Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

[PERSON] 08.09.2022 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначила, що в термін з 19.02.2003 р. по 21.02.2003 р. [PERSON] взяла у неї в борг 2\~000 доларів США з терміном повернення на першу вимогу, про що було укладено договір. \~ \~ \~ \~Потім, 18.12.2003 р. до позики була добавлена сума 600 грн. і 400 доларів США, і 22.12.2003 р. додано суму 600 доларів США, про що [PERSON] була складена розписка. \~ \~ \~ \~Загалом, згідно розписки, [PERSON] отримала від позивача 3000 доларів США і 600 грн., що за курсом НБУ станом на 02.09.2022 р., складає 110\~280,00 грн. \~ \~ \~ \~Позивач 20.06.2020 р. направила [PERSON] вимогу-нагадування про повернення суми боргу, яка була залишена без задоволення. \~ \~ \~ \~Під час розгляду позову, пред`явленого до [PERSON] , було встановлено, що остання померла [INFO] , у зв`язку з чим справу за позовом [PERSON] було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Як стало відомо позивачу, спадкоємицею [PERSON] є її донька [PERSON] . Посилаючись на ст.ст.1268, 1281, 1282 ЦК України, за позовом [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу у розмірі 110280,00 грн. Ухвалою від 06.10.2022 р. відкрито провадження, призначено судове засідання на 14.11.2022 р. 14.11.2022 р. розгляд справи відкладено на 16.12.2022 р. на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України за клопотанням представника позивача. 16.12.2022 розгляд справи відкладено на 24.01.2023 р. через неможливість проведення фіксації судового процесу у зв`язку з відсутністю електропостачання. 24.01.2023 р. розгляд справи відкладено на 21.02.2023 р. на підставі п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України. 21.02.2023 р. розгляд справи відкладено на 14.03.2023 р. на підставі п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України. 14.03.2023 р. розгляд справи відкладено на 17.03.2023 р. через перебування судді в нарадчій кімнаті. 17.03.2023 р. розгляд справи відкладено на 29.03.2023 р. на підставі п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позов, просили його задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача та її представника, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом з письмових доказів, у період з 19.02.2003 р. по 21.02.2003 р. [PERSON] передала у борг [PERSON] 2\~000 доларів США з терміном повернення на першу вимогу, про що було складено розписку (а.с.31). \~ \~ \~ \~18.12.2003 р. у позику [PERSON] позивачем було передано ще 600 грн. і 400 доларів США, та 22.12.2003 р. додано суму 600 доларів США, про що [PERSON] було зазначено у згаданій розпистці. Позивач зазначає, що зобов`язання по поверненню грошових коштів [PERSON] не виконала. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст..1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані. [INFO] [PERSON] померла. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.07.2021 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Цекеєвою І.О., [PERSON] отримала після смерті [PERSON] спадщину, яка складається з: грошових вкладів, що зберігаються в АТ «Мотор-Банк» у сумі 50\~000 грн., та 9276,79 грн., що належали [PERSON] , які [PERSON] отримала після смерті чоловіка (а.с.26). 25.06.2021 р. приватним нотаріусом Цекеєвою І.О. [PERSON] була направлена претензія [PERSON] до спадкоємців померлої [PERSON] . Ст.ст. 1216, 1218\~ЦК\~України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1268\~ЦК\~України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно із статтею 1281\~ЦК\~України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України). За положеннями ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, передане спадкоємцям в натурі. З встановлених судом обставин справи, вбачається наявність боргових зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] у сумі 110\~280,00 грн., які у порядку ст.1282 ЦК України, спадкоємець [PERSON] повинна відшкодувати позивачу в межах вартості майна, яке було отримано відповідачем у спадщину, а саме 59276,79 грн. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial