Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить постановити рішення яким усиновити ним малолітнього [PERSON] , вказавши в актовому записі про народження його, [PERSON] батьком [PERSON] , змінивши прізвище з « [PERSON] на « [PERSON] » та по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В обґрунтування заяви зазначив, що з 23.09.2017 перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , 2017 року народження. З часу укладення шлюбу проживають у орендованій квартирі. Також до складу їх сім`ї входить син дружини - [PERSON] , [INFO] , інвалід з дитинства, який потребує постійного догляду та піклування, самостійно себе не обслуговує. Відомості про батька в актовому записі про народження [PERSON] , зазначені зі слів матері. Заявник вважає дитину своїм сином, проявляє до нього батьківську турботу та піклування, виховує, приймає участь в утриманні. Заявник отримує дохід від підприємницької діяльності, медичних протипоказань для усиновлення дитини не має, до кримінальної відповідальності не притягувався. Житлові умови - задовільні. Його дружина - матір дитини [PERSON] надала згоду на усиновлення дитини. Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримав з підстав викладених у заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити. Пояснила, що заявник піклується про [PERSON] як рідний батько, яким той його і вважає. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Гайворонської міської ради Рябоволик Н. І. в судовому засіданні заяву [PERSON] підтримала. Вислухавши заявника, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 23 вересня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.09.2017 (а.с. 10). Від спільного проживання вони мають сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.12.2017 (а.с. 8). [PERSON] також має сина [PERSON] , [INFO] , відомості про батька щодо якого в актовому записі про державну реєстрацію народження, внесені зі слів матері, згідно ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 13.07.2012 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 00038313421 (а.с. 9, 16, відповідно). Згідно з довідкою від 10.02.2023 № 702 про склад сім`ї та Актом обстеження умов проживання від 22.02.2023 № 19, сім`я яка складається з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що складається з двох кімнат. В квартирі тепло, чисто, зроблений ремонт, є сучасні меблі та побутова техніка, родина забезпечена продуктами харчування, у дітей є власна кімната, окремі спальні місця. Стосунки в сім`ї дружні, безконфліктні (а.с. 11, 22). Право користування житлом в квартирі підтверджується договором оренди житла від 13.07.2022 між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Виконкомом Гайворонської міської ради надано висновок від 22 лютого 2023 року про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] , в якому зазначено, що усиновлення [PERSON] . [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дитини (а.с. 23-24). Зі змістом ст. 232 СК України заявник [PERSON] «Правові наслідки усиновлення» ознайомлений та розуміє такі. Згідно з медичного висновку про стан здоров`я від 20.02.2023 вбачається, що заявник [PERSON] є здоровим, а отже може бути опікуном чи усиновлювачем (а.с. 13). Відповідно до довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин від 10.02.2023у [PERSON] відсутні психіатричні, у тому числі спричинені вживанням психоактивних речовин, протипоказання для усиновлення (а.с. 12). Заявник [PERSON] є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України (а.с. 6), на території України станом на 20.02.2023 незнятої чи непогашеної судимості не має відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» (а.с. 15). Згідно відомостей від 13.02.2023 № 1103-23-00171 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 13.02.2023 [PERSON] зареєстрований як ФОП та отримує стабільний дохід (а.с. 14) Заінтересована особа - матір дитини [PERSON] надала згоду на усиновлення малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , її чоловіком [PERSON] , [INFO] , з яким перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23.09.2017, засвідчену приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кримською Н. П. від 06 березня 2023 року НСК № 105847 та зареєстрована в реєстрі за № 402. Згідно довідки № 54 КНП «ЦПМСД» Гайворонської міської ради [PERSON] , 2012 року народження являється інвалідом дитинства із 07.06.2013 підгрупа «А». Не обслуговує себе, лежачий. Постійно потребує індивідуального догляду. Відповідно до довідки № 25 від 15.03.2023 Служби в справах дітей Гайворонської міської ради [PERSON] 2012 року народження за станом свого здоров`я не може надати свою письмову або усну згоду на усиновлення. Оскільки є інвалідом дитинства підгрупа А та не усвідомлює факту усиновлення, тому усиновлення проводиться без згоди дитини. Стаття 207 Сімейного кодексу України визначає, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ч. 1 ст.208 СК України, усиновленою може бути дитина. Згідно ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 211 СК України, усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років (ч. 1, 2 ст. 211 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 213 Сімейного кодексу переважне право на всиновлення дитини має особа, у сім`ї якої виховується дитина, а також який є чоловіком матері, дружиною батька дитини, яка усиновлюється. Відповідно до ст. 217 СК України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Відповідно до ст. 212 СК України, не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до ч. 1 ст. 220 СК України на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. На підставі вищевикладеного суд вважає, що заявник виконав всі умови, встановлені законодавством для усиновлення, він є особою, яка бажає усиновити дитину, може забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини, тому є всі підстави для задоволення заяви в повному обсязі. Відповідно до ст. 232 ч. 3, 4, 5 СК України з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. У відповідності з ч. 1 ст. 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно ч. 2, 3, 4 ст. 231 СК України, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до ст. 234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження , що було видане раніше, анулюється. На підставі вищевикладеного, суд вважає заяву [PERSON] про усиновлення неповнолітньої дитини обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, що в даному випадку усиновлюваний є малолітньою дитиною; усиновлювач старший за дитину, яку він бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років, одружений з матір`ю усиновлюваного, яка надала нотаріально посвідчену згоду на усиновлення; [PERSON] не входить до кола осіб, які не можуть бути усиновлювачами відповідно до ст. 212 СК України, обмеження по стану здоров`я усиновлювача відсутні; матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, умови проживання, ставлення до виховання дитини не обмежують таку можливість; [PERSON] з часу одруження з матір`ю [PERSON] , тобто близько шести років, опікується дитиною. За ч. 3 ст. 314 ЦПК України за клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. У відповідності до ч. 3 ст. 314 ЦПК України, ст. 229, 230, 231, 233 СК України суд також вважає за можливе задовольнити вимогу заявника та змінити усиновленій дитині прізвище, по батькові та записати заявника її батьком, про що внести зміни до актового запису про народження дитини. Усиновлення вважати здійсненим відповідно до ст. 225 СК України у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Крім цього, для забезпечення таємниці усиновлення суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 228 СК України, роз`яснює, що особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. З урахуванням викладеного, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, адже у судовому засіданні було встановлено, що дане усиновлення здійснюється в інтересах дитини і це усиновлення забезпечить дитині стабільні та гармонійні домашні умови. У порядку ч. 4 ст. 314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника.

Outcome: approved