Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом у якому просила: встановити факт її проживання однією сім`єю із [PERSON] , померлою [INFO] та з [PERSON] , померлим [INFO] з 01.01.2014 року по день їх смерті та встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] строком в один місяць. У обґрунтування позову зазначила, що вона приходиться рідною племінницею [PERSON] , її тітка [PERSON] проживала зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У 2013 році її тітка стала хворіти та її чоловік, який був людиною похилого віку був не взмозі за нею доглядати, у зв`язку із чим на прохання подружжя [PERSON] , вона у 2014 році переїхала до домоволодіння [ADDRESS] . У зазначеному домоволодінні їй було виділено окрему кімнату, вона купувала продукти та ліки для подружжя [PERSON] , сплачувала комунальні послуги, готувала, прибирала та прала, тобто була пов`язана із подружжям [PERSON] спільним побутом. [PERSON] померла [INFO] після чого [INFO] помер [PERSON] , позивач зазначає, що після їх смерті вона надавала кошти на поховання, проведення дев`яти днів та сороковин. Після смерті подружжя [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,1714 га розташованої за цією адресою. Вона з 2014 року по теперішній час проживає у зазначеному домоволодінні, у липні 2021 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй стало відомо, що відповідач по справі [PERSON] вже звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , у зв`язку із чим її визначено відповідачем по справі. У обґрунтування позовних вимог в частині пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, зазначила, що 01.06.2021 року вона постійно працювала у КНП «Одеська обласна клінічна лікарня», яка Спільним наказом департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради і Одеської обласної державної адміністрації була включена в перелік закладів, які надають медичну допомогу пацієнта хворим на короновірусну хворобу. Зазначає, що необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню короновірусної хвороби, створили їй перешкоди у зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку із чим вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надавши відзив на позов у якому просила відмовити у задоволенні позову, мотивуючи це тим, що це саме вона постійно піклувалась про подружжя [PERSON] та після їх смерті звернулась до нотаріуса з приводу оформлення спадщини. Зазначає, що фактично за цим позовом стоїть донька позивача [PERSON] , а позивач не мала відношення до померлих та їх майна, ніколи не піклувалась про померлих та не займалась їх похованням. Вона [PERSON] , фактично вступила у володіння спадковим майном. Також зазначила, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.10.2021 року у справі №504/3262/21 був встановлений факт її сумісного проживання разом із [PERSON] та [PERSON] . В ході судового розгляду був допитаний свідок [PERSON] , який показав суду, що він є сусідом померлої [PERSON] , позивач з 2011 року проживала у с. Красносілка, він бачив, як позивач доглядала за [PERSON] , допомогала по господарству. [PERSON] повідомляла йому, що позивач є її родичкою. Додатково зазначив, що бачив позивача регулярно вранці та у вечері. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с.17/. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] /а.с. 18/. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.01.1968 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.32/. [PERSON] за життя набула у власність житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,1714 га, розташовані у [ADDRESS] /а.с. 87 на звороті, 89 на звороті/. Згідно довідки Красносільської сільської ради, [PERSON] була зареєстрована у будинку [ADDRESS] з 16.05.1961 року по день її смерті, тобто до [INFO] . За зазначеною адресою значиться зареєстрованим [PERSON] , будь які інші зареєстровані особи відсутні /а.с.93/. Відповідно до копії спадкової справи, після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулись: [PERSON] , [PERSON] /а.с. 82 на звороті, 99 на звороті/ Згідно з довідкою КПН «Одеська обласна клінічна лікарня», [PERSON] працює на посаді молодшої сестри відділення гінекології з 12.12.2016 року по теперішній час, у період з 01.06.2021 року по 30.11.2021 року, працювала щоденно з 08-00 по 16-00 год, субота, неділя вихідні дні. За даний період у відпустці не перебувала /а.с.33/. Задовольняючи позов в частині встановлення факту проживання позивача однією сім`єю із померлими [PERSON] , [PERSON] , суд виходив з того, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження той факт, що позивач проживала однією сім`єю із [PERSON] , [PERSON] з 01.01.2014 року по день їх смерті. Ухвалюючи рішення, суд приймає до уваги покази свідка - [PERSON] , який є сусідом померлих та який показав суду, що позивач доглядала за [PERSON] , допомагала по господарству, тобто мала взаємні права та обов`язки із подружжям [PERSON] . Відповідно до\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд критично ставиться до тверджень позивача в частині того, що вона займалась похованням подружжя [PERSON] , оскільки належних доказів на підтвердження зазначеного надано не було. Одночасно із цим, суд зазначає, що відсутність доказів, які свідчать про організацію поховання, не спростовує факту сумісного проживання позивача однією сім`єю із [PERSON] та [PERSON] . Суд не приймає до уваги заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про підтвердженням факту проживання позивача із подружжям [PERSON] , оскільки зазначені особи не були допитані судом у якості свідків у порядку встановленому ст. 230 ЦПК України. Суд критично сприймає твердження відповідача в частині того, що [PERSON] фактично вступила у розпорядження домогосподарством [ADDRESS] , оскільки належних доказів, що підтверджують зазначене суду надано не було, а рішення суду у справі №504/3262/21 про встановлення факту сумісного проживання [PERSON] із подружжям [PERSON] не набрало законної сили /а.с.102,104/ Згідно п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За приписами частини 2\~статті 3 СК України сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6\~рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99\~установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до п.21\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК України\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5\~„Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суди вправі розглядати справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Задовольняючи позов в частині встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд виходив з наступного. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. ttp:/search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844378/ed_2019_11_02/pravo1/T030435.html?pravo=1#844378" title="Цивільний кодекс України; нормативно-правовий акт № 435-IV від 16.01.2003">Статтею 1272\~ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Ухвалюючи рішення суд зазначає, що на території України з 11 березня 2020 року постановою Кабінету Міністрів України № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» запроваджено карантин, який в подальшому неодноразово був продовжений і на час смерті подружжя [PERSON] і на момент звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто на 29.07.2022 року. У зв`язку із введенням карантину було введено суттєві обмежувальні карантинні заходи, в тому числі на відвідування установ.\~\~\~\~\~\~ Листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» було рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії, зокрема: - обмежено прийом громадян в усіх державних нотаріальних конторах країни та запроваджено чергування;\~\~\~\~\~\~ - нотаріуси можуть вчиняти невідкладні нотаріальні дії, з якими пов`язано пропуск передбачених законодавством строків та порушення прав громадян, за попереднім записом в телефонному режимі;\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ - вчинення нотаріальних дій відбувається з дотриманням рекомендацій Міністерства охорони здоров`я України та здійсненням усіх можливих профілактичних заходів з боку органів нотаріату; - передбачена дистанційна форма спілкування для надання консультацій та роз`яснень щодо вчинення нотаріальних дій.\~\~\~\~\~\~\~\~ Задовольняючи позов в частині встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд враховує, що позивач з 12.12.2016 року по 01.08.2022 року працювала на посаді молодшої сестри КПН «Одеська обласна клінічна лікарня», у зв`язку із чим беручи до уваги введення карантинних обмежень та особливості праці позивача, суд вважає причини пропуску позивачем встановленого законом строку для подання заяву про прийняття спадщини поважними. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved