Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Позов мотивовано тим, що з 29 березня 2017 року вони із відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2018 року. У цьому шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом з матір`ю. Відносини між сторонами є досить складними. У добровільному порядку згоди з приводу питання виховання дитини та спільної участі у виховному процесі сторони досягти не можуть. Позивач зазначає, що він займається підприємницькою діяльністю, матеріально утримує дитину, бажає брати активну участь в її житті, а саме допомагати, підтримувати спілкування, відпочивати з нею, так як донька є найдорожчою та найближчою людиною для нього, однак, відповідачка штучно створює перешкоди у спілкуванні з донькою. 15 червня 2020 року позивач звернувся до служби у справах дітей Вінницької міської ради із заявою про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною. За результатом розгляду даної заяви отримав рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1589, але відповідачка ігнорує його виконання та продовжує чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною. Позивач зазначає, що з початку війни на території України відповідачка один раз надала можливість побачитись з донькою, провів із нею цілий день, подарував іграшку, однак, надалі можливості зустрічі у позивача не було. З даного приводу позивач декілька разів, а саме 15 червня 2022 року та 07 липня 2022 року звертався із відповідною заявою до правоохоронних органів, але наразі спілкуватися із донькою не може та вважає, що його права як батька порушені. Також позивач зазначає, що систематична присутність матері дитини при побаченнях дитини з батьком, виходячи з тих негативних стосунків, які склались між сторонами після розлучення, може призвести до нових конфліктних ситуацій між ними, що негативно впливатиме на розвиток дитини, а тому позивач вважає, що побачення без участі матері буде позитивно впливати як на психоемоційний стан дитини, так і на відносини із відповідачкою. За викладених обставин позивач просить суд зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначити порядок участі його у вихованні доньки шляхом встановлення наступного графіку, а саме: побачення з дитиною за фактичною адресою проживання матері щовівторка та щочетверга з 11.00 год. до 18.00 год. та щосуботи з 10.00 год. до 20.00 год. без присутності матері; кожного року в день народження дитини з 10.00 год. до 13.00 год. проводити час з батьком без присутності матері з можливістю прогулянок в громадських місцях (парках, скверах), дитячих розважальних закладах; у свята щороку, а саме на Різдво Христове 07 січня, Новий рік 01 січня та на Великдень з 10.00 год. до 16.00 год. за місцем проживання матері без присутності останньої; спільний відпочинок з дитиною під час відпустки батька для забезпечення оздоровлення і відпочинку дитини на строк не менше 20 днів на рік, період відпочинку погоджується з матір`ю дитини, однак без останньої; один раз на три місяці за попереднім узгодженням з матір`ю дозволити відвідувати позивача за місцем його проживання на строк не менше 15 днів без присутності відповідача; необмежене в часі відвідування дитини батьком під час хвороби дитини за місцем її перебування; вільне спілкування з дитиною за телефоном та електронним засобом відеозв`язку (а.с.1-5). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, залучено до участі у справі Орган опіки та піклування Вінницької міської ради та зобов`язано останній надати письмовий висновок щодо заявлених позовних вимог (а.с.23). 19 вересня 2022 року [PERSON] через свого представника-адвоката Чернілевську Р. В. в строк установлений судом надала суду відзив на позов в якому зазначила, що остання частково визнає позовні вимоги, зокрема вона погоджується на зустрічі з батьком із донькою в суботу з 10.00 год. до 13.00 год., але лише у своїй присутності. Решту вимог відповідачка вважає не доцільними та такими, що не відповідають інтересам дитини з огляду на наступне. Спільна донька сторін народилась коли сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, проте жодних сильних почуттів до доньки з моменту її народження батько не проявив. Зокрема, він не приїздив побачити дитини після її народження, з пологового будинку їх забирали батьки відповідачки. Позивач також не був присутній на реєстрації народження дитини, вона займалась цим питанням самостійно, а позивач надіслав її лише нотаріально посвідчену заяву в якій висловив сою згоду на те, що прізвище їх спільної дитини було « [PERSON] ». З народження до одного року, позивач приїжджав лише один раз, при цьому сильної любові та піклування про доньку не проявляв. В наступний раз був присутній на дні народженні доньки, коли її виповнилося 1 рік, а потім через 6 місяців. За цей час позивач звертався до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, подав апеляційні скарги на рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання їх спільної доньки в якій зазначав, що присуджений судом аліменти в розмірі від його доходу є непосильним для нього, оскільки в нього на утримання знаходиться його мати та він добровільно бере участь в утриманні доньки. При цьому, щомісячний розмір доходу позивача становить 40\~000,00 грн, однак, державний виконавець некоректно визначив суму, яка підлягає сплаті, а тому на даний час наявна переплата у зв`язку з чим позивач не сплачує аліментів. Відповідач підтверджує, що дійсно позивач на свята дарував доньці подарунки. Також вказує, що позивач оспорював факт батьківства, звертаючись до суду з відповідною позовною заявою в якій зазначав, що дитина зовсім не схожа на нього, не має його генетичних ознак, однак, після проведення біологічно-генетичної експертизи, за висновками якої [PERSON] є його біологічною донькою, позивач залишив без розгляду свою заяву. Також відповідач зазначає, що вона жодних перешкод у спілкуванні та зустрічах позивача із дитиною не чинить. Дійсно позивач звертався до служби у справах дітей щодо встановлення графіку побачень із донькою у зв`язку з чим йому надано можливість зустрічатись із дитиною щосуботи, однак позивач на власний розсуд обрав спосіб спілкується з дитиною лише через відео-месенджер. Крім того, дитина не виявляє до батька жодних ознак любові, довіри чи прив`язаності, оскільки ці почуття у дитини не змогли сформуватись через відсутність батька. Із звукозаписів розмов батька із донькою слідує, що на всі запитання позивача до доньки, остання мовчить або відповідає коротко без будь-яких теплих емоцій, не ділиться з батьком своїми радощами, нічого йому не розповідає. При цьому, позивач під час спілкування із донькою ображає останню та неввічливо висловлюється у бік матері. Також, батько говорить дитині, що вона на нього не схожа і її напевно потрібно новий тато. Коли донька сказала позивачу, що вона не хоче щоб останній приїжджав до неї, позивач назвав її «ненормальною». Відповідачка запевняє, що після розмов з батьком, донька скаржиться, хвилюється, плаче у зв`язку з чим її доводиться довго заспокоювати доньку. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що позивач не зможе проводити з дитиною без присутності матері таку велику кількість часу, яку просить в позовній заяві (а.с.43-48). Позивач відповіді на відзив не надав. Орган опіки та піклування Вінницької міської ради надав висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29 листопада 2022 року №01/00/011/164915 про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 10\~січня 2023\~року прийнято до розгляду докази, надані 10 січня 2023 року позивачем (договір оренди приміщення у приватної особи від 24 жовтня 2022 року та витяг із рішення виконкому Вінницької міської ради від 13 серпня 2020 року №1589), підготовче провадження закрите та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с.119). У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Федчук Т. М. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Чернілевська Р. В. вказували, що відповідачка не заперечує щодо спілкування дитини з батьком, однак хотіла б, щоб така участь в першу чергу відповідала інтересам дитини, а не батька, а тому просила встановити зустрічі з батьком із донькою в суботу з 10.00 год. до 13.00 год., але лише у своїй присутності. При цьому відмічала, що позивач сам не виконує рішення органу опіки та піклування, оскільки підтримував зв`язок з дитиною лише через відео-месенджер. Представник Органу опіки та піклування Вінницької міської ради у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримав висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29 листопада 2022 року №01/00/011/164915 про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом установлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29 березня 2017 року (а.с.9). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 липня 2017 року (а.с.10). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.32). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2018 року в справі № 127/23379/18 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від 17 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.53-54). Виконавчий лист №127/23379/18 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, виданий 15 листопада 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області, пред`явлений до виконання в Московський ВДВС м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 22 листопада 2018 року (а.с.57). Дитина проживає разом з матір`ю та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ОСББ «Коцюбинського-78» від 08 вересня 2022 року № 59(а.с.50). Позивач [PERSON] зареєстрований та проживав окремо в м.Харкові, а як слідує з договору оренди приміщення у приватної особи від 24 жовтня 2022 року з цієї дати - у м. Вінниці за адресою: [ADDRESS] (а.с.115). Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 13 серпня 2020 року №1589 визначено такі способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою: протягом 3-місячного терміну щосуботи місяця з 10.00 год. до 13.00 год. у присутності матері; після закінчення 3-місячного терміну щосуботи місяця з 10.00 год. до 13.00 год. без присутності матері (а.с.115 на звороті). За ініціативою позивача в 2021 році в суді розглядалась справа про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини. В межах якої була призначена судова біологічно-генетична експертиза, за результатом проведення якою встановлено, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] . Після отримання висновку позивач залишив без розгляду свою позовну заяву. Вказані обставини сторонами у справі не оспорюють (а.с.58-60). Також, 02 липня 2022 року [PERSON] звертався до Відділу поліції № 2 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення в якій просив прийняти міри до [PERSON] , яка не надає можливість спілкуватися з донькою [PERSON] (а.с.16-17). Доказів результатів розгляду цієї заяви матеріали справи не містять. Як слідує з довідки КНП «ЦПМСД №5 м. Вінниці» від 07 вересня 2022 року [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в «ЦПМСД №5 м. Вінниці», з народження спостерігається лікарем, на огляд приходить з матір`ю або бабусею, батька дитини лікар не бачила (а.с.61). Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , на даний час відвідує недільну школу для дітей при Незалежній релігійній громаді Християнській церкві (Повного Єванглія) «Ранкова Зірка» та креативний простір (арт-терапія) «Майстерня добра», що підтверджується довідками НРГ ХЦ (Повного Єванглія) «Ранкова Зірка» від 14 вересня 2022 року № 22 та ГО «Полум`я Надії» від 14 вересня 2022 року № 112 (а.с.65-66). Відповідачка має позитивну характеристику за місцем свого проживання, на диспансерному обліку в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» не перебуває, за медичною допомогою до лікаря-нарколога не зверталась (а.с.62,63). Також судом був досліджений звукозаписи та відеозаписи розмов батька з дитиною, розміщені на диску, який наданий відповідачем. Суд звертає увагу, що позивач вказував на сумнівність цього доказу, однак зважає, що останній жодного клопотання з цього приводу суду не надав, у суду ж цей доказ сумнівів не викликає. Як слідує з цих записів між батьком та донькою відсутній будь-який контакт чи емоційний зв`язок, дитина на всі запитання позивача здебільшого мовчить або відповідає коротко без будь-яких теплих емоцій. Під час деяких розмов дитина категорично відмовляється від спілкування з батьком, не виявляє бажання з ним зустрітися, просить матір припинити її розмову з батьком. Як установлено судом між сторонами наявний спір щодо способу участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою. В судовому засіданні обговорювалися можливі прийнятні варіанти для періодичних побачень і спілкування батька з дитиною, однак згоди щодо цього сторони не досягли. На виконання вимог ухвали суду від 18 липня 2022 року Виконавчим комітетом Вінницької міської ради наданий висновок від 29 листопада 2022 року №01/00/011/164915 про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , а саме: протягом 3-місячного терміну щосуботи місяця з 10.00 год. до 13.00 год. у присутності матері; після закінчення 3-місячного терміну щосуботи місяця з 10.00 год. до 13.00 год. без присутності матері, а також зобов`язано батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини (а.с.109-111). Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв?язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 1 б липня 2015 Року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111 /04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно з ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Положеннями частин 1, 2 ст. 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування конкретних обставин справи. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року N 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (N 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободне надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2019 року у справі № 523/11605/16-ц зазначено, що «обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини». Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принципи рівності прав батьків у вихованні дитини та забезпечення найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків. У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~Жодні докази\~не мають\~для суду\~заздалегідь встановленої\~сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України). У ході судового розгляду безумовно встановлено, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись із донькою. Сам лише факт звернення позивача до органу опіки та піклування, а надалі до суду свідчить про те, що він бажає спілкуватись з донькою та брати участь у її вихованні. Суд зауважує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає їх інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати й інтересам дитини. Разом з\~тим вимоги\~позивача про\~побачення батька\~з донькою\~в запропонованому\~ним порядку\~не можуть\~бути задоволенні,\~зважаючи,\~що між\~батьком та\~донькою відсутній\~контакт та\~емоційний зв`язок,\~дитина постійно\~проживає з\~матір`ю,\~з дня\~народження дитини\~про неї\~піклувалась лише\~мати,\~дитина з\~батьком рідко\~спілкувалася.\~Крім того,\~станом на\~день розгляду\~справи дитині\~виповнилося 5\~років,\~проходить підготовку\~до шкільного\~навчання,\~позивач не\~знає про\~її повсякденне\~життя,\~щоденний догляд,\~враховуючи вік\~дитини,\~потреби,\~інтереси та\~вподобання дитини. Щодо можливості проведення зустрічей без присутності матері, то з урахуванням інтересів дитини та враховуючи вищевикладені обставини, зокрема прив`язаність дитини до матері, суд вважає, що для налагодження стосунків та психоемоційного контакту слід встановити адаптаційний період протягом трьох місяців, тому зустрічі повинні відбуватись в присутності матері, надалі така зустріч має відбуватися без присутності матері. Суд звертає увагу, що між сторонами виникають певні конфліктні ситуації, однак вони не є такими, щоб перешкоджали б налагодити контакт батька з дитиною й негативно впливали на її психологічний та емоційний стан. Щодо твердження відповідачки про негативний вплив батька на дитину, то матеріали справи не містять достатніх, належних та допустимих доказів щодо цього. Відтак, суд вбачає можливим забезпечити право батька на спілкування із дитиною у спосіб, визначений висновком Органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 29 листопада 2022 року №01/00/011/164915, що не перешкоджатиме нормальному розвитку дівчинки та не становитиме надмірний тягар для дитини, а тому, враховуючи інтереси дитини, її вік, режим навчання, суд дійшов висновку про встановлення такого способу участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні із донькою [PERSON] , [INFO] : протягом 3-місячного терміну щосуботи місяця з 10.00 год. до 13.00 год. у присутності матері; після закінчення 3-місячного терміну щосуботи місяця з 10.00 год. до 13.00 год. без присутності матері. Сторони не обмежені у визначенні місць проведення зустрічей, проте питання їх визначення має бути заздалегідь погоджене між сторонами з урахуванням конкретних обставин, стану здоров`я цих осіб, погодних умов і особливо - бажань і інтересів дитини. На переконання суду визначений спосіб на даному етапі в повній мірі забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дитини та інтересами батьків. Суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень батька з донькою. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Зважаючи, що позов задоволений частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 496,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial