Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

15.11.2022 року позивач звернувсь до суду із позовом до ТОВ «ТТВК»\~тм TUI\~Ukraine про захист прав споживачів, у якому просить стягнути з відповідача кошти у зв`язку з порушенням умов договору на туристичне обслуговування в розмірі 471654,95 грн., з яких 382261,00 грн.- основний борг, 81445,02 грн. інфляційних втрат, 7948,93 грн. штрафних санкцій, а також 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 12.02.2022 року між ним та відповідачем в особі ФОП [PERSON] , який діяв як турагент згідно із дорученням ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine, був укладений договір на туристичне обслуговування № 5938310. Також, на виконання умов даного договору між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір- доручення на бронювання туристичних послуг № 20220212-1 від 12.02.2022 року. Згідно з додатком №1 до Договору № 5938310 предметом Договору є тур на трьох людей до Республіки Маврикій з розміщенням в готелі Lux*Belle Mare (курорт Belle Mare) з 04.03.2022 по 15.03.2022 року. Туристами за цим Договором є позивач [PERSON] , його дружина [PERSON] та їх малолітня донька [PERSON] . Позивачем була здійснена повна оплата за туристичні послуги за вказаним договором в сумі 510268,00 грн, зокрема 12.02.2022 року на суму 200000,00 грн та 14.02.2022 року на суму 310268 грн. У зв`язку із початком повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну туристичні послуги йому не було надано, 04.04.2022 року відповідач повернув йому кошти за невикористані авіаквитки Львів-Стамбул-Маврикій-Стамбул-Львів у сумі 79484,00 грн, а 06.05.2022 року кошти за авіаквитки Львів-Стамбул-Маврикій-Стамбул Львів у сумі 13400,00 грн. 14.11.2022 року ним скеровано претензію відповідачу про повернення коштів, однак жодних відповідей з даного приводу він не отримав. Згідно із частинами першою та другою ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, тypaгент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Відповідно до частини першої ст. 33 Закону України «Про туризм» суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Отже, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язанням, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуг) згідно з договором, за кожен день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Із врахуванням наведеного, оскільки період прострочення грошового зобов`язання складає 253 дні, а сума заборгованості становить 382261,00 грн, то індекс інфляції становить 81445,02 грн, а штрафні санкції - 7948,93 грн. Окрім того, у зв`язку порушенням умов договору на туристичне обслуговування позивачу була завдана моральна шкода, яка проявилася в негативних емоціях, хвилюваннях та втраті спокою, яку він оцінює у 5000,00 грн та просить стягнути із відповідача. Із врахуванням наведеного просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 06.12.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечив проти постановлення заочного рішення. Відповідач/представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся судом про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подав, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Від третьої\~особи ФОП\~ [PERSON] \~08.03.2023\~року на\~адресу суду\~надійшли пояснення,\~у яких\~він зазначає,\~що \~сума у\~розмірі 382261,00\~грн була\~сплачена ним\~на рахунок ТОВ\~«ТТВК» тм\~TUI\~Ukraine,\~а тому\~саме туроператор\~зобов`язаний повернути\~туристу кошти\~у разі\~неможливості виконання\~умов,\~що викладені\~у листі-бронюванні.\~ Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, дійшов наступного висновку. За змістом ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено,\~що цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~передбачених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 12.02.2022 року між ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine, надалі Туроператор, від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діє ФОП [PERSON] , надалі Турагент, та [PERSON] Турист, був укладений договір № 5938310 на туристичне обслуговування, за яким: - п. 2.1 Туроператор зобов`язується відповідно до бронювання Турагента, здійсненого з замовленням Туриста, надати комплекс туристичних послуг, інформаційно-консультаційні послуги, а Турист зобов`язується на умовах цього договору прийняти та оплатити їх. - п. 2.2. Бронювання здійснюється Турагентом в системі бронювання Туроператора за встановленою туроператора формою, що наведене у Додатку № 1 і є невід`ємною частиною цього Договору. - п. 5.11 У випадку невиконання умов даного договору з боку [PERSON] має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги у документально підтвердженому розмірі відповідно до законодавства. За змістом Додатку №1 до договору на туристичне обслуговування № 5938310 Листа бронювання програми туристичного обслуговування: предметом Договору є тур на трьох людей до Республіки Маврикій з розміщенням в готелі Lux*Belle Mare (курорт Belle Mare) з 04.03.2022 по 15.03.2022 року. Туристами за цим Договором є позивач [PERSON] , його дружина [PERSON] та їх малолітня донька [PERSON] . Загальна вартість туристичного продукту становить 416412,00 грн. Відповідно до наявних в матеріалах справи копій розрахункових квитанцій, позивачем [PERSON] на користь ФОП [PERSON] була здійснена повна оплата туристичних послуг за вказаним договором в сумі 510268,00 грн, зокрема 12.02.2022 року на суму 200000,00 грн та 14.02.2022 року на суму 310268 грн, в тому числі 92844,00 грн на придбання авіаквитків та 34151,00 грн послуги ФОП [PERSON] із бронювання та підбору туру і надання інформації щодо турів. Кошти у сумі 382261,00 грн перераховані ФОП [PERSON] на рахунок ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine 14.02.2022 року. 04.04.2022 року ФОП [PERSON] повернув позивачу кошти за невикористані авіаквитки Львів-Стамбул-Маврикій-Стамбул-Львів у сумі 79484,00 грн, а 06.05.2022 року кошти за авіаквитки Львів-Стамбул-Маврикій-Стамбул Львів у сумі 13400,00 грн, а всього повернуто коштів на загальну суму 92844,00 грн. 14.11.2022 року позивач звернувся до ТОВ «ТТВК»\~тм TUI\~Ukraine із письмовою претензією-вимогою щодо повернення залишку коштів за ненадану туристичну послугу у сумі 382261,00 грн, однак жодної відповіді з даного приводу не отримав. Статтею 509\~ЦК України\~визначено,\~що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.\~Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу.\~Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.ст. 526, 530 ЦК України). Порушенням зобов`язання\~є його\~невиконання або\~виконання з\~порушенням умов,\~визначених змістом\~зобов`язання\~(неналежне\~виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:\~1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2) зміна умов зобов`язання;3) сплата неустойки;\~4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.ст. 610, 611 ЦК України). Згідно із\~ч.\~1\~ст.\~614\~ЦК України\~особа,\~яка порушила\~зобов`язання,\~несе відповідальність\~за наявності\~її вини\~(умислу\~або необережності),\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом ст. 1 Закону України «Про туризм», туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Відповідно до\~ст.\~20\~Закону України\~«Про туризм»\~за договором\~на туристичне\~обслуговування одна\~сторона (туроператор,\~який укладає\~договір безпосередньо\~або через\~турагента)\~зобов`язується надати\~за замовленням\~іншої сторони\~(туриста)\~комплекс туристичних\~послуг (туристичний\~продукт),\~а турист\~зобов`язується\~оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. Відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну туриста, встановлюється законом, якщо договором на туристичне обслуговування не передбачена більша відповідальність туроператора. Відповідно до ст. 25 вказаного Закону\~туристи і\~екскурсанти мають\~право на:\~відшкодування матеріальних\~і моральних\~збитків у\~разі невиконання\~або неналежного\~виконання умов\~договору. Згідно із\~ст.\~30\~Закону України\~«Про туризм» порушення\~законодавства в\~галузі туризму\~тягне за\~собою відповідальність\~згідно із\~законом. Порушеннями\~законодавства в\~галузі туризму\~є:\~ненадання,\~несвоєчасне надання\~або надання\~туристові інформації,\~що не\~відповідає дійсності; порушення норм і правил у галузі туризму; порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. За неналежне\~виконання своїх\~зобов`язань\~туроператор,\~турагент,\~інші суб`єкти\~туристичної діяльності\~несуть майнову\~та іншу\~відповідальність,\~визначену в\~договорі відповідно\~до чинного\~законодавства. Розмір\~майнової відповідальності\~туроператора,\~турагента чи\~іншого суб`єкта\~туристичної діяльності\~не може\~перевищувати фактично\~завданих замовнику\~збитків з\~їх вини. Спори майнового характеру між суб`єктами туристичної діяльності та споживачами туристичних послуг вирішуються у встановленому порядку з дотриманням вимог цього Закону (ст. 32 Закону України «Про туризм»). Таким чином із матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем за договором на туристичне обслуговування, а тому має повернути йому сплачені ним кошти за ненадані послуги у сумі 382261,00 грн. Із врахуванням наведеного, суд, виходячи із вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, дійшов висновку про необхідність позов задовольнити у цій частині. Окрім того, ст. 625 ЦК України, визначено,\~що боржник\~не звільняється\~від відповідальності\~за неможливість\~виконання ним\~грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Згідно із ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Оскільки період прострочення грошового зобов`язання складає 253 дні (з 04.03.2022 року по 11.11.2022), а сума заборгованості становить 382261,00 грн, то інфляційні втрати позивача становлять 81445,02 грн (індекс інфляції за березень 2022 року склав 104,50; квітень 2022 року -103,10; травень 2022 року 102,70; червень 2022 року -103,10; липень 2022 року -100,70; серпень 20222 року -101,10; вересень 2022 року -101,90; жовтень 2022 року -102,50), а штрафні санкції - 7948,93 грн, а тому виходячи із вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність позов задовольнити у цій частині. Стосовно стягнення на користь позивача завданої моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до\~положень ст.\~23\~ЦК України, особа\~має право\~на відшкодування\~моральної шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна\~шкода полягає: 1)\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я;\~2)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;\~ 4)\~у приниженні\~честі та\~гідності фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної або\~юридичної особи. Якщо\~інше не\~встановлено законом,\~моральна шкода\~відшкодовується грошовими\~коштами,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини\~особи,\~яка завдала\~моральної шкоди,\~якщо вина\~є підставою\~для відшкодування, а\~також з\~урахуванням інших\~обставин,\~які мають\~істотне значення.\~При визначенні\~розміру відшкодування\~враховуються вимоги\~розумності і\~справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.\~ Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності\~її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про туризм» заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом. Суд не вбачає підстав для стягнення із відповідача на користь позивача коштів на відшкодування моральної шкоди, оскільки ним не надано доказів на підтвердження завдання йому такої шкоди. При цьому суд також враховує і причину ненадання туристичних послуг, якою став воєнний стан, введений на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, що усуває вину відповідача. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. А згідно із вимогами ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то судовий збір у розмірі 4766,55 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial