Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] адвокат Златі Н.С. на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] ; копія акту прийому-передання майна за договором дарування від 23.02.2022р.; копія договору дарування від 23.02.2022р.; копія виписки з погосподарської книги №11 виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про належність домоволодіння [PERSON] ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія заповіту [PERSON] від 11.12.1990р., складеного на ім`я [PERSON] ; копія договору купівлі-продажу від 13.05.1989р.; копія домової книги; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про одруження [PERSON] із [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження позивача; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 09.03.2023р. (спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 08.03.2023р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] , діючий через представника адвоката Златі Н.С., звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зазначивши, що 23.02.2022 р. між ним та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] була досягнута домовленість про дарування належного їм житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] . 23.02.2022р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивач прийняв у дар, а відповідачі передали безоплатно об`єкт дарування житловий будинок із надвірними та господарськими спорудами, документи на нього (які були в них в наявності). У майбутньому відповідачі пообіцяли позивачу засвідчити договір дарування нерухомості в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивач розпорядився щодо догляду за придбаним житловим будинком, зробив там ремонт, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивач неодноразово звертався до відповідачів, однак, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від посвідчення договору ухиляються, на прохання позивача про зустріч не реагують, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідач [PERSON] пояснив, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору дарування (23.02.2022р.) він, а також [PERSON] та [PERSON] не рахувалися зареєстрованими власниками майна, житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , на підставі даних погосподарської книги №11 виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області належить [PERSON] (тещі [PERSON] та матері [PERSON] та [PERSON] ). За життя [PERSON] розпорядилась належним їй майном, 11.12.1990р. склала заповіт на ім`я [PERSON] , [INFO] померла. Після смерті [PERSON] у передбачений законом строк жодний із спадкоємців не звернувся із заявою про прийняття спадщини. Згідно відповіді завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 09.03.2023р. - спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, однак в порядку ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. (який діяв на той час) відповідач [PERSON] (як спадкоємець за заповітом) та відповідачки [PERSON] та [PERSON] (як спадкоємиці першої черги за законом) прийняли її всі разом, не заперечуючи щодо варіанту спільного розподілу спадщини між ними. Таким чином, відповідачі спадщину належним чином не оформили, але вона є належною їм з підстав ч. 5 ст. 1268 ЦК України. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на житловий будинок на себе, позивачу було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутні належні правовстановлюючі документи на житловий будинок, оформлені на ім`я відповідачів. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках. Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі позивач [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про дарування житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] , він не знав і не міг знати про те, що відповідачі не мали права на відчуження нерухомості у зв`язку із тим, що вони не зареєстрували належне їм право власності на нерухомість у встановленому законом порядку. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачем права власності на вищевказану нерухомість, як добросовісним набувачем. Як вже зазначалося вище, між позивачем та відповідачами була досягнута домовленість про дарування нерухомості, згідно якої відповідачі подарували, а позивач прийняв у дарунок житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] . 23.02.2022р. позивач прийняв нерухомість, а відповідачі передали позивачу сам житловий будинок та документи на нього (які були в наявності). Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачів щодо будинку та встановленні права на нерухомість у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість за позивачем, як добросовісним набувачем.

Outcome: approved