Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

02.12.2022 до суду надійшов позов Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до [PERSON] про стягнення пенсії по інвалідності в розмірі 4967,07 грн., виплаченої без належних для цього підстав у жовтні 2022 року. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку у позивача як отримувач пенсії по інвалідності, яка була призначена на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно виписки із акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 093623 від 17.02.2021, яка зберігається в пенсійній справі відповідача, термін інвалідності закінчився 28.02.2022 року. На виконання вимог пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України» на 2020 рік № 553-IX від 13.04.2020, позивачем було продовжено виплату відповідачу пенсії по інвалідності до закінчення терміну дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19. В вересні 2022 року позивачем було зроблено запит до КУ "Обласного центру Медіко -соціальної експертизи" ЗОР для з`ясування підтвердження продовження терміну, або скасування групи інвалідності. Згідно наданої відповіді, [PERSON] був оглянутий 23.09.2022, групу інвалідності не визнано. На підставі отриманої інформації позивачем була проведена перевірка правильності виплати пенсії [PERSON] та встановлено факт переплати пенсії за період з 01.10.2022 рік по 31.10.2022 в сумі 5023,20 грн. На лист позивача про повернення коштів ЗОУ АТ "Державний ощадний банк України" з рахунку [PERSON] повернув, в межах залишку, частину переплати пенсії в сумі 56,13 грн. Листом № 0800-0505-8/47276 від 16.11.2022 року відповідачу було повідомлено про залишок боргу пенсії в сумі 4967,07 грн. та роз`яснено механізм повернення надміру отриманої пенсії. Відповідач на вказану пропозицію ніяк не відреагував, кошти станом на момент подання позову не повернув. Невнесення відповідачем суми заборгованості перешкоджає своєчасному отриманню пенсій та інших соціальних виплат громадянами, чим завдається істотної шкоди їх законним правам та інтересам, та в певній мірі завдає перешкоду здійсненню соціальних гарантій з боку держави. Ухвалою суду від 05.12.2022 року було відкрито провадження у справі, а розгляд справи призначений в порядку спрощеного позовного провадження. Всім учасниками справи був наданий час для подання письмових заяв по суті спору, доказів на їх обґрунтування, а також заяв про розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Жодних письмових заяв по суті спору чи з процесуальних питань, а також доказів, в тому числі копії оспорюваного виконавчого напису, від відповідача не надійшло. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пославшись на факти і норми права, викладені в позовній заяві. Відповідач двічі в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду не надав, що у сукупності з ненаданням відзиву та пояснень по суті позовних вимог є підставою для заочного розгляду справи, про що 15.03.2023 року була постановлена відповідна ухвала. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до такого. Як встановлено судом з наданих позивачем доказів, відповідач [PERSON] з 03.02.2020 отримав статус особи з інвалідністю 3-ї групи із строком повторного переогляду до 01.03.2021, що підтверджується Випискою з акта огляду медико-соціальною експертизою до довідки серії 12 ААБ № 257851. У зв`язку з цим відповідачу Головним управлінням ПФУ у Запорізькій області було призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка в подальшому неодноразово перераховувалась у бік збільшення. В подальшому, відповідно до Виписки акта огляду медико-соціальною експертизою до довідки серії 12 ААВ № 093623 від 17.02.2021, відповідачу була встановлена інвалідність строком до 01.03.2022, з датою чергового переогляду 01.03.2022. Відомостей про проходження відповідачем переогляду у вказаний строк суду надано не було. Як випливає з наданих позивачем протоколів призначення пенсії, відповідачу було продовжено нарахування та виплату пенсії по інвалідності. Разом з цим, судом встановлено, 01.09.2022 року позивачем було зроблено запит до КУ "Обласний центр медико-соціальної експертизи" ЗОР для з`ясування підтвердження продовження терміну, або скасування групи інвалідності. До отримання відповіді позивач продовжував нараховувати та виплачувати відповідачу пенсію по інвалідності, в тому числі виплативши за жовтень 2022 року пенсію у розмірі 5023,20 грн., що підтверджується відповідною довідкою, що міститься в матеріалах справи. Водночас, згідно наданої відповіді від 26.09.2022, яку позивач отримав 06.10.2022, відповідач [PERSON] був оглянутий 23.09.2022, групу інвалідності не визнано. Докази виконання відповідачем обов`язку повідомити позивача про припинення інвалідності, що спричиняє припинення пенсії по інвалідності, матеріали справи не містять. Судом встановлено, що у відповідь на лист позивача про повернення коштів, ЗОУ АТ "Державний ощадний банк України" з рахунку відповідача [PERSON] повернув, в межах залишку, частину переплати пенсії в сумі 56,13 грн. Листом № 0800-0505-8/47276 від 16.11.2022 року позивачем відповідачу було повідомлено про залишок боргу пенсії в сумі 4967,07 грн. та роз`яснено механізм повернення надміру отриманої пенсії. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, у тому числі зміну інвалідності та працевлаштування. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати пенсійним органам заподіяну шкоду. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок ненадання пенсіонером цих відомостей, можуть бути повернуті добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Аналіз положень ст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою пенсія не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 22.01.2014 по справі № 6-151цс13 та постанові від 02.07.2014 по справі № 6-91цс14. Як свідчать матеріали справи, відповідач, достовірно знаючи, що з 23.09.2022 він втратив статус особи з інвалідністю 3-ї групи, що включає й втрату права на отримання відповідної пенсії, не вжив заходів щодо повідомлення про цей факт позивача, чим порушив обов`язок, передбачений ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Доказів поважності причин невжиття таких заходів з боку відповідача матеріали справи не містять. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми пенсії, надміру виплаченої у жовтні 2022 року після втрати ним статусу особи з інвалідністю, в порядку ст. 1212 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 1212 Цивільного кодексу України, ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,

Outcome: approved