Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У лютому 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини нотаріусу після смерті [PERSON] . Спадкодавець проживала одна та за життя не повідомила їй про складання заповіту, вона ж проживала за межами території України, і лише повернувшись до України, дізналась про його складання, проте строк на подання заяви про прийняття спадщини був вже пропущений з поважних причин. Представник позивача - адвокат Соловей О.В. подав до суду клопотання про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримав (арк.спр.42). Відповідач Новоушицька селищна рада Хмельницької області направила до суду клопотання про розгляд справи без участі представника та визнання позову (арк. спр.35). Процесуальні дії у справі 27 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 15 березня 2023 року закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом 07 травня 1998 року [PERSON] заповіла усе майно, де б воно не було і з чого не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом буде мати право [PERSON] , тобто позивачу (арк. спр. 9-10). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк. спр. 11). На день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна в [ADDRESS] , про що свідчать довідки №138, 139 від 22 лютого 2023 року (арк. спр. 15,16). Із державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №025643 від 20 жовтня 2004 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,36 га, яка знаходиться на території Пилипохребтіївської сільської ради (арк. спр. 12-13). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (арк. спр. 30-31). Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини, що підтверджується постановою нотаріуса (арк. спр. 14), що є підставою для звернення позивача за захистом своїх прав до суду. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Предметом спору у цій справі є визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємцю за заповітом [PERSON] , оскільки остання пропустила строк для її прийняття. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст.ст. 1217, 1223 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за відсутності інших спадкоємців пред`являється до територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Так, позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, послалася на те, що після смерті [PERSON] вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, оскільки про існування заповіту дізналася після повернення з Російської федерації коли їй його повернули. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини суд першочергово враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Так суд зауважує, що в ході судового розгляду суд не здобув даних щодо наявності інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину, чи претендували б на неї, право позивача на прийняття спадщини ніким не оспорюється, а відповідач у справі позов визнав, а тому відмова у позові фактично порушила б законне право позивача на отримання спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] , що б порушило принцип «справедливості» при вирішенні даної справи. З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивач з поважної причини - через незнання про існування заповіту, пропустила передбачений законом строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , тому порушене право [PERSON] підлягає захисту у спосіб, визначений у позовній заяві. Оскільки відсутності інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, Новоушицька селищна рада Хмельницької області, на території якої знаходиться нерухоме спадкове майно, є належним відповідачем у справі. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Тому,

Outcome: approved