Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

20 вересня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання в розмірі 3000 грн., щомісячно, до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2024 року. В обґрунтуванні позову посилається на те, що позивач навчається на третьому курсі денного відділення відокремленого структурного підрозділу «Світловодський політехнічний коледж Центральноукраїнського національного технічного університету», термін закінчення навчання 30 червня 2024 року. В зв`язку з необхідністю подальшого влаштування в житті позивач додатково навчається на заочній формі навчання в Полтавському Національному Університеті ім. В.Г.Короленка, вартість навчання згідно умов договору складає 10\~500 грн. на рік. Позивач зазначає, що його мати, [PERSON] , надає йому матеріальну допомогу, проте розмір її заробітної плати складає 3500 грн. на місяць та окрім нього на її утриманні перебуває син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з тим, що позивач навчається стаціонарно у коледжі та заочно в педагогічному університеті, він не має можливості на працевлаштування. З того часу коли йому виповнилось 18 років відповідач добровільно не приймає участі в його утриманні, хоча він працює та має таку можливість. Ухвалою від 05 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву, терміном 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. 24 жовтня 2022 року представник відповідача, адвокат Міщенко А.М., подав до суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки звертаючись до суду позивач [PERSON] , не з`ясував про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу. Починаючи з 2013 року відповідач за рішенням суду сплачує аліменти на користь [PERSON] в розмірі 40% від усіх доходів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] . Помилково з нього стягувалось 30% від заробітної плати, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 22446 грн. 21 коп. Відповідач знаходив можливість сплачувати аліменти на утримання дітей навіть у періоди, коли він не був працевлаштований. На даний час відповідач сплачує на користь матері позивача, [PERSON] аліменти у розмірі 2700 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та заборгованість по сплаті аліментів на утримання позивача [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] . Розмір доходу відповідача складає 6700 грн. З відрахуванням аліментів на утримання [PERSON] та погашення заборгованості з виплати аліментів залишок його доходу складає менше ніж прожитковий мінімум. Позивач зазначає, що його розмір доходу не дозволяє утримувати сина [PERSON] , сплачувати заборгованість по аліментам та одночасно утримувати повнолітнього позивача [PERSON] 01 листопада 2022 року від представника позивача, адвоката Деречиної О.В., до суду надійшла відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача позивач не погоджується, оскільки з березня 2020 року по теперішній час відповідач [PERSON] працює водієм транспортного засобу міжнародних вантажних перевезень ЗАО «HEGELMANN TRANSPORTE» в Литві та у 2022 році ним був придбаний транспортний засіб FORD MONDEO 2007 року випуску, отже вказані обставини свідчать про можливість відповідача матеріально утримувати сина [PERSON] . В свою чергу, мати позивача [PERSON] , працює в ОКВП «Дніпро Кіровоград» на посаді прибиральниці виробничих приміщень з розміром заробітної плати 3500 грн., що свідчить про неможливість надання нею належної матеріальної підтримки синові, який продовжує навчання. На підтвердження викладених обставин, представником позивача до суду надано копію довідки з місця роботи відповідача, копію Витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів та копію довідки про доходи [PERSON] , від 08 вересня 2022 року. Ухвалою суду від 07 листопада 2022 року задоволено заяву про самовідвід судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області Гармаш Т.І. Ухвалою суду від 09 листопада 2022 року цивільну справу прийнято до розгляду головуючим суддею Андріянова С.М. 13 лютого 2023 року під час судового розгляду справи задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , яка є матір`ю позивача. Представник позивача, адвокат Деречина О.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та доповнила, що станом на березень 2023 року позивач [PERSON] є студентом на денній безоплатній формі навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Світловодський політехнічний коледж Центральноукраїнського національного технічного університету» проте, стипендію не отримує, отже позбавлений можливості хоча б частково себе матеріально забезпечувати. Представник відповідача, адвокат Міщенко А.М., в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Пояснив, що на даний час відповідач є безробітним та не має матеріальної можливості утримувати повнолітнього сина, проживає разом зі своєю матір`ю, яка є пенсіонеркою, розмір пенсії якої становить 2300,00 грн. На підтвердження викладених обставин надав до суду копії трудової книжки та закордонного паспорту відповідача. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю. Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . (а.с.4) З довідки про склад сім`ї від 08 вересня 2022 року встановлено, що позивач [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , братом [PERSON] та сестрою [PERSON] за адресою [ADDRESS] . (а.с.5) В даний час [PERSON] навчається на 3 курсі денного відділення відокремленого структурного підрозділу «Світловодський політехнічний фаховий коледжу ЦНТУ», за спеціальністю «Телекомунікації та радіотехніка», на бюджетній формі навчання, з 01 вересня 2020 року. Дата закінчення 30 червня 2024 року. Згідно довідки про доходи від 10 березня 2023 року, стипендію не отримує. (а.с.7, 100) Відповідач додатково сплачує за навчання на заочній формі навчання в Полтавському національному педагогічному університеті ім. В.Г. Короленка. Вартість платної освітньої послуги складає 10500 грн. на рік.(а.с.56-58) Мати позивача [PERSON] , працює прибиральником виробничих приміщень в ОКВП «Дніпро-Кіровоград» . Її середньомісячна заробітна плата становить 3500 грн.(а.с.6) Відповідач [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка отримує пенсію за віком у розмірі 2500 грн. (а.с.85, 86) Станом на 09 вересня 2022 року відповідач працював водієм транспортного засобу міжнародних вантажоперевезень в Литві. (а.с.32) Крім того, з 28 жовтня 2022 року є власником автомобіля FORD MONDEO 2007 року випуску, який ним переміщений 30 червня 2022 року через митний кордон України та придбаний за кордоном. (а.с.33-34) З копії трудової книжки вбачається, що відповідач 01 грудня 2022 року звільнений з посади водія у ТОВ «Транс Біт Груп» (а.с.61). Таким чином, під час розгляду справи в суді, встановлено, що після досягнення позивачем повноліття, а саме з [INFO] [PERSON] на сина жодних коштів ні добровільно, ні в примусовому порядку, не сплачує, окрім сплати заборгованості по аліментам, що виникла до повноліття сина [PERSON] . Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч.1 ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При цьому, ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітню дитину Сімейний кодекс України не встановлює. Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти до висновку, що обоє батьків зобов`язані утримувати своїх дітей, якщо останні продовжують навчання, у разі можливості надавати таку допомогу, і така допомога може надаватись як у твердій грошовій сумі так і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що повнолітній [PERSON] , на час звернення до суду з даним позовом має повних 18 років, навчається на 3 курсі денного відділення відокремленого структурного підрозділу «Світловодський політехнічний коледж Центральноукраїнського національного технічного університету», за спеціальністю «Телекомунікації та радіотехніка», на бюджетній формі навчання, з 01 вересня 2020 року, дата закінчення 30 червня 2024 року, самостійно ніде не працює та з березня 2023 року стипендію не отримує. \~ \~ \~ \~Мати позивача [PERSON] , в шлюбі не перебуває, працює, середній розмір заробітної плати на час звернення з позовом до суду становив 3500 грн., самостійно несе витрати пов`язані з харчуванням, лікуванням, навчанням та забезпеченням всім необхідним повнолітнього сина позивача у справі. Окрім того, на її утримані перебуває двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Відповідач сплачує аліменти в розмірі 3650,00 грн., щомісяця, що складаються з 2736,00 грн., аліментів на утримання спільного з позивачем неповнолітнього сина [PERSON] та 914,00 грн. виплати наявної заборгованості по аліментам. Проживає разом зі своєю матір`ю, яка отримує пенсію за віком. Інших дітей відповідач не має, окрім спільних з [PERSON] . Стан здоров`я задовільний, інвалідності не має. \~ \~ \~ \~Тобто, на час відкриття провадження у справі відповідач працював, мав стабільний дохід у вигляді заробітної плати, орендної плати за землю, мав матеріальну можливість придбати у власність автомобіль. Проте допустив утворення заборгованості по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання їх спільних дітей, в тому числі на користь позивача у справі, який до 18 серпня 2022 року був неповнолітнім. Твердження представника відповідача, що відповідач наразі виплачуючи частково наявну заборгованість по аліментах за минулий період, тим самим утримує матеріально позивача, є хибним. Так як заборгованість виникла виключно з його бездіяльності в ході виконання рішення суду про стягнення аліментів. І жодним чином не звільняє його від відповідальності та обов`язку утримувати повнолітнього сина на час його навчання. \~ \~ \~ \~З урахуванням всіх вимог передбачених ст.182 Сімейного кодексу України, враховуючи те, що періодом стягнення за даним позовом є період з 20 вересня 2022 року до 30 червня 2024 року, суд приходить до висновку, що відповідач як батько дитини будучи працездатним, повинен та має матеріальну змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на час його навчання у розмірі 2000 грн. щомісячно. В зв`язку з чим, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про стягнення аліментів частково, у розмірі 2000 грн. щомісячно, з 20 вересня 2022 року і до закінчення навчання [PERSON] у Світловодському політехнічному фаховому коледжі ЦНТУ, тобто до 30 червня 2024 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України). У відповідності до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. В зв`язку з чим, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: partial