Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] , (далі - позивачі), в особі представника адвоката Богданчук О.В. звернулись до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідачка), в якому просили визнати останню, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позову посилались на те, що дана квартира належить позивачам на праві спільної сумісної власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У вказаному житловому приміщенні зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач, [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації не проживає з 15.02.2022 року, що підтверджується відповідним Актом від 30.01.2023 року, складеним головою ОСББ «Моя оселя» в присутності власника квартири та сусідів. Добровільно відповідач з реєстраційного обліку за вказаною адресою не знімається, чим чинить перешкоди позивачам у розпорядженні своїм майном, зокрема участі у витратах на оплату житлово-комунальних послуг не приймає, та позбавляє можливості позивачів оформити соціальну пільгу щодо надання комунальних послуг. Ухвалою суду\~від 24.02.2023\~року позовну\~заяву [PERSON] \~та [PERSON] \~прийнято до\~розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву. Копія ухвали суду від 24.02.2023 року та позовна заява з додатками були надіслані відповідачці за її адресою реєстрації (а.с.27, 33), проте поштове відправлення №0800100161709 (а.с.38) повернулось до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідно до ч. 11 ст.128 ЦПК України повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд справи здійснювалось через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.30), повідомлення розміщене на сайті 24.02.2023 року (а.с.31-32), а тому з цієї дати особа вважається повідомленою про час і місце розгляду справи. Відповідно у встановлений судом строк відповідачка на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надала, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. 02.03.2023 року від представника третьої особи надійшло письмове клопотання (а.с.34-35), в якому останній просив розглядати справу за наявними у ній матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив, що позивачам у справі, [PERSON] та [PERSON] , на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №320710825 від 20.01.2023 року (а.с.14). Відповідно до довідки №116 від 20.01.2023 року Макарівської селищної ради (а.с.13), за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно Акту обстеження від 30.01.2023 року (а.с.15), складеного головою ОСББ «Моя оселя» Ахановою Н.В. в присутності власника квартири [PERSON] , сусідів [PERSON] та [PERSON] , - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 15.02.2022 року по даний час за вказаною адресою не проживає і ніхто з сусідів її за цей час за даною адресою не бачив. Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України та Житловим кодексом УРСР. При цьому, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла і членами його сім`ї, а також членами сім`ї колишнього власника житла. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим регулювання житлових відносин здійснюється спеціальним законом яким є Житловий Кодекс Української РСР. Як зазначено у ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст. 158 ЖК УРСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Як встановлено ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ж ст. 72 цього ж Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тож, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS] , де відповідачка зареєстрована, однак більше року у ній не проживає, відповідно не сплачує комунальних платежів, витрат на утримання майна не несе, що тягне за собою надмірне нарахування плати за комунальні послуги, які несуть позивачі самостійно і позбавляє можливості позивачів на отримати житлової субсидії, а також порушує право власності позивачів на вказаний житловий будинок щодо вільно володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~судові витрати\~зі сплати\~судового збору\~у розмірі\~1073,60\~грн.\~(а.с.1),\~слід стягнути\~з відповідачки\~на користь\~позивача [PERSON] , який зазначений у квитанції (а.с.1), як платник. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved