Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача надмір перерахованих коштів компенсації за надання соціальних послуг громадянам похилого віку з когнітивними порушеннями в розмірі 2393, 00 грн та судові витрати в розмірі 2481, 00 грн. В обґрунтування вимог вказано, що 22.12.2021 року відповідач звернувся повторно до позивача із заявою про надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі за матір`ю - [PERSON] , яка мала когнітивні порушення, у зв`язку з чим відповідачу призначено компенсацію за надання соціальних послуг на період з 01.12.2021 року по 30.11.2022 року. [INFO] [PERSON] померла, однак відповідач вчасно не повідомив про це позивача, у зв`язку з чим виникла переплата компенсації за надання соціальних послуг в розмірі 2393, 00 грн за період з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою від 09.01.2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 22). Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, клопотань про продовження/поновлення строку для надання відзиву не надходило. Копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками було направлено відповідачу в порядку, визначеному ЦПК України, проте матеріали повернулись до суду не врученими відповідачу. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 22.12.2021 року рішенням позивача від 28.12.2021 року відповідачу призначено компенсацію фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі своїй матері, [PERSON] , [INFO] (а.с. 12-16). Разом із заявою відповідачем подано декларацію про доходи та майновий стан, висновок №2477/241 про наявність когнітивних порушень у [PERSON] , акт проведення обстеження сім`ї №26 від 23.12.2021 року (а.с. 16-18). Відповідачу позивачем було фактично виплачено суму компенсації за липень 2022 року у розмірі 2393, 00 грн, що підтверджується довідкою (а.с. 7). Згідно наданих документів та відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 року № 839 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» (далі - Порядок) відповідачу призначено згадувану компенсацію. Відповідно до пункту 4 Порядку розмір компенсації відповідно до статті 13 Закону України «Про соціальні послуги» обчислюється як різниця між прожитковим мінімумом на одну особу в розрахунку на місяць, установленим законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та середньомісячним сукупним доходом фізичної особи, яка надає соціальні послуги, за один квартал, який передує місяцю, що є попереднім до місяця звернення із заявою про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Відповідно до пункту 5 Порядку до складу сім`ї фізичної особи, яка звертається за призначенням компенсації, включаються чоловік, дружина, діти віком до 18 років, а також діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти до досягнення 23 років і не мають власних сімей; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю. При цьому діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної, середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти до досягнення 23 років і не мають власних сімей, включаються до складу сім`ї незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування. Компенсація призначається на 12 місяців і виплачується щомісяця. Відповідно до підпункту 2 пункту 11 Порядку виплата компенсації припиняється у разі смерті особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Відповідачем було встановлено, що [PERSON] [INFO] померла, що підтверджувалось актовим записом про смерть №2085, наданим відповідачу відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Розпорядженням позивача від 18.07.2022 року припинено виплату компенсаційних виплат відповідачу у зв`язку зі смертю особи, якій надавалися соціальні послуги (а.с. 10). [PERSON] не повідомив позивача про смерть матері, у зв`язку з чим виникла переплата компенсації в розмірі 2393, 00 грн, виплачена позивачем за період з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року. Відповідно до п. 19 Порядку суми компенсації, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку фізичної особи, яка надає соціальні послуги, через подання документів із завідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату компенсації тощо, стягуються відповідно до законодавства. Якщо фізична особа, яка надає соціальні послуги, не повернула добровільно надміру виплачені їй суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви уповноваженого органу, що призначив компенсацію. Позивачем на адресу відповідача направлялися повідомлення від 29.08.2022 року та від 04.10.2022 року, а також претензія про обов`язок останнього повернути переплачену суму компенсації в розмірі 2393, 00 грн, яка утворилася за період з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року та було попереджено, що в разі відмови у перерахуванні коштів вони будуть стягнуті у судовому порядку, однак станом на момент звернення до суду такі кошти позивачу відповідачем не повернуто (а.с. 6, 8-9). Відповідно до частини 2 статті 19\~Конституції\~України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, оскільки [PERSON] не повідомив своєчасно позивача про смерть матері [PERSON] , якій надавав соціальні послуги та отримував за це від відповідача компенсацію, виникла переплата компенсації в розмірі 2393, 00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Виходячи з системного аналізу вищезазначених правових норм у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог як таких, що є обґрунтованими та доведеними позивачем. Відповідач не надав суду відомостей та підтвержуючих доказів звільнення від сплати судового збору. На підставі положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2481, 00 грн.

Outcome: approved