Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

19.01.2021 року [PERSON] звернулась до Приморського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.02.2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу направлено за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси. Ухвалою судді від 08.04.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. Ухвалою судді від 05.08.2022 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. В позовній заяві, позивач зазначала, що 18.11.2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики. За вказаним договором, того ж дня - 18.11.2017 року, відповідач отримав від позивача позику готівкою у сумі 60 000,00 грн., які позичальник зобов`язався повернути до 01.02.2018 року. В подальшому позивач неодноразово вимагала від відповідача повернення боргу, однак останній на теперішній час всіляко ухилявся від спілкування та добровільного повернення боргу, на зв`язок не виходив, до сьогоднішнього часу позику не повернув. В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором позики, позивач просить стягнути з відповідача суму позики 60\~000 грн.,\~інфляційні втрати у розмірі 8 673,66 грн., 3 % річних у розмірі 4 798 грн. та пеня у розмірі ставки НБУ у розмірі 47 130,41 грн., всього 120\~602 грн. 07 коп. станом на 01.10.2020 року. В подальшому, позивач завив збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача суму 175 121,80 грн., з яких 60\~000 грн. - основний борг, 15735,66 грн. -\~інфляційні втрати, 6963,00 грн. - 3 % річних, 57465,21 грн. - пеня у розмірі ставки НБУ станом на 08.11.2022 року та судові витрати, пов`язані з розглядом справи у сумі 550,61 грн. Ухвалою суду від 07 липня 2022 року було закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті. Позивачка у судове засідання, не з`явилась, надала суду заяву від 27.03.2023 року про уточнення позовних вимог, та заяву про забезпечення позову, згідно якої підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання, призначене 27.03.2023 року не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся судом відповідно до вимог\~ст. 128 ЦПК України, причини неявки не повідомив, заяви про відкладення не надавав. На стадії підготовки справи до розгляду, відповідач ознайомився з матеріалами справи, відзив не надавав. Згідно ч. 2ст.247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 24 січня 2022 року уклали договір позики на суму 60 000,00 грн., з терміном повернення до 01.02.2018 року. На підтвердження виникнення зобов`язань за вказаним договором позики [PERSON] надано [PERSON] власноручно написану розписку, оригінал якої долучений до матеріалів справи (а.с.37). Зі змісту розписки вбачається, що відбулася передача грошової суми від позикодавця [PERSON] до позичальника [PERSON] . У вказаний в договорі позики строк, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, належні позивачу грошові кошти не повернув. Статтею 207 ЦК України\~передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно з ч. 1\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1\~ст. 1047 ЦК України). Частиною 2\~ст.\~1047\~ЦК України \~допускається пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до\~ст.\~49\~ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження ч. 5. ст. 49 ЦПК України передбачено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Факт отримання відповідачем від позивача суми, обумовленої у договорі позики, підтверджується договором позики грошей та борговою розпискою від 15 січня 218.11.2017, написаною відповідачем власноруч. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Вимогою про повернення позики доводиться та обставина, що позивач звертався до відповідача\~про повернення боргу зазначеного в борговій розписці. Відповідно до змісту ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, наявність боргового документа, а саме боргової розписки у позивача свідчить про те, що відповідач частково не виконав зобов`язань по поверненню боргу. Судом встановлено, що сторони не оспорюють факту позики в розмірі 60000 грн.,., відтак підлягає стягненню сума основного боргу в розмірі 60000 грн. Крім цього, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині розміру боргу, що виник у відповідача згідно боргового документа по процентам та інфляційних втрат за користування грошовими коштами, позивач вказує на ту обставину, що оскільки відповідач порушив зобов`язання, а тому повинен сплатити на користь позивача з лютого 2018 року по листопад 2022 року і інфляційні втрати від суми позики, що\~не суперечить ч.1 ст. 1048 ЦК України. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Виходячи з того, що умови договору обговорюються сторонами, що є свободою договору, а відповідач не звертався до суду з позовом про недійсність умов договору позики, а тому суд приходить до висновку про підставність позовних вимог частково. З огляду на суму позики, розмір процентів - у період з лютого 2018 по листопад 2022 включно, за користування грошовими коштами, переданими у позику, який встановлено договором (60000 грн. подвійна облікова ставка НБУ) буде становити 8590,68 грн. інфляційні втрати від суми боргу - у період з лютого 2018 по листопад 2022 включно, будуть становити виходячи із заявлених позовних вимог будуть становити в розмірі 37375,86 грн, пеня 75\~991,51\~грн., а всього 181958,05 грн. Однак [PERSON] заявлені вимоги до [PERSON] про боргу в розмірі 175121,80 грн., і суд, в силу принципу диспозитивності судочинства, встановленого ст. 13 ЦПК України, не може вийти за межі позовних вимог, а тому з [PERSON] підлягає стягненню заявлена позивачем сума. Судовий збір у справі складає 1751,21 грн.,\~який позивачем при зверненні до суду сплачено не було, оскільки він звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved