Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Мельниченка Ю.В., звернувся до суду з позовом, який було змінено, до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСПЕЦТРАНС», Публічного акціонерного товариства «НАСК «ОРАНТА», третя особа - [PERSON] про відшкодування шкоди посилаючись на те, що 20 січня 2022 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено вирок, згідно якого [PERSON] визнаний винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначене покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України [PERSON] звільнений від основного покарання з іспитовим строком на 1 рік. Так, 08.09.2020 року, приблизно о 12 годині 10 хвилин, по вул. Маршака з боку вул. Черкасова в напрямку вул. А. Головко в м. Кривому Розі рухався автомобіль - сміттєвоз ГАЗ 3307-1012, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «Екоспецтранс», під керуванням водія [PERSON] . В цей же час, праворуч від сміттєвоза ГАЗ 3307-1012, реєстраційний номер [NUMBER] , в попутному йому напрямку рухався автомобіль Volkswagen CC Sport, реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням водія і власника вказаного автомобіля [PERSON] . Водій [PERSON] наближаючись до заїзду на прилеглу територію пологового будинку К3 «КМЛ № 7» КМП» в Тернівському районі м. Кривого Рогу, перед початком виконання ним маневру правого повороту, повинен був діяти відповідно до п.п. 1.5, 2.3 (6),10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. Однак, водій [PERSON] , діючи із злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, почав виконувати маневр правого повороту у напрямку заїзду до прилеглої території пологового будинку К3 «КМЛ № 7» КМП» в м. Кривому Розі з лівої смуги для руху, тобто завчасно не зайняв відповідне праве положення на проїзній частині, чим порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (6), 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, водій [PERSON] допустив зіткнення керованого ним сміттєвоза ГАЗ 3307-1012, реєстраційний номер [NUMBER] з автомобілем Volkswagen CC Sport, реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок цього автомобіль Volkswagen CC Sport в некерованому стані виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка стояла за межею проїзної частини. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохода [PERSON] було травмовано, автомобіль Volkswagen CC Sport, реєстраційний № [NUMBER] , був пошкоджений. Згідно висновку експерта № 19/104-17/1/12.2/36 від 19.10.2022 року сума матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого автомобіля Volkswagen CC Sport, реєстраційний № [NUMBER] [PERSON] складає 56656,98 грн. Автомобіль - сміттєвоз ГАЗ 3307-1012, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «Екоспецтранс», був застрахований договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ПАТ «НАСК «Оранта» №А0/5590164 від 20.09.2019 р. За даним договором ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 100000,00 грн ПАТ «НАСК «Оранта» відмовило [PERSON] в виплаті страхового відшкодування, мотивуючи тим, що пройшов час, а саме більше року з моменту дорожньо-транспортної пригоди. Однак, [PERSON] не мав можливості раніше подати заяву про відшкодування шкоди, так як вина водія автомобіля - сміттєвоза ГАЗ 3307-1012, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «Екоспецтранс», [PERSON] була встановлена Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області тільки 20 січня 2022 року. Крім того, окрім фізичної та матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діяннями водія автомобіля - сміттєвоза ГАЗ 3307-1012, реєстраційний номер [NUMBER] , який на-лежить ТОВ «Екоспецтранс», [PERSON] також завдано позивачу [PERSON] немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті потерпілій: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Наслідки перенесеної дорожньо-транспортної пригоди призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього. Внаслідок обставин дорожньо-транспортної пригоди позивач [PERSON] досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживає щодо своєї соціальної репутації. Таким чином, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини працівника ТОВ «Екоспецтранс» [PERSON] , позивачу [PERSON] були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілого, характеру його немайнових втрат, становить 10000,00 грн. Просить стягнути з відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСПЕЦТРАНС» та Публічного акціонерного товариства «НАСК «ОРАНТА» на користь [PERSON] , [INFO] , матеріальну шкоду в розмірі 56656,98 грн. солідарно. Стягнути з відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСПЕЦРАНС» та Публічного акціонерного товариства «НАСК «ОРАНТА» на користь [PERSON] , моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. солідарно. ???Стягнути з відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСПЕЦТРАНС» та Публічного акціонерного товариства «НАСК «ОРАНТА» на користь [PERSON] , судові витрати (судовий збір, виплати на правничу допомогу) солідарно. Сторони в судове засідання не викликались. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСПЕЦТРАНС» надано відзив на позовну заяву, згідно якого із позовними вимогами не погоджуються, вважають, що обов`язок страховика, в даному випадку ПАТ «НАСК «ОРАНТА», відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті ДТП такої шкоди потерпілій особі. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ГАЗ 3307-1012 реєстраційний номер [NUMBER] на час настання страхового випадку була застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», саме страховик є зобов`язаною особою, яка повинна відшкодувати збитки, заподіяні у результаті ДТП. Щодо стягнення моральної шкоди вважає, що позивачем не надано до суду жодних доказів в обґрунтування позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн., не доведений факт наявності такої шкоди взагалі. Щодо стягнення витрат заперечує повністю. Представником відповідача Публічного акціонерного товариства «НАСК «ОРАНТА» надано відзив на позовну заяву, згідно якого просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, вважає, що оскільки ДТП із участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON] сталася 08.09.2020 р., [PERSON] звернувся до суду з вимогою до страховика у серпні 2022 р., заяви про страхове відшкодування у строки, передбачені п/п37.1.4. п.37.1. ст. 37 Закону, страховику (ПАТ НАСК ОРАНТА) не подавав, що не спростовано позивачем, а відтак немає правових підстав для стягнення із ПАТ НАСК ОРАНТА на користь позивача страхового відшкодування. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що згідно з вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.01.2022 року встановлено, що 08.09.2020 приблизно о 12 годині 10 хвилин в світлий час доби, по сухому та чистому асфальтному покриттю вул. Маршака з боку вул. Черкасова в напрямку вул. А.Головко в Тернівському районі міста Кривого Рогу рухався технічно справний сміттєвоз ГАЗ 3307-1012 реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «Екоспецтранс», під керуванням водія [PERSON] , швидкість його руху при цьому була близько 10 км/год. В цей же час, праворуч від сміттєвоза ГАЗ 3307-1012 реєстраційний номер [NUMBER] , в попутному з ним напрямку рухався автомобіль Volkswagen СС Sport реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , швидкість його руху була 45 км./год. Водій [PERSON] наближаючись до заїзду на прилеглу територію пологового будинку КЗ "КМЛ №7" КМР" в Тернівському районі м. Кривого Рогу, перед початком виконання ним маневру правого повороту, повинен був діяти відповідно до п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1; 10.4 Правил дорожнього руху України. Однак водій [PERSON] діючи із злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, почав виконувати маневр правого повороту в напрямку заїзду до прилеглої території пологового будинку при КЗ "КМЛ №7" КМР" з лівої смуги для руху, тобто завчасно не зайняв відповідне праве положення на проїзній частині, чим порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання події, водій [PERSON] допустив зіткнення керованого ним сміттєвоза ГАЗ 3307-1012 реєстраційний номер [NUMBER] з автомобілем Volkswagen СС Sport реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок цього автомобіль Volkswagen СС Sport в некерованому стані виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка стояла за межею проїзної частини. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохода [PERSON] було травмовано. Згідно Вироку суду [PERSON] визнано винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначене покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України [PERSON] звільнений від основного покарання з іспитовим строком на 1 рік. (а.с. 35-39). Згідно висновку експерта № 19/104-17/1/12.2/36 від 19.10.2020 року сума матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого автомобіля Volkswagen CC Sport, реєстраційний № [NUMBER] [PERSON] складає 56656,98 грн.(а.с. 11-23). Автомобіль - сміттєвоз ГАЗ 3307, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «Екоспецтранс», був застрахований Полісом № АО/5590164 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.09.2019 р. За даним договором ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 100000,00 грн. (а.с.24). Як вбачається з заяви про страхове відшкодування від 29.06.2022 р., адвокат позивача Ісака Мельниченко Ю.В. просив ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатити [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 56656,98 грн. (а.с. 25). Відповідно до відповіді № 09-02-22/3442 від 11.07.2022 р. на заяву від 29.06.2022 р., ПАТ «НАСК «ОРАНТА» повідомило сторону позивача, що не має правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування за пошкоджений належний [PERSON] транспортний засіб. (а.с.29). Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування». За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі ЗУ №1961-IV) Законом України № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV). Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). А отже, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. В даному випадку, згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АО/5590164 від 20.09.2019 р. ПАТ «НАСК «ОРАНТА», автомобіль - сміттєвоз ГАЗ 3307-1012, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «Екоспецтранс», був застрахований та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, який становить 100000,00 грн., а згідно висновку експерта № 19/104-17/1/12.2/36 від 19.10.2020 року сума матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого автомобіля Volkswagen CC Sport, реєстраційний № [NUMBER] [PERSON] складає 56656,98 грн. Крім того, слід зазначити, що стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. Встановлено, що [PERSON] управляв транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, а тому суд вважає, що останній правомірно володів цим майном, а тому має право на відшкодування завданої шкоди, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц, провадження № 61-37571св18. Крім того, суд не погоджується з позицією відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» щодо пропуску однорічного строку для подачі заяви для виплати страхового відшкодування посилаючись на наступне. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі. За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з тим, як уже зазначалось, винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Слід також зазначити, що відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення. Відповідно до цього Закону та статті 13 ЦК України сторони повинні діяти добросовісно, не порушуючи права інших осіб - учасників цих правовідносин. Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Суд, аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшов висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи, в даному випадку позивача - [PERSON] та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини (вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено 20.01.2022 р.), позивач [PERSON] може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в межах ліміту страхового відшкодування в судовому порядку протягом строку позовної давності. А отже суд, виходячи з вищевикладеного, вважає необхідним стягнути суму матеріальної шкоди з Публічного акціонерного товариства «НАСК «ОРАНТА» у розмірі 56656,98 грн. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Позивач вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 гривень мотивує тим, що в результаті неправомірними суспільно-небезпечними діями водія автомобіля - сміттєвоза ГАЗ 3307-1012, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «Екоспецтранс», [PERSON] також завдано йому немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті потерпілого: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Наслідки перенесеної дорожньо-транспортної пригоди призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього. Внаслідок обставин дорожньо-транспортної пригоди позивач [PERSON] досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживає щодо своєї соціальної репутації.. В той же час, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного. У відповідності до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті Однак на думку суду, зазначена Позивачем сума є завищеною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому розмір її відшкодування слід визначити у розмірі 5000,00 гривень. Визначаючи саме такий розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходив з характеру та обсягу душевних страждань, яких позивач зазнав та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б завданням та засадам цивільного судочинства, визначеним статтею 2 ЦПК України. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підлягають частковому задоволенню. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСПЕЦТРАНС» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., так як саме з вини його працівника завдано [PERSON] моральної шкоди. Щодо судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує в тому числі чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову (ч.2 ст.141 ЦПК України). Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року (справа "East/West Alliance Limited" проти України" (заява N 19336/04)) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною (постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі 755/9215/15-ц). Як вбачається із матеріалів справи спільно із позовною заявою до матеріалів справи долучено ордер про надання правничої (правової) допомоги АЕ № 1038419 від 03.08.2022 р., договір про надання правової допомоги від 09 вересня 2020 року, укладений між адвокатом Мельниченко Юрієм Васильовичем та [PERSON] та розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 03.08.2022 р., згідно якого 15000 грн. [PERSON] сплатив, а [PERSON] отримав 15000 грн.. (а.с. 26-28). Проте, як вбачається з розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 03.08.2022 р., де [PERSON] сплатив 15000 грн., а [PERSON] отримав 15000 грн., правову допомогу адвокатом надано не тільки за участь у цивільній справі, а й за супровід адвокатом у кримінальному провадженні. Так, у зв`язку із частковим задоволенням позову, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню із відповідачів в солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСПЕЦТРАНС», Публічного акціонерного товариства «НАСК «ОРАНТА» на користь позивача [PERSON] , а саме в розмірі 6000,00 (шість тисяч) гривень, що відповідає обсягу наданих адвокатом послуг згідно з представленого розрахунку (а.с.28). Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Так, як позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати мають бути стягненні з відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСПЕЦТРАНС», Публічного акціонерного товариства «НАСК «ОРАНТА» на користь держави у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial