Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] згідно заявлених позовних вимог просить суд: 1.Визнати житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , об`єктом спільної сумісної власності померлого подружжя [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 2.Визначити, що частка померлого [PERSON] , [INFO] , на день його смерті [INFO] у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становила ідеальну її частину; 3.Визначити, що частка померлої [PERSON] , [INFO] , на день її смерті [INFO] у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становила ідеальну її частину. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що померлі на момент пред`явлення позову батьки позивача [PERSON] та [PERSON] з 11.09.1971 року перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого останніми було набуто у спільну сумісну власність житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок було зареєстровано на ім`я батька [PERSON] , однак з урахуванням положень\~статті 60 СК України, статті 355 ЦК України вказане майно належало подружжю на праві спільної сумісної власності. Батько [PERSON] помер [INFO] , а мати [PERSON] померла [INFO] , внаслідок чого відкрилася спадщина, зокрема на зазначений вище будинок.\~Батько [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповіт, за яким заповів усе належне йому на день смерті майно, в тому числі будинок за адресою [ADDRESS] , сину [PERSON] частини майна, сину [PERSON] частини майна. Спадкові права не оформлені, існує судовий спір про визнання заповіту [PERSON] недійсним, а тому позивач вважає, що слід визнати зазначений житловий будинок об`єктом спільної сумісної власності померлого подружжя, виділивши кожному із співвласників конкретні частки у майні подружжя. \~ \~ \~ \~ \~ Відповідач Холмківська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області відзиву на позовну заяву не надала. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] , приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. пояснень щодо позову не надали. Заяви та клопотання. Одночасно з позовною заявою позивачем [PERSON] подано до суду заяву, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти будь які дії із житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , до ухвалення по даній справі рішення по суті. Процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2023 справу передано на розгляд на судді Голяні О.В. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.01.2023 року заяву [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти будь які дії із житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , - повернуто заявнику. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Пояснення осіб, що з`явилися, в судовому засідання. В судовому засіданні представник позивача адвокат Микульця Н.І. позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Пояснила, що визначення часток, належних кожному з померлого подружжя, полегшить оформлення спадщини за померлими [PERSON] та [PERSON] . Представник третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача, адвокат Дубровська О.М. в судовому засідання заперечила щодо задоволення позову, так як позов заявлено до неналежного відповідача, Холмківська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області не має матеріального інтересу у цій справі; позивачем не доведено неможливість оформлення спадкових прав в позасудовому порядку; позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Позивач [PERSON] , представник відповідача Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, третя особа [PERSON] , приватний нотаріус Хваста М.М. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] , померлий [INFO] , та [PERSON] , померла [INFO] , являлися батьками позивача [PERSON] та третьої особи по справі [PERSON] . 11.09.1971 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] /т.1, а.с.13/. Відповідно до інформаційної довідки №49940666 від 15.12.2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна за [PERSON] зареєстрований на праві приватної власності житловий будинок за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер 20479461; дата прийняття рішення про державну реєстрацію 08.10.2007 року; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, [NUMBER] , [INFO] , Холмківська сільська рада /т.1, а.с.15-16/. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /т.1,а.с.17/. Після її смерті приватним нотаріусом Хваста М.М. 20.11.2015 було заведено спадкову справу № 32/2015 /т.1, а.с.22/. 15.06.2015 року приватним нотаріусом Ужгородського районного округу Житко О.І. посвідчено заповіт [PERSON] , зареєстр. за № 386, 387, відповідно до якого [PERSON] заповів земельну ділянку площею 0,10 га в [ADDRESS] , кадастровий номер №2124887404:01:001:0025, яка належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК 015511, виданого 30.12.2005 року Холмківською сільською радою, зареєстрованого в книзі записів за №0105071002217; житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, що за адресою [ADDRESS] , належний йому на підставі Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданого 01.10.2007 року Холмківською сільскою радою, зареєстрований Ужгородським районним державним підприємством технічної інвентаризації 08.10.2007 року в книзі №1 запис №158, РПВН №20479461, а також усе належне йому на день смерті рухоме та нерухоме майно: в 3/4 частки - сину [PERSON] , [INFO] ; в 1/4 частки - сину [PERSON] , [INFO] /т.1, а.с. 14/. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /т.1,а.с.18/. Після його смерті приватним нотаріусом Хваста М.М. 28.08.2015 було заведено спадкову справу № 23/2015 /т.1, а.с.20/. Відповідно до довідки від 22.06.2022 року №33/02-14, виданої приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М., на день смерті [PERSON] [INFO] у житловому будинку за адресою [ADDRESS] , були зареєстровані: чоловік [PERSON] , 1944 року народження; син [PERSON] [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; онук [PERSON] , 2009 року народження /т.1, а.с.21/. Відповідно до довідки від 22.06.2022 року №32/02-14, виданої приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М., на день смерті [PERSON] [INFO] у житловому будинку за адресою [ADDRESS] були зареєстровані: син [PERSON] [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; онук [PERSON] , 2009 року народження /т.1, а.с.19/. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.01.2018 поновлено провадження по справі №308/14601/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] ,приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Житко О.І., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] , про визнання недійсним заповіту /т.1,а.с.23/. Оцінка суду. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою\~статті 16 ЦК України. Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника, та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам\~(пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05\~червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження №\~14-144цс18). Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними. Згідно з частинами першою, другою\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Відповідно до\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. За життя\~батьки позивача [PERSON] та [PERSON] \~не зверталися до суду з позовом про поділ майна подружжя чи про визнання майна, набутого подружжям за час шлюбу, особистою приватною власністю /таких даних сторонами, третіми особами надано не було/. Згідно зі статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею\~1217,\~1223 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу\~(спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої\~статті 1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 12\~постанови від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом\~статті 392 ЦК України\~право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. В матеріалах справи відсутні докази щодо відмови нотаріуса в оформлені позивачу права на спадщину. Відповідно до частини першої\~статті 25 ЦК України\~здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом з тим цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта\~статті 25 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18), від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), від 28 липня 2021 року у справі\~№ 148/2418/15 (провадження № 61-5860св21), від 13 жовтня 2021 року у справі № 759/10030/18 (провадження № 61-6096св20) викладено правовий висновок про те, що\~визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень\~статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. В постанові Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справі № 339/369/18 (провадження № 61-18714св19) вказано, що\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином,\~якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша\~статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини першої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. З огляду на викладене,\~визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, визначення часток співвласників у праві спільної власності на майно за померлими\~не\~узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки в такому разі судом буде вирішено питання про права осіб, які не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень\~статті 16 ЦК України, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю. Судові витрати слід покласти на позивача. З цих підстав,

Outcome: dismissed