Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі-АТ КБ «ПриватБанк») у листопаді 2020 року звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 11 квітня 2013 року у сумі 25100,72 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 11 квітня 2013 року між ПАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 300,00 грн., який був збільшений до 25500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифи», які викладені на офіційному банківському сайті www.privatbank.ua складають між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується особистим підписом останнього у Анкеті-заяві від 11 квітня 2013 року. Укладення договору між сторонами повністю відповідає вимогам ч.1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. В даному випадку таким формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які розміщені на офіційному сайті позивача. Своїм підписом у заяві позичальник підтвердив свою згоду із запропонованими умовами майбутнього договору про надання банківських послуг на запропонованих позивачем умовах та засвідчив той факт, що він повністю ознайомлений із умовами кредитування, які були надані йому для ознайомлення у письмовій формі. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 договору, на підставі яких [PERSON] при укладенні договору надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, а також погодився на право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. В редакції Умов та правил, що почала діяти з 01 березня 2019 року, сторони дійшли згоди, що в разі порушення зобов`язань щодо погашення кредиту, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд». Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав позичальнику кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісію, на умовах, передбачених цим договором, однак позичальник взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків не виконав, у результаті чого станом на 20 вересня 2020 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 25100,72 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту. Із врахуванням наведеного просить позов задовольнити та стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором №б/н від 11 квітня 2013 року у сумі 2500,72 грн. та 2012,00 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2021 року вказану справу направлено за підсудністю до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 16 червня 2021 року вказану цивільну справу прийнято до провадження суддею Ваврійчук Т.Л. та зупинено провадження у ній до залучення до участі у справі правонаступників відповідача [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року провадження у даній справі поновлено та призначено у ній підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року за клопотанням представника позивача до участі у вказаній справі залучено в якості правонаступника померлого відповідача [PERSON] -його матір [PERSON] 18 січня 2022 року АТ «Приватбанк» у відповідності до вимог ст.1281 ЦК України подало уточнену позовну заяву, згідно якої вказало, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його мати - [PERSON] , яка на момент смерті спадкодавця була зареєстрована разом із ним за адресою: [ADDRESS] , в установлений законом строк про свою відмову від спадщини не заявила, а тому в силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Із врахуванням наведеного позивач просить задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 11 квітня 2013 року, яка станом на 07 березня 2021 року становить 16926,88 грн. та складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту та 2102,00 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 20 квітня 2022 року підготовче провадження у вказаній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. 12 жовтня 2022 року Яремчанським міським судом ухвалено заочне рішення, яким позов АТ КБ комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором -задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 11 квітня 2013 року в розмірі 16926, 88 коп. та судовий збір у сумі 2102 грн. Ухвалою суду від 19 січня 2023 року задоволено заяву відповідача [PERSON] та скасовано заочне рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2022 року, призначено у даній справі підготовче судове засідання. 01 лютого 2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив позовну заяву у якому відповідач вказала, що заявлений позов не визнає та просить у його задоволенні відмовити. Зазначила, що згідно довідки Яремчанської міської державної нотаріальної контори №220/01-16 від 21 червня 2021 року після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, заповіт останнім не посвідчувався, заяв від спадкоємців на прийняття спадщини або відмову від неї в нотаріальну контору не надходило, свідоцтва про прийняття спадщини не видавались. На підтвердження відсутності у спадкодавця будь-якого нерухомого та рухомого майна до матеріалів справи долучено Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №314255093 від 04 листопада 2022 року та повідомлення Сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківсьій області від 09 січня 2023 року №31/9-1-аз-2023, у яких вказано про відсутність відомостей щодо належності на праві власності [PERSON] будь-якого нерухомого чи рухомого майна. Таким чином, відповідач як мати померлого [PERSON] , яка відноситься до спадкоємців першої черги за законом після смерті сина не успадкувала будь-якого майна. Із урахуванням того, що спадкоємці несуть відповідальність перед кредиторами спадкодавця у межах вартості отриманого ними у спадщину майна просить у задоволенні позову відмовити. 08 лютого 2023 року до суду надійшов відзив АТ КБ «ПриватБанк» на заяву про перегляд заочного рішення із клопотанням про поновлення пропущеного строку на його подання. Позивачем зазначено, що [PERSON] у заяві про перегляд заочного рішення не наведені докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Позивач, дізнавшись про наявність у боржника [PERSON] спадкоємця першої черги за законом, 18 січня 2021 року направив до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області уточнену позовну заяву з якої слідує, що АТ КБ «ПриватБанк» заявило вимоги кредитора до спадкоємця померлого боржника у строк, передбачений ч.2 ст.1281 ЦК України. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц зазначив, що враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна, а тому покладення обов`язку доказування наведених обставин на сторону позивача суперечить вимогам процесуального закону та є безпідставним. 10 лютого 2023 року представник відповідача адвокат Білик Л.В. подав заперечення на відзив на заяву про перегляд заочного рішення, у яких вказав, що поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлено саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав. Також зазначив, що копії заяви та клопотання, які надіслані на адресу відповідача не підписані представником АТ КБ «Приватбанк». Таким чином, у відповідності до ч.4 ст.183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання) подано без додержання вимог ч.1 або ч.2 цієї статті, повертає її заявнику без розгляду. За таких обставин вважає, що відзив на заяву про перегляд заочного рішення не відповідає вимогам зазначених вище статей, у зв`язку із чим підлягає поверненню позивачу, а подальший розгляд справи слід проводити за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 10 лютого 2023 року за клопотанням представника позивача витребувано у ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області відомості з Державного земельного кадастру про зареєстровані за померлим [PERSON] на праві власності земельні ділянки. 21 лютого 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив у якій зазначено, що позивач, дізнавшись про наявність у боржника [PERSON] спадкоємця першої черга за законом, 18 січня 2021 року направив до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути з його матері [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 11 квітня 2013 року у розмірі 16926,88 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту. З наведеного слідує, що АТ КБ «ПриватБанк» заявило вимоги кредитора до спадкоємця померлого боржника [PERSON] у строк, передбачений ч.2 ст.1281 ЦК України. Відповідачем не наведені докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість померлого позичальника перед банком за кредитним договором складає 16926,88 грн. і не має сумнівів, що нерухоме майно та звичайні побутові речі як спадок, які залишилися в родині після смерті позичальника, вартують не менше ціни позову. Ухвалою суду від 02 березня 2023 року підготовче провадження у даній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Білик Л.В. у судовому засіданні позов не визнав та просить у його задоволенні відмовити, оскільки зібраними доказами підтверджується, що відповідач [PERSON] не успадкувала будь-якого майна після смерті свого сина [PERSON] , а тому в останньої відсутні зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк» щодо повернення боргу померлого за кредитним договором №б/н від 11 квітня 2013 року. Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 11 квітня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та отримав кредитну картку. Як вбачається із даної заяви, відповідач погодився з тим, що ця Анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідно до наданої АТ КБ «ПриватБанк» довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки вбачається, що 11 квітня 2013 року [PERSON] було встановлено кредитний ліміт -300,00грн., з 21 травня 2013 року кредитний ліміт було збільшено до розміру 800,00 грн., з 01 січня 2017 року кредитний ліміт було зменшено - 0,00 грн., з 31 січня 2017 року - збільшено до розміру 1000,00 грн., з 02 лютого 2017 року - зменшено до 978,72 грн., а з 15 лютого 2017 року- до розміру 480,00 грн., з 23 березня 2017 року кредитний ліміт був зменшений до розміру 310,00 грн., з 06 листопада 2017 року кредитний ліміт був збільшений до розміру 11000,00 грн., з 12 квітня 2018 року -до розміру 17000,00 грн, з 16 травня 2018 року-до розміру 25500,00 грн., з 13 травня 2019 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. Згідно довідки банку на підставі кредитного договору №б/н від 11 квітня 2013 року [PERSON] був виданий ряд кредитних карток, остання з яких видана 16 травня 2018 року за №5168742223320965 з терміном дії до 04/22. Наданим банком розрахунком заборгованості та випискою по банківському рахунку [PERSON] підтверджується факт отримання останнім кредитних коштів та користування ними. Згідно з вказаним розрахунком, заборгованість [PERSON] за зазначеним кредитним договором станом на 20 вересня 2020 року складала 25100,72 грн., з яких: 20,00 грн. - заборгованість за тілом кредита; 25080,72 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредита. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 березня 2021 року Татарівським старостинським округом Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00030905864 наданим Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 26 травня 2021 року. З інформації, що надійшла на запит суду з Яремчанської міської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, заповіт останнім не складався, спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у нотаріальну контору не звертались. Відповідно до повідомлень, що надійшли від Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області за вих. № 4921.07.04 від 24 червня 2021 року та вих. 722/07-04 від 16 вересня 2021 року на момент смерті [PERSON] разом із ним за адресою [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: мати- [PERSON] ,1950 року народження, брати- [PERSON] , 1990 року народження, [PERSON] , 1979 року народження, [PERSON] , 1979 року народження, сестра- [PERSON] , 1976 року народження, племінниця- [PERSON] , 2003 року народження. Згідно наданого банку до уточненої позовної заяви розрахунку заборгованість [PERSON] як спадкоємця померлого боржника [PERSON] за кредитним договором №б/н від 11 квітня 2013 року станом на 07 березня 2021 року становить 16926,88 грн., з яких: 16926,88грн. - заборгованість за тілом кредита;16926,88грн.- заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн.-заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн.- нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія. Із довідки Ворохтянської селищної ради №162 від 13 квітня 2022 року вбачається, що згідно книги погосподарського обліку у домогосподарстві [PERSON] за адресою [ADDRESS] відсутні об`єкти власності(користування), які могли б належати померлому [PERSON] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №314255093 від 04 листопада 2022 року відомості про зареєстроване за [PERSON] на праві власності об`єкти нерухомого майна відсутні. Відповідно до повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області №31/9-1-оз-2023 від 19 січня 2023 року згідно Єдиного державного реєстру МВС транспортних засобів за [PERSON] не зареєстровано. Відповідно до повідомлення ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області №9-9-0.6-646/0/2-23 від 17 лютого 2023 року, згідно з наявних у Відділі Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів та примірників договорів оренди землі станом на 31 грудня 2012 року за громадянином [PERSON] не зареєстровано право власності/користування на земельні ділянки на території Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Із повідомлення Відділу №4 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області за вих.№628/420-23-0.6 від 27 лютого 2023 року вбачається, що відомості щодо наявності зареєстрованих прав власності та користування на земельні ділянки, на території Надвірнянського району та Яремчанської міської ради на ім`я [PERSON] відсутні. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо договірних правовідносин та спадкування, а правовідносини, що виникли між банком і боржником, який помер, після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника, що вирішуються в порядку положень ст. 1282 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до змісту ст.ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Як встановлено судом, позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором №б/н від 11 квітня 2013 року, проте позичальник [PERSON] взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належними чином не виконував, кредитні кошти та відсотки за користування ними не погашав, у зв`язку із чим станом на 20 вересня 2020 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 25100,72 грн. [INFO] [PERSON] помер не залишивши заповіту, спадкова справа після його смерті не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Згідно з ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповаідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилами ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Так, згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту не припиняються, а входять до складу спадщини, то підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України позивач заявив вимоги до спадкоємця померлого боржника. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, згідно із ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною першою ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відповідно до положень ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Таким чином, хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Як встановлено судом, на момент смерті позичальник [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] , яка входить до кола спадкоємців першої черги за законом, в установлений ст.1270 ЦК України строк про свою відмову від прийняття спадщини не заявила, а тому в силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті сина. Позивач, дізнавшись про наявність у боржника [PERSON] спадкоємця першої черги за законом, 18 січня 2021 року направив до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути з його матері [PERSON] , як спадкоємця першої черги за законом, заборгованість за кредитним договором б/н від 11 квітня 2013 року у розмірі 16926,88грн., що складається із заборгованості за тілом кредита. З наведеного слідує, що АТ КБ «ПриватБанк» заявило вимоги кредитора до спадкоємця померлого боржника [PERSON] у строк, передбачений ч.2 ст. 1281 ЦК України. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Як визначено ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю. Згідно з принципом диспозитивності, визначеним у ст. 13 ЦК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню судом підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №306/2000/16-ц, яку суд враховує при вирішенні цієї справи. За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. У постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц Верховний Суд зазначив, що враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна, а тому покладення обов`язку доказування наведених обставин на сторону позивача суперечить вимогам процесуального закону та є безпідставним. Із досліджених судом доказів вбачається, що за померлим [PERSON] на момент смерті не було зареєстроване на праві власності будь-яке рухоме чи нерухоме майно, яке б увійшло до складу спадкової маси та було успадковане після смерті позичальника його матір`ю [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення із [PERSON] як спадкоємця померлого боржника заборгованості за кредитним договором №б/н від 11 квітня 2013 року. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 11 квітня 2013 року у розмірі 16926,88 грн. слід відмовити за безпідставністю. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у позові понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed