Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,224 га в межах згідно з планом, яка була передана батьку у власність для ведення особливого селянського (фермерського) господарства на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ № 660590 від 01.11.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010751500020; земельну ділянку площею 0,250 га в межах згідно з планом, яка була передана батьку у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка ) на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ № 660589 від 01.11.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010751500019; житловий будинок [ADDRESS] , який в цілому складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 89,3 кв.м., житловою площею 55,8 кв.м., комора літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», вбиральні літ. «Є», літньої кухні літ. «Ж», сараю літ. «З», споруд № 1-4, який належить батьку на підставі витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно № 5753748 від 08.12.2004 року. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. [INFO] помер [PERSON] . Після смерті останнього відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме : земельну ділянку площею 0,224 га в межах згідно з планом, яка була передана батьку у власність для ведення особливого селянського (фермерського) господарства на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ № 660590 від 01.11.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010751500020; земельну ділянку площею 0,250 га в межах згідно з планом, яка була передана батьку у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка ) на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ № 660589 від 01.11.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010751500019; житловий будинок [ADDRESS] , який в цілому складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 89,3 кв.м., житловою площею 55,8 кв.м., комора літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», вбиральні літ. «Є», літньої кухні літ. «Ж», сараю літ. «З», споруд № 1-4, який належить батьку на підставі витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно № 5753748 від 08.12.2004 року. Крім позивача [PERSON] спадкоємцем першої черги є відповідачка до [PERSON] , яка відмовилась від належної їй частки спадкового майна на користь позивача. Позивач [PERSON] на момент відкриття спадщини проживав разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України позивач не відмовлявся від спадщини. Таким чином позивач є спадкоємцем першої черги майна [PERSON] , який помер [INFO] , та у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. Враховуючи викладене позивач просить в судовому порядку визнати за ним право власності на вище вказані земельні ділянки та житловий будинок. Рух справи у суді. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.03.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У судове засідання позивач, не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. У судове засідання відповідачка, не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст.12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування. Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав і інтересів є визнання права п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.01.2016 року, актовий запис № 42, виданим виконавчим комітетом Відділом реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського управління юстиції в Одеській області. Факт спорідненості позивача [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.10.1980 року, видане Андріївською сільською радою Білгород-Дністровського району, актовий запис №29. За життя спадкодавцю [PERSON] належали земельна ділянка площею 0,224 га в межах згідно з планом, яка була передана батьку у власність для ведення особливого селянського (фермерського) господарства на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ № 660590 від 01.11.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010751500020; земельна ділянка площею 0,250 га в межах згідно з планом, яка була передана батьку у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка ) на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ № 660589 від 01.11.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010751500019; житловий будинок [ADDRESS] , який в цілому складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 89,3 кв.м., житловою площею 55,8 кв.м., комора літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», вбиральні літ. «Є», літньої кухні літ. «Ж», сараю літ. «З», споруд № 1-4, який належить батьку на підставі витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно № 5753748 від 08.12.2004 року. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина у земельних ділянок та житлового будинку. У п. 20 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, зазначено, що за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Позивач фактично прийняв спадщину після померлого батька, користується спадковим майном, здійснює всі необхідні платежі. Спадкоємцем крім позивача [PERSON] є відповідачка [PERSON] , яка відмовилась від належної їй частки спадкового майна на користь позивача. Стаття 328 Цивільного кодексу України\~передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно змісту ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст.1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу\~чергу право на спадкування за законом\~мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.131 ЗК України\~громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем цілком обґрунтовано заявлені вимоги про визнання за ним права власності на земельні ділянки та житловий будинок, оскільки позивач є спадкоємцем за законом першої черги, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved