. Згідно з випискою із погосподарської книги №1498/02-25 від 06.12.2022, виданою Старостинським округом №6 Рокитнянської селищної ради, житловий будинок власником якого є [PERSON] , знаходиться у [ADDRESS] . Відповідно до експлікації приміщень будинку садибного типу технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , загальна площа будинку становить 76 кв. м., з них: житлової - 37,6 кв. м., допоміжної - 38,4 кв.м. Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-Кв №096165, [PERSON] , який мешкає у [ADDRESS] на підставі рішення Синявської сільської ради народних депутатів від 08 жовтня 2000 року №110, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,192 га для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд, у межах, згідно з планом. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №230 від 26 лютого 2001 року. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3216965502019, земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , розміром 0,1916 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером 3223786001:01:012:0056, належить на праві власності [PERSON] . Згідно з висновком про вартість об"єкта оцінки, виконаним суб`єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] , оціночна вартість житлового будинку загальною площею 76 кв. м., з яких: житлової - 37,6 кв. м., допоміжної - 38,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] , становить 198104 (сто дев`яносто вісім тисяч сто чотири) гривні 02 копійки. Згідно з висновком оцінюювача про вартість земельної ділянки, виконаним суб`єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] , оцінка земельної ділянки загальною площею 0,1916 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером 3223786001:01:012:0056, що надана у приватну власність [PERSON] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , становить 35989 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 82 копійки. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція статті 60 СК України свідчить про застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати в судовому порядку поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається саме на того з подружжя, який її спростовує. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Частиною першою статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого із подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Виходячи з положення статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. За змістом пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Правилами статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Отже, стаття 60 СК України, стаття 368 ЦК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), постанові Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц (провадження № 61-15462св18). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи встановлені судом обставини справи на підставі наявних у ній доказів та позицій сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. \~ \~ \~ \~Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами частини четвертої статті 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 206 ЦПК України передбачено право відповідача визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Висновки суду \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами 1988 року забудови, загальною площею 76 кв.м, житловою площею 37,6 кв. м, допоміжною площею 38,4 кв. м, та земельна ділянка площею 0,1916 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3223786001:01:012:0056, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані на праві власності за відповідачем [PERSON] під час перебування сторін у шлюбі та за презумпцією спільності права власності подружжя належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя. \~ \~ \~ \~Презумпція спільності права власності подружжя на спірні приміщення відповідачем не спростована. \~ \~ \~ \~Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). \~ \~ \~ \~Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). \~ \~ \~ \~Згідно із частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. \~ \~ \~ \~Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. \~ \~ \~ \~Враховуючи обставини справи, визнання позову відповідачем, викладене у його письмовій заяві, а також відсутність по справі відомостей про порушення даним поділом майна подружжя прав та інтересів будь-яких інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, а саме припинення права спільної сумісної власності на житловий будинок та земельну ділянку з визнанням за позивачкою права власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, 1988 року забудови, загальною площею 76 кв.м, житловою площею 37,6 кв. м, допоміжною площею 38,4 кв. м, та земельної ділянки площею 0,1916 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3223786001:01:012:0056, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , залишивши за відповідачем право власності на 1/2 вказаного житлового будинку та земельної ділянки. Щодо судових витрат Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Позивачкою по справі сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2147,20 грн., що підтверджується квитанцією АТ "КБ "ПриватБанк" № 0.0.2869817741.1 (код квттанції 9297-2492-2530-5603) від 20.02.2023, копія якої наявна у матеріалах справи. \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~Враховуючи виділення сторонам у справі рівних часток у спільному майні подружжя та сплату за подачу позову максимальної ставки судового збору у справі даної категорії (станом на 2023 рік), тому сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки становить 1073,6 грн. (2147,2 х 50%). \~ \~ \~ \~Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків від ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою, тобто в розмірі 1073,60 грн., а іншу частину сплаченого судового збору повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved