Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

Позивач 26.07.2022 року звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона з 12.08.1995 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають вже повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На сьогодні [PERSON] навчається за контрактом на денному відділенні в ПВНЗ «Нікопольський економічний університет», термін навчання з 01.09.2021 року по 31.08.2025 року. Враховуючи, що донька навчається на денній формі навчання та не має ніякого джерела доходів, знаходиться на утриманні матері, вона потребує матеріальної допомоги батька, яка в добровільному порядку батьком не надається. Відповідач знаходиться у працездатному віці та працює, він зобов`язаний та має можливість утримувати свою доньку. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) на утримання доньки до досягнення нею 23 років, за умови продовження нею навчання. Ухвалою про відкриття провадження від 18.10.2022 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, що відповідає вимогам\~ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 05.12.2022 на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву про стягнення з нього аліментів на час навчання (а.с. 26-32), згідно якого відповідач просив суд відмовити в позові в повному обсязі. Зазначає, що з початку навчання учбовий процес проходить он-лайн, тому дитина проживає дома, не потребує додаткових коштів на утримання. Крім того, донька за вказаний час могла знайти собі роботу на неповний день, у період після занять, що покрило б її потреби у кишенькових грошах. Окрім того на теперішній час він сам інвалідізований та на його утриманні знаходиться мати старечого віку. Зазначає, що його грошей та маминої пенсії не вистачає навіть на мінімальні потреби. До досягнення донькою 18 років він сумлінно сплачував аліменти, але зараз такої можливості категорично не має, утримувати повнолітню доньку, яка живе вдома та навчається он-лайн, не має змоги, оскільки ситуація у країні та його рідному місті складається таким чином, що під час бойових дій його підприємство більше простоює ніж працює. Тож, донька може знайти собі неважку роботу та утримувати себе самостійно, не перекладаючи тягар свого навчання на батька-інваліда. Також 19.12.2022 року до суду подано позивачем [PERSON] відповідь на відзив (а.с.35-50), згідно якої позивач зазначила, що донька навчається на денному відділенні, стипендію не отримує, оскільки навчається за контрактом на платній основі. Загальна вартість навчання доньки на момент укладання договору становить 67200,00 грн. Також враховуючи щоденні артилерійські обстріли військовими російської федерації м.Нікополя, дійсно на даний час навчання доньки проходить он-лайн, але все ж таки це є денне навчання, дитина зранку до вечора або присутня на он-лайн-уроках, або виконує домашні завдання. Зазначає, що їй не зрозуміло як відповідач дійшов до нелогічного висновку або припущення, що його донька, навчаючись у денний час у місті Нікополі, а вночі ховаючись від нічних артилерійських обстрілів міста, не маючи ніякої первинної професійної кваліфікації, легко знайде собі неважку роботу та ще й при цьому зможе самостійно себе утримувати. Також відповідач зазначає, що на його утриманні знаходиться мати похилого віку, але ніяк цього не підтвердив. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є донькою відповідача [PERSON] (а.с.6). На даний час вона є повнолітньою та навчається у ПВНЗ «Нікопольський економічний університет» на ІІ курсі освітнього ступеня «бакалавр», форма навчання денна, за контрактом. Термін закінчення навчання до 31.08.2025 року (а.с.7). У зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги батька. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено на обох батьків. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 182. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні Судом встановлено, що відповідач має постійне місце роботи ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ», займає посаду підсобний робітник. Наявна в матеріалах справи копія довідки ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» у період з листопада 2021 року по жовтень 2022 року свідчить, що загальна сума доходу відповідача склала 83798,20 грн., з них відраховано на податки фізичних осіб\~15011,69 грн., військовий збір 1280,01 грн. Разом із цим сума доходу, яка була отримана відповідачем після сплати податків, відповідає прожиткового мінімуму, передбаченого\~Законом України «Про державний бюджет»\~для працездатної особи, який складав в 2021 році\~2481,00 грн., в 2022 році -2684,00 грн., 2023 році - 2684,00 грн. Суд не приймає до уваги посилання відповідача, що на його утриманні знаходиться мати старечого віку, оскільки належних та допустимих доказів щодо цього не надано. Належних доказів того, що на утриманні відповідача знаходяться інші особи, або відповідачем надається будь-яка матеріальна допомога на користь третіх осіб матеріали справи не містять та відповідних доказів з боку відповідача до суду надано не було. Наявність у відповідача групи інвалідності не звільняє його від обов`язку матеріально утримувати свою повнолітню доньку на період її навчання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці на час її навчання. Отже, з урахуванням всіх обставин встановлених судом, щодо матеріального становища сторін, щодо стану здоров`я кожного з учасників справи, дослідивши можливості надання утримання батьком, матір`ю, відсутність доходів у повнолітньої доньки у зв`язку із навчанням, а отже вона потребує матеріальної допомоги не тільки матері, а й батька, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, тобто в розмірі 1/4 частини від заробітку та доходів відповідача щомісячно, до закінчення донькою навчання, тобто до 31.08.2025 року, але не більш як до 23 років, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved