Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У липні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд: визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] автомобіль марки «Hyundai Getz», державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] ; в порядку поділу майна подружжя стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості частки автомобіля марки «Hyundai Getz», державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] в розмірі 79376 грн; вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 09 вересня 2002 року між сторонами укладено шлюб. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва 14 лютого 2018 року шлюб між подружжям розірвано. Від спільного шлюбу мають дитину [PERSON] . За час перебування у шлюбі сторонами придбано майно: земельну ділянку, будинок та автомобіль марки «Hyundai Getz», державний номерний знак [NUMBER] . З 2017 року автомобілем користується лише відповідач. В березні 2019 року позивачем ініційовано розподіл спільного майна подружжя між сторонами. Нею запропоновано вирішити питання щодо автомобіля, шляхом його продажу або виплати компенсації вартості. Відповідач не заперечував, та того ж місяця особисто направив лист про намір розділити належне подружжю майно. Проте в подальшому, ініційовану ним же зустріч проігнорував, не здійснив жодних дій, підтверджуючих намір вирішити питання розподілу спільного майна. В серпні 2020 року позивач приїхала в будинок, в якому проживає відповідач, де дізналася, що у грудні 2017 року відповідач став учасником ДТП, внаслідок чого автомобіль «Hyundai Getz», державний номерний знак [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. В січні та вересні 2021 року позивач зверталася до відповідача з письмовими претензіями щодо поділу автомобіля, які проігноровані відповідачем. Враховуючи, що згоди щодо порядку розподілу автомобіля між подружжям не досягнуто позивач просить суд позов задовольнити. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 17 лютого 2022 року матеріали справи передано головуючому судді Шролик І.С. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею скеровано запит до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) КП ГІОЦ «Реєстру територіальної громади м. Києва» та відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року відкрито провадження по справі, визначено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. 19 серпня 2022 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] , подана в його інтересах адвокатом Пугачовим Є.К., до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якій просить суд: визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] автомобіль марки Hyundai, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , в порядку поділу майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості частки автомобіля марки Hyundai, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] в розмірі 79 376, 00 грн, визнавши право власності на автомобіль за [PERSON] . В обґрунтування зустрічного позову зазначає, що 05 грудня 2007 року придбано автомобіль «Hyundai Getz», державний номерний знак [NUMBER] . Після розірвання шлюбу автомобілем користувався він, оскільки позивач не заперечувала проти цього. Однак, другий комплект ключів та технічний паспорт на автомобіль знаходився у неї. У разі потреби вона могла користуватися автомобілем. 07 жовтня 2021 року ним придбано автомобіль «KIA SORENTO». З того часу у нього особисто відпала будь-яка необхідність у користуванні автомобілем «Hyundai Getz». У зв?язку з тим, що [PERSON] не виявила бажання користуватися автомобілем він відігнав автомобіль за адресою: [ADDRESS] та поставив його у дворі вищезазначеного будинку. У [PERSON] завжди були ключі та технічний паспорт на автомобіль «Hyundai Getz». Не зважаючи на вільний доступ до автомобіля вона не мала бажання користуватися ним. Він неодноразово пропонував їй продати автомобіль і розподілити кошти отримані від продажу автомобіля. Проте, вона не погоджувалася і наполягала на виплаті грошової компенсації. Виходячи із принципу доцільності та справедливості при розподілі спільного майна подружжя просив автомобіль залишити [PERSON] . Знаходження автомобіля у користуванні [PERSON] буде відповідати інтересам дитини. На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19 серпня 2022 року зустрічну позовну заяву передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 вересня 2022 року зустрічну позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, оскільки при зверненні до суду з зустрічною позовною заявою не сплачено судовий збір. 08 вересня 2022 року адвокатом Пугачовим Є.К. надано до суду квитанцію про оплату судового збору на суму 992,40 грн. Ухвалою Оболонського районного суду від 09 вересня 2022 року зустрічну позовну заяву об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 22 вересня 2022 року представник позивача надіслав на електронну адресу суду відзив на зустрічний позов, в якому просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. В обґрунтування поданого відзиву зазначає, що автомобілем користувався виключно [PERSON] . Його довірителька не має у власності іншого автомобіля, необхідних навичок керування автомобілем, а тим більше необхідних для безпечного перевезення дитини. Користування автомобілем для дитини в 12 років не є необхідним. В той же час, в інтересах дитини є отримання додаткових коштів, які можуть бути спрямовані на навчання, дозвілля та саморозвиток. Окрім того, в поданому відзиві представник позивача зазначає, що зустрічний позов містить маніпулювання фактами та неправдиву інформацію. 22 грудня 2022 року на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Кузьміна Д.Л. про відвід судді. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 грудня 2022 року визнано необґрунтованою заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Кузьміна Д.Л. про відвід судді, справу передано до відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ Оболонського районного суду м. Києва для визначення складу суду та розгляду заяви про відвід головуючого судді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 грудня 2022 року заяву про відвід судді Шролик І.С. у справі № 756/2324/22 передано на розгляд судді Луценку О.М. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Кузьміна Д.Л. про відвід судді. 19 грудня 2022 року та 06 березня 2023 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Кузьмінин Д.Л. надано додаткові письмові пояснення по справі. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити, з підстав та мотивів викладених в позовній заяві. В задоволенні зустрічної позовної заяви просив відмовити з підстав викладених у відзиві. Також зауважив, що відповідач отримав страхове відшкодування в якому приймав участь, проте автомобіль не відремонтував. Позивач не має навичок водіння. Відповідач тривалий час після припинення шлюбних відносин одноосібно користувався автомобілем. Із веденням воєнного стану позивач виїхала із донькою за межі Києва, не має можливості користуватися автомобілем, а також не має фізичної можливості зайнятися його продажем, також не має постійного достатнього заробітку, з можливістю виплати відповідачу компенсації вартості часини авто. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав зустрічні позовні вимоги наполягали на їх задоволенні. Заперечував проти задоволення первісного позову. Пояснив, що позивач також мала ключі та технічний паспорт на автомобіль, що доводиться експертним висновком, який був проведений із проведенням огляду автомобіля. Відповідач має у власності новий транспортний засіб, тому другого не потребує. Не заперечує проти визначеної вартості автомобіля. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд ухвалив проводити розгляд без участі сторін. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, які вважає належними, допустимими та достатніми в їх сукупності, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, приходить до висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову. Фактичні обставини справи Дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову, судом встановлені наступні обставини та правовідносини між сторонами. Судом встановлено, що 09 вересня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Каларським районним відділом ЗАГС Читинської області РФ, про що зроблено актовий запис № 18. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7-8) За час спільного шлюбу подружжям придбано автомобіль марки, яка є спільною власністю подружжя «Hyundai Getz», державний номерний знак [NUMBER] на підставі договору купівлі - продажу № 19 04 2007-6, укладеного між ТОВ «Хюндай - Центр» та [PERSON] від 19 квітня 2007 року. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль «Hyundai Getz», державний номерний знак [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] (а.с. 92-93). Сторонами в судовому засіданні визнано та не підлягає доведенню, що автомобіль є спільним сумісним майном подружжя, що придбаний в період шлюбу. Відповідно до звіту з незалежної оцінки майна, виготовленого приватним підприємством «Золотий Лев», ринкова вартість автомобіля марки «Hyundai Getz», державний номерний знак [NUMBER] станом на дату його оцінки становить 158752,00 грн (а.с. 38-61). Спір між сторонами виник з приводу поділу майна подружжя набутого під час шлюбу. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Майнові відносини, які складаються між подружжям урегульовано у нормах СК України. У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя. За приписами ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт в судовому порядку. При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності, покладається на того з подружжя, який її спростовує (зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц). Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до п. 23 постанови Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. З досліджених в судовому засіданні матеріалів та доказів наданих сторонами, судом встановлено, що автомобіль «Hyundai Getz», державний номерний знак [NUMBER] придбано в період шлюбу за спільні кошти подружжя, у зв`язку з чим є спільно набутим майном подружжя [PERSON] . Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Під час поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, застосуванню підлягають положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. В судовому засіданні представники сторін не заперечували вартість автомобіля визначеного консультаційними висновками ТОВ «Золотий лев». Згідно звіту з незалежної оцінки майна, виготовленого приватним підприємством «Золотий Лев», ринкова вартість автомобіля марки «Hyundai Getz», державний номерний знак [NUMBER] становить 158752,00 грн. (а.с. 38-61). Отже, частина вартості автомобіля становить 79376,00 грн. Спір стосовно вартості майна, що підлягає поділу між сторонами відсутній. За проведення звіту позивачем на виконання договору на проведення незалежної оцінки сплачено 1500, 00 грн (а.с. 61). Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як позивач, так й відповідач висловили бажання отримати грошову компенсацію за частину вартості автомобіля придбаного в період шлюбу. Вирішуючи питання кому належить залишити у власності автомобіль та відповідно стягнути частину компенсації вартості на користь іншого з подружжя, суд виходив з досліджених доказів. Зокрема, судом досліджено договір купівлі-продажу від 19 квітня 2007 року, де покупцем зазначений [PERSON] (а.с. 9-10). Повідомленням про страховий випадок [PERSON] 22 листопада 2017 року сповістив ПрАТ СК «Галицька» про настання страхового випадку та отримання страхового відшкодування з приводу пошкодження належного йому автомобіля «Hyundai Getz». Також протокол огляду транспортного засобу «Hyundai Getz», який проводився оцінювачем 08 грудня 2017 року за участю власника [PERSON] з приводу дослідження наявних пошкоджень (а.с. 31-34, 35-36). Згідно акту виконаних робіт від 15 лютого 2019 року [PERSON] здійснював технічний огляд та ремонт автомобіля «Hyundai Getz» на СТО «Топ Гир Сервіс» по заміні комплекту ременя (а.с. 12). Постановою про накладення адміністративного стягнення від 24 листопада 2020 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за керування автомобілем «Hyundai Getz», державний номерний знак [NUMBER] з несправними зовнішніми світловими приладами (а.с. 11). Актом виконаних робіт № 1704 від 09 березня 2021 року [PERSON] на СТО Korea-service замовив діагностику ходової частини транспортного засобу «Hyundai Getz», державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 13). Розглядаючи даний спір, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи доказами доведений факт користування автомобілем «Hyundai Getz», який придбаний в період шлюбу [PERSON] , доказів використання автомобіля позивачем [PERSON] матеріали справи не містять, як і не містять доказів що вона має у володінні другий примірник ключів від автомобіля та свідоцтва на реєстрацію транспортного засобу, на що посилався відповідач. Також враховуючи, що відповідач працює, має стабільний достатній дохід, що також доводиться придбання ним нового автомобіля, тому може сплатити компенсацію вартості частини автомобіля позивачу. Навпроти [PERSON] тимчасово, у зв`язку із воєнним станом в Україні не працює, немає стабільного доходу, як повідомив в судовому засіданні її представник, тому стягнення з неї грошової компенсації призведе до тяжкого майнового стану позивача. Тому суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги [PERSON] й відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог. Визнати спільною сумісною власністю сторін автомобіль марки «Hyundai Getz», державний номерний знак [NUMBER] . В порядку поділу майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості частки автомобіля в розмірі 79376,00 грн, залишивши право власності на автомобіль за [PERSON] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положенням ст.141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. та витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 1500, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved