Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 23.10.1999 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] ,\~ від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , сімейне життя з [PERSON] , не склалося через відсутність спільних інтересів, різних поглядів на сімейне життя, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 31.01.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. (а.с. 20) Позивач в судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду направив заяву, в якій\~ зазначив, що позов підтримує, просить строку для примирення не надавати, розгляд справи\~ провести за його відсутності, судові витрати залишає за собою, а також зазначив, що основною причиною звернення до суду стало те, що сторони тривалий час проживають окремо, відсутнє бажання проживати разом. (а.с. 23) Відповідач в судове засідання не з`явилась,\~ подала до суду заяву, в якій вказала,\~ що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить строк для примирення не надавати, розгляд справи здійснювати за її відсутності. (а.с. 18)\~ Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 23.10.1999 року зареєстрували шлюб, у відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1229, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .\~ Наведене підтверджується матеріалами справи.\~ (а.с. 4,5) Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони\~ припинили подружні відносини, мають\~ різні інтереси та погляди на життя, у стосунках зникли почуття любові та поваги, спроби примирення не дали позитивних результатів, сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного бюджету, та мають намір проживати окремо. Позивач зазначив, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить його інтересам, сім`я розпалася остаточно,\~ шлюб існує формально, спору щодо здійснення батьківських обов`язків не має, оскільки 20.12.2022 року укладено договір між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та сплату аліментів на дитину (а.с. 8-9). Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач просив залишити судові витрати за собою. Відповідач просила після розірвання шлюбу залишити прізвище\~ « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved