Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить виключити з Державного реєстру обтяження рухомого майна запис про обтяження автомобіля марки «TOYOTA», модель «CAMRY», 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , тип обтяження: застава рухомого майна, відомості про обмеження відчуження: заборона відчуження, обтяжувач - ТОВ «Кредитні Ініціативи» код 35326253, дата реєстрації обтяження 08.01.2019 року за №17246372. У обґрунтуванні своїх вимог позивач зазначала, що 01.09.2018 вона набула право власності на автомобіль марки «TOYOTA», 2013 року випуску. Проте на вказаний автомобіль марки TOYOTA» 08.01.2019 накладено обтяження за №17246372 на підставі договору застави №440А110140110001-ЗАСТ/1 від 10.01.2014 року, де обтяжувачем є ТОВ «Кредитні ініціативи», а боржником є [PERSON] . Позивач вказує, що на час реєстрації права власності позивача на спірний транспортний засіб (01.09.2018 року) у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні будь-які відомості про обтяження цього рухомого майна. У зв`язку з чим позивач зазначає, що внесений ТОВ «Кредитні ініціативи» 08.01.2019 запис за №17246372 щодо обмеження відчуження рухомого майна обмежує її права на розпорядження транспортним засобом, тому остання звернулася до суду. Представник позивача у судовому засіданні просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль марки «TOYOTA», модель «CAMRY», 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] (позивач) 01.09.2018 року. Відповідно до Витягу державного реєстру обтяжень рухомого майна від 06.12.2022 на автомобіль марки «TOYOTA», модель «CAMRY», 2013 року випуску, 08.01.2019 накладено обтяження за №17246372 на підставі договору застави №440А110140110001-ЗАСТ/1 від 10.01.2014 року, де обтяжувачем є ТОВ «Кредитні ініціативи» (правонаступники АТ Укрсоцбанк»), а боржником є [PERSON] . За змістом ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно приписів ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Обтяження поділяються на публічні та приватні, які можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем. При цьому згідно зі ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 202/5584/18 застава зберігає свою силу для нового власника майна лише за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. Якщо на майно накладено обтяження вже після передачі у власність, то таке обтяження є безпідставним. Статтею 41 Конституції України та статтею І Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦK України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що на час реєстрації права власності позивача на спірний транспортний засіб 01.09.2018 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні будь-які відомості про обтяження цього рухомого майна, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та відповіддю регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області від 08.03.2023 року. При цьому, обтяження було зареєстровано лише 08.01.2019 за №17246372, таким чином, позивач є добросовісним набувачем, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved