Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач посилається на те, що між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований 13 січня 1996 року Краснолиманським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис 5. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони спільного господарства не ведуть та проживають окремо з квітня 2022 року. Примирення та подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить: розірвати укладений між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати з оплати судового збору. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, натомість в матеріалах клопотання наявна заява позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований 13 січня 1996 року Краснолиманським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 13 січня 1996 року Краснолиманським відділом реєстрації актів громадянського стану Від шлюбу сторони по справі не мають спільних неповнолітніх дітей. Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у відповідності до ст. 141 КПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved