Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Позивачк звернувся до суду з позовом до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно, посилаючись на те, що маючи у власності земельну ділянку (кадастровий номер 5324087705:05:001:1234) для ведення особистого селянського господарства в с. Розсошенці на території Щербанівської сільської ради площею 0,0439 га, позивач збудував складську будівлю для господарських потреб. Після будівництва господарської будівлі позивач отримав технічний паспорт та звернувся органу архітектури виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за отриманням містобудівних умов для подальшого узаконення будівництва та державної реєстрації права власності на нерухоме майно. У відповідь на звернення позивач отримав лист про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень з підстав невідповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, а саме, відсутності дозвільних документів на будівництво. Позивач не має дозвільних документів на будівництво господарської будівлі. Але позивач здійснював будівництво будівлі на власній земельній ділянці без порушень прав третіх осіб. Крім того, згідно архітектурно-будівельного висновку про стан складської будівлі та господарських споруд на [ADDRESS] будівля розташована на ділянці без порушень Державних будівельних норм ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій». Технічний стан основних конструктивних елементів будівлі - добрий. Основними видами інженерного обладнання будівля забезпечена. Дана складська будівля придатна для подальшої експлуатації. Отже, позивач при будівництві забезпечив надійність об`єкту у відповідності до чинних будівельних норм. За описом технічного паспорту, складеного КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» станом на 09 грудня 2022 року в [ADDRESS] , ворота №1, огорожа №2, свердловина №3, вигріб №4. Всі будівлі та споруди збудовані в 2022 році. За таких обставин позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати право власності на самовільно збудований виробничий будинок (складська будівля). У судове засідання позивач та його представник - адвокат Савчук О.В. не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримав та прохав задовольнити. Представник відповідача Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, проти задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Державна інспекція архітектури та містобудування України в судове засідання не з`явився викликався належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки (кадастровий номер 5324087705:05:001:1234) для ведення особистого селянського господарства в с. Розсошенці на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області площею 0,0439 га, позивач збудував складську будівлю для господарських потреб. Після будівництва господарської будівлі позивач отримав технічний паспорт та звернувся органу архітектури виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за отриманням містобудівних умов для подальшого узаконення будівництва та державної реєстрації права власності на нерухоме майно. У відповідь на звернення позивач отримав лист про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень з підстав невідповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, а саме, відсутності дозвільних документів на будівництво. Позивач не має дозвільних документів на будівництво господарської будівлі. Але позивач здійснював будівництво будівлі на власній земельній ділянці без порушень прав третіх осіб. Крім того, згідно архітектурно-будівельного висновку про стан складської будівлі та господарських споруд на [ADDRESS] будівля розташована на ділянці без порушень Державних будівельних норм ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій». Технічний стан основних конструктивних елементів будівлі - добрий. Основними видами інженерного обладнання будівля забезпечена. Дана складська будівля придатна для подальшої експлуатації. Отже, позивач при будівництві забезпечив надійність об`єкту у відповідності до чинних будівельних норм. За описом технічного паспорту, складеного КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» станом на 09 грудня 2022 року в [ADDRESS] знаходиться складська будівля "А-1,а", ворота №1, огорожа №2, свердловина №3, вигріб №4. Всі будівлі та споруди збудовані в 2022 році. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Стаття 375 ЦК України передбачає, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно до п 4. Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 р. при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Так, вищезазначена Постанова Пленуму ВСС України № 6 наголошує, вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. В даному випадку позивач збудував майно на власній земельній ділянці, жодні права будь-кого із інших осіб не порушуються (так як жодних скарг до відповідних органів не надходило), спірна будівля збудована у відповідності до Державних будівельних норм і правил і придатна до експлуатації, що підтверджується архітектурно-будівельним висновком, отже, лише в судовому порядку є можливість визнати за позивачем право власності на самовільно збудовану будівлю з метою в подальшому ввести в експлуатацію та зареєструвати право власності на неї. Господарська будівля збудована позивачем на земельній ділянці сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що повністю відповідає статусу будівлі. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved