Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

У січні\~2023\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом,\~у якому\~просив змінити\~розмір аліментів,\~присуджених за\~рішенням суду,\~та стягувати\~з ньогоаліменти на\~утримання неповнолітньої\~дочки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі1/4\~частини від\~заробітку (доходу),\~але не\~менше,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. В обґрунтування позову зазначив, що у нього змінився сімейний стан, народилася дочка [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації він втратив власне житло в м. Волноваха Донецької області, перебуває в скрутному становищі. Потребує лікування, оскільки під час виконання військового обов`язку отримав поранення. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Подала заяву від 07.02.2023 про визнання позову. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від неї, та захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Обов`язки по вихованню, догляду, розвитку дитини значно більшою мірою виконуються тим з подружжя (з колишнього подружжя), з яким дитина проживає. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] ,\~ [INFO] , на утримання якої позивач сплачує на користь відповідача аліменти відповідно до заочного рішення №285/1320/15-ц Новоград-Волинського міськрайонного суду від 22.04.2015 року у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову - 07.04.2015 року. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Позивачем надано докази зобставин, що впливають на його майновий стан. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дітей сторін, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог про зменшення розміру стягуваних аліментів. Враховуючи визначений розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; розмір середньої заробітної плати по Україні; наявність іншої дитини у позивача, потребу позивача у лікуванні, відсутність у нього власного житла, визнання відповідачем позову суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved