Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначив, що він проживав разом зі своєю бабусею по батьківській лінії [PERSON] , [INFO] в будинку за адресою: [ADDRESS] і здійснював за нею постійний догляд, оскільки вона має захворювання з діагнозом: «Наслідки перенесеної важкої кр.-спінальної травми, забій головного мозку, когнітивні розлади. (КОД Т.90.)», внаслідок якого потребує постійного стороннього догляду у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. 27.02.2022 він був призваний на військову службу за мобілізацією другим відділом [INFO] і проходить військову службу на даний час. Інших осіб, які можуть здійснювати догляд за хворою [PERSON] (законного опікуна, піклувальника) немає, так як чоловік [PERSON] [PERSON] , помер [INFO] і з того часу вона проживає самотньою, а батько заявника [PERSON] , помер [INFO] . Тому, як зазначив заявник, він є єдиною особою, який до його призову на військову службу, здійснював постійний догляд та піклувався про хвору, а саме: постійно доглядав її, прибирав і доглядав за житлом, готував їжу, купував необхідні медикаменти, продукти харчування, виконував інші роботи пов`язані з доглядом тощо. Догляд здійснювався заявником добровільно на безоплатній основі. Проти здійснення заявником постійного за нею [PERSON] не заперечує. Від встановлення факту здійснення ним постійного стороннього догляду за особою, яка цього потребує, залежить виникнення його прав та обов`язків, визначених Законом України від 19 червня 2003 року №966-ІV «Про соціальні послуги», Законом України від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №588 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» та інших. У зв`язку з наведеним, у нього виникла необхідність для звернення до суду з цією заявою про встановлення факту здійснення ним постійного догляду за [PERSON] . Ухвалою суду від 08 березня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. Заявник в судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує. Від Міжгірської селищної ради Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника селищної ради за наявними в ній матеріалами. [PERSON] подала належним чином посвідчену заяву, в якій висловила позицію про визнання вимог заяви підтвердивши дійсність наведених у ній обставин та просила розглянути справу без її участі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (пункт 2 частини 1 статті 315\~ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , згідно Висновку №747 та виписки із протоколу ЛКК від 01.03.2023, потребує постійного стороннього догляду [PERSON] (а.с. 12, 13). За змістом довідки Міжгірської селищної ради Закарпатської області від 02.03.2023 №903, [PERSON] дійсно з 01.03.2023 потребує постійного стороннього догляду від онука [PERSON] (а.с. 10). З довідки від 03.03.2023 вбачається, що [PERSON] з 27.02.2022 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації (а.с. 24). [PERSON] проживає одиноко за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім?ї від 02.03.2023 (а.с. 9). З акту-обстеження від 02.03.2023 вбачається, що [PERSON] , є пенсіонеркою, на даний час проживає одна, з нею фактично проживав онук [PERSON] . [PERSON] є людиною поважного віку та важко хворіє, не здатна самостійно себе обслуговувати, неодноразово проходить лікування в Міжгірській районній лікарні, має захворювання з діагнозом: «Наслідки перенесеної важкої кр.-спінальної травми, геміпарез, когнітивні розлади», згідно виписки із протоколу ЛКК від 01.03.2023. [PERSON] здійснював постійний сторонній догляд за бабусею, а саме доглядав її, прибирав житло, готував їжу, купував необхідні ліки, продукти харчування, оплачував комунальні послуги, виконував інші роботи в домашньому господарстві, забезпечував усім необхідним для полегшення пересування. Матеріально-побутові умови проживання даної громадянки задовільні. [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, оскільки за станом здоров`я не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки. [PERSON] є єдиною особою, який може здійснювати догляд за хворою бабусею. Інших осіб, які можуть здійснювати догляд немає. (а.с. 8). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту здійснення заявником постійного догляду за особою похилого віку, яка цього потребує. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника, напряму впливає на його права й обов?язки та інтереси особи похилого віку, яка потребує стороннього догляду. Принагідно констатуючи суд зауважує, що питання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є компетенцією уповноваженого органу відповідно до положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» й не входить до компетенції суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved