Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

В грудні 2022 року адвокат Стаценко М.Ф. в інтересах позивачки [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] компенсацію частини вартості спільного майна подружжя, а саме автомобіля «Toyota Venza», д.н.з. [NUMBER] , ідентифікатор транспортного засобу [NUMBER] у розмірі 158 437,32 гривень. Позов обгрунтовано тим, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11.08.2021 року, визнано автомобіль «Toyota Venza», д.н.з. [NUMBER] , ідентифікатор транспортного засобу [NUMBER] спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] та визначено ідеальні частки кожного з подружжя у цьому спільному майні в розмірі 1/2 кожному із подружжя. Постановою Київського апеляційного суду від 27.10.2022 року, рішення Подільського районного суду м. Києва від 11.08.2021 року в частині визнання права спільної сумісної власності подружжя автомобіль «Toyota Venza», д.н.з. [NUMBER] , ідентифікатор транспортного засобу [NUMBER] та визначення розміру ідеальних часток, залишено без змін. Вказує, що автомобіль «Toyota Venza», д.н.з. [NUMBER] , ідентифікатор транспортного засобу [NUMBER] перебуває у володінні та користуванні відповідача. Зазначає, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11.08.2021 року встановлено, що вартість автомобіля «Toyota Venza», д.н.з. [NUMBER] становить 316 874,63 грн., а тому вважає, що позивачка має право на отримання грошової компенсації й частки у цьому майні у розмірі 158 437,32 грн. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10 січня 2023 року, прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 21.03.2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому останній позов визнав посилаючись на те, що неодноразово звертався до позивачки, однак [PERSON] ніяк не реагувала на його звернення. Зазначає, що позов визнає та ним 21.03.2023 року на депозитний рахунок Подільського районного суду м. Києва внесено суму частини компенсації вартості спільного майна подружжя в сумі 158437,32 грн.. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, причину неявки до суду не повідомили. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, у поданому ним відзиві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПІК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1999 року по 2019 рік. У період шлюбу сторони придбали автомобіль «Toyota Venza», д.н.з. [NUMBER] , ідентифікатор транспортного засобу [NUMBER] . Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11.08.2021 року визнано автомобіль «Toyota Venza», д.н.з. [NUMBER] , ідентифікатор транспортного засобу [NUMBER] спільним майном [PERSON] та [PERSON] ; визнано, що ідеальні частки [PERSON] та [PERSON] у спільному майні автомобіля «Toyota Venza», д.н.з. [NUMBER] , ідентифікатор транспортного засобу [NUMBER] , ринкова вартість якого 316 847,63 грн., становлять по 1/2 частині за кожним та стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 1/2 вартості спільного майна подружжя - «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] в сумі 120 420,00 грн., у задоволенні решти позивних вимог відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 27.10.2022 року, рішення Подільського районного суду м. Києва від 11.08.2021 року скасовано в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації за 1/2 частину автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] та ухвалено в цій частині рішення, яким в задоволенні вимог про поділ вказаного автомобіля відмовлено. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба Тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.м, 13 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що с об`єктом права спільної сумісної власності Подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згідно із ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить Їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч, 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України щодо присудження співвласнику грошової компенсації за частку у спільному майні, який викладено у постанові від 13.01.2016 по справі No6-2925цс15, випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст.364 ЦК України. З урахуванням закріплених в п.6 ст.3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання віл інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном іншими співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Автомобіль є неподільним рухомим майном. Відповідно до пункту 25 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності Вбачається, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення вартості цій частки на депозитний рахунок суду. Позивачем весно на депозитний рахунок Подільського районного суду м. Києва 158 437,32 гривень, що підтверджується квитанцією № 0.0.2914225971.1 від 21 березня 2023 року. Суд вважає, що вирішення опору між співвласниками автомобіля щодо розпорядження чи користування майном шляхом присудження грошової компенсацій за частку у спільній власності не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності, якщо цю частку неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Встановлено, що спільне володіння і користування сторонами спірним майном є неможливим. [PERSON] , вніс на депозит суду суму вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь [PERSON] грошових коштів, внесених відповідачем на депозитний рахунок Подільського районного суду м. Києва. 3 огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 1585,00 грн.

Outcome: approved