Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 06.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 11138270000 (відповідно до Додаткового договору реєстраційний номер було змінено на № 11138270001), відповідно до умов якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 12782,00 дол. США із сплатою 13,5% річних від суми заборгованості з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 06.04.2016 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки № 106781 від 06.04.2007 року, № 106783 від 06.04.2007 року та № 106786 від 06.04.2007 року, за умовами якого поручителі зобов`язалися за належне виконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Доовором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСибанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язку за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до вищевказаного договору купівлі продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набуло право вимоги по кредитному договору. Позичальник [PERSON] не виконав взятих на себе кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 1051379,54 грн., з яких: ?За кредитним договором № 11138270000: Сума заборгованості за кредитом 193744,63 грн.; Сума заборгованості за відсотками 230385,94 грн.; Пеня 157601,80 грн. ?За додатковою угодою № 11138270001 до кредитного договору: Сума заборгованості за кредитом 219291,40 грн.; Сума заборгованості за відсотками 250355,77 грн. Оскільки досудове врегулювання даного спору між сторонами не вдалося можливим, у зв`язку із не реагуванням з боку відповідачів на вимогу про погашення заборгованості та належне виконання взятих на себе зобов`язань, просить суд задовольнити позов, та ухвалити рішення, яким стягнути солідарно із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за Кредитним договором в розмірі 1051379,54 грн., з яких: ?За кредитним договором № 11138270000: Сума заборгованості за кредитом 193744,63 грн.; Сума заборгованості за відсотками 230385,94 грн.; Пеня 157601,80 грн. ?За додатковою угодою № 11138270001 до кредитного договору: Сума заборгованості за кредитом 219291,40 грн.; Сума заборгованості за відсотками 250355,77 грн. Суд констатує, що в рамках розгляду даної справи ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.10.2020 року до участі у справі замість позивача ПАТ «Дельта Банк» залучено його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал». Окрім того, в рамках розгляду даної справи ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.06.2021 року до участі у справі замість відповідача [PERSON] , померлого [INFO] , залученого його правонаступника [PERSON] , в якості відповідача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за Кредитним договором в розмірі 1051379,54 грн., з яких: ?За кредитним договором № 11138270000: Сума заборгованості за кредитом 193744,63 грн.; Сума заборгованості за відсотками 230385,94 грн.; Пеня 157601,80 грн. ?За додатковою угодою № 11138270001 до кредитного договору: Сума заборгованості за кредитом 219291,40 грн.; Сума заборгованості за відсотками 250355,77 грн. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися без поважних, із будь якими заявами чи клопотаннями до суду не зверталися. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідачів, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідачів згідно вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, із будь якими заявами чи клопотаннями до суду не звертався. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялось повідомлення за місцем реєстрації третьої особи, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності третьої особи. Відповідно до п. 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частиною першою\~статті 1 ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, одним із різновидів договорів є кредитний договір. Згідно приписів ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. По справі встановлено, що 06.04.2007 року між АКІБ «УкрсСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11138270000 від 06.04.2007 року (надалі Договір), відповідно до умов якого останній отримав в кредит грошові кошти в іноземній валюті у розмірі 12782,00 дол. США. із сплатою 13,5% річних від суми заборгованості з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 06.04.2014 року. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Доовором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСибанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язку за кредитними та забезпечувальними договорами. Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією Виписки з Договору купівлі продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року та Атом прийому передачі Документації за Договором купівлі продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року (Т.1 а.с. 46 48). Отже, відповідно до вищевказаного договору купівлі продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набуло право вимоги по кредитному договору. В подальшому, 09.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір№ 952/К купівлі продажу майнових прав, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які можуть виникнути у майбутньому та які включають в тому числі право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором та договорами поруки. За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до 1.2.2 Договору Позичальник у будь якому випадку зобов`язаний повернути Банку кредит в повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до Договору), але в будь якому випадку не пізніше «06» квітня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди\~Сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 12 цього Договору на підставі будь якого з п.п. 2.10, 4.8, 4.9, 5.7, 5.9, 5.10, 5.12, 5.14, 7.4, 10.2, 10.14 цього Договору. Відповідно до п. 1.3.4 Договору строк сплати процентів встановлено з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані Банком такі проценти. При цьому, остаточне погашення процентів повинно бути зроблено не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту. Згідно п. 1.4 Договору Кредит надається Позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника), а саме на придбання автомобіля Daewoo Lanos, 2007 р.в. Також, п. 1.6 Договору передбачено, що Сторони погодили наступну черговість погашення заборгованості Позичальника за цим Договором: 1) прострочені комісії (якщо буде мати місце прострочення); 2) строкові комісії; 3) прострочені проценти (якщо буде мати місце прострочення); 4) строкові проценти; 5) прострочені сума основного боргу (якщо буде мати місце прострочення); 6) строкова сума основного боргу; 7) штрафні санкції за Договором. У випадку перерахування коштів на погашення кредиту та/або процентів та/або комісій у порушення вищевказаної черговості з вини Позичальника, Банк вправі самостійно перерозподілити кошти Позичальника, що надійшли, відповідно до черговості, викладеної в цьому пункті Договору, шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок. Судом встановлено, що 18.02.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та позичальником [PERSON] було укладено Додаткову угоду\~№ 1 до Договору про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11138270000 від 06.04.2007 року (надалі Додаткова угода). Відповідно до п. 1 Додаткової угоди Сторони домовились, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме № 11138270000, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку, а саме № 11138270001 (далі реєстраційний номер Договору). Відповідно до Додаткової угоди Сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту. Так, п. 2.1 Додаткової угоди Позичальник з дати підписання цієї Додаткової угоди зобов`язується повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтентних платежів в день сплати ануїтентного платежу. При цьому Сторони погодили, що: ?«ануїтентний платіж» - сума грошових коштів, що складається з строкових процентів і строкової суми основного боргу і підлягає сплаті на умовах і в строк, встановлені цією Додатковою угодою; ?«день сплати ануїтентного платежу» - це вказане у цій Додатковій угоді число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого Позичальник зобов`язаний сплатити банку ануїтентний платіж. Розмір ануїтентного платежу складає 188,27 дол. США. День сплати ануїтентного платежу 18 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого Позичальник зобов`язаний сплатити ануїтентний платіж. Згідно п. 3.1 Додаткової угоди Сторони дійшли згоди про перенесення строків виконання зобов`язань Позичальника зі сплати процентів за Договором (при цьому вказане перенесення не розповсюджується на загальні плавила черговості погашення зобов`язань, встановлені Договором): ?Сплата процентів, нарахованих згідно умов Договору за використання кредитних коштів у дол. США в період з 01.12.2008 року по 31.12.2008 року, здійснюється Позичальником в період по 13.01.2014 року згідно умов Договору; ?Сплата процентів, нарахованих згідно умов Договору за використання кредитних коштів у дол. США в період з 01.01.2009 року по 31.01.2009 року, здійснюється Позичальником в період по 10.02.2014 року згідно умов Договору. Окрім того, судом встановлено, що укладаючи Додаткову угоду сторони змінили кінцевий термін повернення кредиту за Договором, зокрема, відповідно до п. 3.2 Додаткової угоди Позичальник зобов`язується повернути кредит в повному обсязі в термін не пізніше 06 квітня 2016 року, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору. Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 7.1 Договору за порушення Позичальником термінів погашення будь яких своїх грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та /або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредитної заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами та пенею. Так, позивач вказує на те, що [PERSON] не виконав взятих на себе кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 1051379,54 грн., з яких: ?За кредитним договором № 11138270000: Сума заборгованості за кредитом 193744,63 грн.; Сума заборгованості за відсотками 230385,94 грн.; Пеня 157601,80 грн. ?За додатковою угодою № 11138270001 до кредитного договору: Сума заборгованості за кредитом 219291,40 грн.; Сума заборгованості за відсотками 250355,77 грн. Однак, суд не може погодитися із заявленим позивачем розміром кредитної заборгованості у сумі 1051379,54 грн. з огляду на наступне. В підтвердження заявленого розміру кредитної заборгованості суду було надано Довідки від 06.04.2015 року та 12.05.2015 року. Із Довідки від 06.04.2015 року вбачається, що заборгованість [PERSON] по кредитному договору № 11138270001 станом на 06.04.2015 року складає: 20152,38 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 469647,17 грн., в тому числі: ?Тіло кредиту 9409,71 дол. США, що в еквіваленті складає 219291,40 грн.; ?Відсотки 10742,67 дол. США, що в еквіваленті складає 250355,77 грн. З них прострочена заборгованість по кредитному договору № 11138270001 станом на 06.04.2015 року складає: тіло кредиту 7634,06 дол. США, що в еквіваленті складає 177910,23 грн.; відсотки 7162,62 дол. США, що в еквіваленті складає 166923,42 грн. Із довідки від 12.05.2015 року вбачається, що заборгованість [PERSON] по кредитному договору № 11138270000 станом\~на 12.05.2015\~року складає:\~20599,00\~дол.\~США,\~що згідно\~курсу НБУ\~складає 424130,57\~грн.\~та пеня\~у розмірі\~157601,80\~грн.,\~загалом 581732,37 грн., в тому числі: ?Тіло кредиту 9409,71 дол. США, що в еквіваленті складає 193744,63 грн.; ?Відсотки 11189,29 дол. США, що в еквіваленті складає 230385,94 грн. ?Пеня 157601,80 грн. З них прострочена заборгованість по кредитному договору № 11138270000 станом на 12.05.2015 року складає: тіло кредиту 7799,39 дол. США, що в еквіваленті складає 160588,36 грн.; відсотки 7382,63 дол. США, що в еквіваленті складає 152007,33 грн. Як було вище встановлено судом, відповідно до п. 1 Додаткової угоди Сторони домовились, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме № 11138270000, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку, а саме № 11138270001 (далі реєстраційний номер Договору). Таким чином, суд констатує, що Договір під № 11138270000 та Договір під № 11138270001 є одним і тим самим договором, з тією різницею, що при укладенні Договору про надання споживчого кредиту та заставу майна від 06.04.2007 року номер Договору було зазначено № 11138270000, тоді як в системі обліку Банку цей Договір було зареєстровано під № 11138270001. А тому, в укладеній сторонами Додатковій угоді сторони врегулювали дане питання шляхом домовленості про те, що вказаний Договір може бути ідентифікованим за двома номерами: № 11138270000 та № 11138270001. Таким чином, Довідки про заборгованість від 06.04.2015 року та 12.05.2015 року стосуються одного й того ж самого Договору про надання споживчого кредиту та заставу майна, який ідентифікується за № 11138270000 та № 11138270001. Тобто кожна довідка відображає розрахунок заборгованості за договором станом на момент її видачі. Проте, зробивши аналіз вказаних вище довідок про заборгованість від 06.04.2015 року та 12.05.2015 року, суд констатує, що первісний кредитор при зверненні до суду з даним позовом у сумі заборгованості 1051379,54 грн. фактично вирахував кредитну заборгованість шляхом додавання суми заборгованості за кредитним договором, яка мала місце станом на 06.04.2015 року (469647,17 грн.) та суми заборгованості за тим самим кредитним договором, яка вже утворилася станом на 12.05.2015 року із зазначенням суми пені (581732,37 грн.), що в сукупності і склало 1051379,54 грн. Велика палата ВС у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 визначила, що добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань. Проте, надавши оцінку поведінці та способу нарахування заборгованості за Договором, суд вважає такі дії недобросовісними, враховуючи те, що банківська чи будь яка інша фінансова установа є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними у цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. А тому, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заборгованість боржника станом на 12.05.2015 року становить 581732,37 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 193744,63 грн.; сума заборгованості за відсотками 230385,94 грн.; пеня 157601,80 грн. Судом встановлено, в якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (правонаступник [PERSON] ), [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки № 106781 від 06.04.2007 року, № 106783 від 06.04.2007 року та № 106786 від 06.04.2007 року, за умовами якого поручителі зобов`язалися за належне виконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором. Згідно п. 3.2 Договорів поруки порука припиняється з припиненням всіх зобов`язань Позичальника по вищевказаному Кредитному договору. Згідно зі ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Згідно п. 2.2 Договорів поруки у разі невиконання Позичальником своїх зобов`язань по Кредитному договору Кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов`язковими до виконання на 5 день з моменту невиконання Позичальником своїх зобов`язань по Кредитному договору. В судовому засіданні на запитання суду чи звертався позивач із позовом про стягнення заборгованості із самого боржника [PERSON] , представник позивача пояснила, що дійсно, у провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала на розгляді цивільна справа № 523/116/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до боржника [PERSON] про стягнення заборгованості, за результатами розгляду якої 05.03.2014 року було ухвалено рішення про задоволення даного позову. Рішенням Ради суддів України від 25.11.2021 року № 55 «Про використання суддями ЄДРСР у режимі повного доступу» затверджено, що повний доступ до усіх інформаційних ресурсів ЄДРСР судді можуть використовувати безпосередньо для здійснення правосуддя. Так, суддею із наявних даних в ЄДРСР встановлено, що в провадження Суворовського районного суду м. Одеси перебувала на розгляді цивільна справа № 523/116/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 11138270000 (11138270001) від 06.04.2007 року. У вказаній справі ПАТ «Дельта Банк» звернувся до боржника [PERSON] не із вимогою про стягнення поточної заборгованості за кредитом, а саме скористався своїм правом, відповідно до умов Договору, про пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту. За результатами розгляду вказаної справи рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.03.2014\~року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» були задоволені в повному обсязі. Суд зазначає, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Вказаний висновок зроблено у постанові ВП ВС від 04.07.2018 року за результатами розгляду справи № 310/11534/13ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, пред`являючи позов до [PERSON] про дострокове повернення кредитної заборгованості, ПАТ «Дельта Банк» фактично змінило строк дії Договору та вважається таким, що настав строк виконання зобов`язання в повному обсязі, що узгоджується також із умовами Договору та Додаткової угоди до нього. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга\~статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~(в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин та звернення до суду з даним позовом) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Як вище вказано, згідно п. 3.2 Договорів поруки порука припиняється з припиненням всіх зобов`язань Позичальника по вищевказаному Кредитному договору. Отже, порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої\~статті 251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша\~статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті\~251,\~252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про її припинення з припиненням всіх зобов`язань позичальника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні\~статті\~251, частини четвертої статті\~559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої\~статті\~\~559\~ЦК України \~(в редакції чинній на день звернення до суду з даним позовом) про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобов`язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору. З огляду на положення другого речення частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання основного зобов`язання в силу положень частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~порука припиняється. Як установлено вище судом, пред`являючи позов до [PERSON] про дострокове повернення кредитної заборгованості в рамках розгляду цивільної справи № 523/116/14-ц, попередній кредитор ПАТ «Дельта Банк» фактично змінило строку дії Договору та вважається таким, що настав строк виконання зобов`язання в повному обсязі. Рішення за результатами розгляду вказаної справи було ухвалено судом 05.03.2014 року. Поряд з цим, суд констатує, що попереднім кредитором АТ «Дельта Банк» було пред`явлено досудову вимогу до поручителів тільки 19.11.2014 року, тобто поза межами шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України (Т.1 а.с. 41 43). Окрім того, даний позов до поручителів було пред`явлення 08.06.2015 року, відповідно також поза межами шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України Таким чином, аналізуючи положення частини четвертої\~статті 559 ЦК України, необхідно дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред`явить вимоги до поручителя. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, враховуючи те, що позов до поручителів було пред`явлено з пропуском передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України (чинна на момент виникнення спірних правовідносин та на день звернення дот суду з даним позовом) шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання, суд доходить висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити. Згідно ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed