Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03.10.2020 року в смт. Олександрівка Одеської області відбулася ДТП за участю автомобіля «Nissan March», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок ДТП [PERSON] від отриманих травм помер. Позивачі є батьками загиблого та їм внаслідок смерті сина завдана моральна шкода. 03.10.2020 року за фактом даної ДТП було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020160000001154 з кваліфікацією по ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай.» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200855992, який діяв на момент настання ДТП станом на 03.10.2020 року. Внаслідок вищевказаного наїзду на пішохода, та наслідків від нього, батькам загиблого [PERSON] та [PERSON] завдано моральної шкоди, яка виразилась у тому, що позивачі втратили доброго, клопітливого сина, який був їх опорою та надією в житті, який завжди разом із батьками розділяв їх радість та підтримував їх у важкі моменти, до якого батьки завжди зверталися за порадою, він був для них найближчою людиною. Також, загиблий підтримував батьків як морально так і матеріально. Незважаючи на те, що пройшов вже час, позивачі постійно ловлять себе на думці про нього, та не можуть змиритися з тим, що його вже немає. Також, покійний син часто сниться матері, через що остання втратила нормальний, спокійний сон, часто просинається вночі, внаслідок чого погіршився її стан здоров`я. Крім цього, позивачі часто згадують свого сина у розмові з рідними про те яким він був, як їм стало важко тепер без нього і що тепер ніколи не почують його голосу, прохань, та не пожаліються йому на важкості, які їх спіткали. Смерть сина викликала у позивачів необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя та побуту, та беззаперечно призведе до необхідності докладати зусиль для організації свого життя і в майбутньому. Позивачі втратили підтримку та допомогу, а також можливість отримувати таку підтримку та допомогу в майбутньому. Крім того, враховуючи, що з віком в людини зменшується можливість самостійно забезпечувати своє існування, позивачам доведеться з часом докладати все більше зусиль для організації свого життя. Отже, з урахуванням викладеного, глибини вже перенесених позивачами моральних та тих нескінченних страждань, що будуть переслідувати позивачів довготривалий час, і ніколи не закінчаться та пов`язаних з цим істотними вимушеними змінами у їх життєвих стосунках, часу та зусиль, які можливо хоч частково відновлять стан психологічного здоров`я, величину моральної шкоди позивачі оцінюють у 210000,00 грн., тобто по 105000 грн. кожному. В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки "NISSAN MARCH". реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю. Ес. Ай." згідно полісу № 200855992 (чинного на дату ДТП). Відповідно, в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю. Ес. Ай." було подано заяви про виплату страхового відшкодування пов`язаного із заподіяною моральною шкодою на загальну суму 60000,00 грн.: 30 000,00 грн. (1/2 страхового відшкодування відповідно до п 27.3. ст.27 Закону №1961-IV - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку) для батька загиблого [PERSON] , [INFO] ; 30 000,00 грн. (1/2 страхового відшкодування відповідно до п 27 3. ст.27 Закону №1961-IV - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку) для матері загиблого [PERSON] , [INFO] . Виплата страхового відшкодування ТДВ "Страхова компанія "Ю.Ес. Ай" моральної шкоди на користь позивачiв та в користь iнших осіб на дату подачі даного позову не проводилась. Проте, на думку позивачів, розмір страхового відшкодування моральної шкоди не є співрозмірним із фактичним розміром заподіяної моральної шкоди позивачам, який заподіяно в наслідок смерті [PERSON] , а тому позивачі вимушені звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Враховуючи частку моральної шкоди, яка має бути відшкодована за рахунок ТДВ "Страхова компанія "Ю.Ес. Ай" (60 000,00 грн.), решта суми моральної шкоди завданої позивачам внаслідок загибелі [PERSON] в результаті ДТП, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, становить 150 000,00 грн. (з розрахунку 210 000,00 грн. - 60 000,00 грн. = 150 000,00 грн.), тобто, по 75 000,00 грн. кожному з позивачів. У зв`язку із зазначеним, позивачі просять стягнути з [PERSON] на їх користь моральну шкоду у розмірі по 75 000,00 грн. кожному, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивачів - адвокат Бочаров А.В. надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивачів, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, статей 11, 15, 16, 22, 23 ЦК України потерпіла особа, якій завдано збитків або завдано моральної шкоди внаслідок порушення її прав, має право на звернення до суду за захистом своїх прав. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Застосування цього способу захисту визначається положенням ст. 22 ЦК і проводиться як у договірних зобов`язаннях (ст. 611 ЦК), так і в позадоговірних зобов`язаннях (гл. 82 ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведено до збитків. Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті . Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК). В судовому засіданні встановлено, що 03.10.2020 року в смт. Олександрівка Одеської області відбулася ДТП за участю автомобіля «Nissan March», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою №3020277815935090 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.15-16). Внаслідок ДТП [PERSON] від отриманих травм помер. (а.с 26) 03.10.2020 року за фактом даної ДТП було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020160000001154 з кваліфікацією по ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Відповідно до повідомлення слідчого управління ГУНП в Одеській області від 01.02.2023 року досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженням на даний час триває, проводяться слідчі дії, спрямовані на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин провадження та прийняття обґрунтованого рішення. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.01.1989 року [PERSON] був сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.24) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 05.10.2020 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.25). Отже, в результаті дій водія [PERSON] , який керував джерелом підвищеної небезпеки, наступила смерть [PERSON] , який є сином [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.(ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Частиною 1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно із ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з ч.1, 2, 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Аналіз положень ст.ст.1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Статтями 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, ст.1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, закон містить указівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Встановивши відсутність обставин непереборної сили або умислу потерпілого, а також що смерть [PERSON] , наступила внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а позивачі є батьками загиблого, суд приходить до висновку, що моральна шкода заподіяна позивачам смертю їх сина підлягає відшкодуванню. Як вбачається з довідки до Акту огляду МСЕК серії 2-18 ОД №034109, [PERSON] , мати загиблого [PERSON] , є інвалідом другої групи, інвалідність встановлена безстроково (а.с. 23). Згідно акту матеріально - побутового обстеження родини [PERSON] від 24.11.2021 року, [PERSON] , [INFO] , загиблий в результаті ДТП 03.10.2020 року, мешкав та був зареєстрований разом із батьками [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] працював без оформлення трудових відносин зварювальником, їздив на заробітки, ремонтував будинок, допомагав батькам по господарству, забезпечував вугіллям та дровами (а.с. 28). Відповідно до довідок Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №1398, №1399 від 23.10.2020 року у відповідності із записами у книгах погосподарського обліку Саф`янівської сільської ради №2 на день смерті [PERSON] - [INFO] , до складу його сім`ї входили: мати [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , [INFO] . [PERSON] здійснила поховання сина [PERSON] та знаходилась на утриманні до дня його смерті - [INFO] . Проживали сумісно, вели спільне господарство (а.с. 29, 30). Відповідно до ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як зазначено в п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка знаходиться у розділі 1, встановлює, що право кожного на життя охороняється законом. Відповідно до ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України. Статтею 23 ЦК України, передбачено, що розмір моральної шкоди визначає суд з урахуванням певних обставин, а саме залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. У справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року Європейський суд зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Суд вважає доведеним наявність заподіяння моральної шкоди позивачам внаслідок дій відповідача. Тому, виходячи із характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнали позивачі, характеру немайнових втрат, а також враховуючи, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність у відповідності до ст. 3 ЦК України, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивачів підлягає сума у розмірі по 75 000,00 грн. кожному. Отже, в силу ст. ст. 23, 1167 ЦК України суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають задоволенню, а саме в сумі 75 000,00 грн. на користь [PERSON] та 75 000,00 грн. на користь [PERSON] . За таких обставин, суд прийшов до висновку щодо задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди у розмірі по 75 000,00 грн. кожному, оскільки такий розмір моральної шкоди при встановлених обставинах становитиме достатню справедливу сатисфакцію для позивачів. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1500,00 грн. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже, враховуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, щодо задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди у розмірі по 75 000,00 грн. кожному та судового збору в дохід держави у розмірі 1500,00 грн.

Outcome: approved