Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

16.02.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивачка просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. 01.08.2015 між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу у подружжя народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою за місцем її реєстрації. Зазначає, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язки утримувати свою дитину, матеріальну допомогу не надає, та її доходів не вистачає на виховання спільного сина, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, надала до суду заяву, в якій просила судове засідання проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, надав до суду заяву, в якій просив судове засідання проводити за своєї відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. 16.02.2023 вказана справа надійшла до суду та розподілена судді Зуб Г.А. 21.02.2023 судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідачки, відповідь на який надано 21.02.2023. Ухвалою судді від 22.02.2023 вказану справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судом встановлено, що 01.08.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 690. (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 01.08.2015). Під час шлюбу у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 12.10.2016). Позивачка разом з сином мешкають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Позивачка з 01.07.2021 по теперішній час працює у ФОП [PERSON] на посаді адміністратора залу, з 24.02.2022 по 31.12.2022 знаходилась у відпустці без збереження заробітної плати на період воєнного стану, її дохід за період з 01.09.2022 по 31.01.2023 склав 5493, 00 грн. (довідка про доходи № 01 від 09.02.2023). Дитина навчається в 1-А класі Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 134 Харківської міської ради Харківської області. (довідка № 92 від 13.02.2023). Згоди щодо добровільної сплати аліментів між сторонами досягнуто не було. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ст. 181 СК України). За змістом статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд враховує, те, що відповідач є здоровим працездатним чоловіком, інших аліментних зобов`язань не має, зі стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, який фізично здоровий, здатен працювати та отримувати доходи, інших обставин, що мають істотне значення не встановлено, а тому за таких обставин, суд задовольняє позов про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності зі ст.430 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved