Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 56481,61 грн. надміру виплачених за призначеними житловими субсидіями. В обґрунтування\~позовних вимог\~покликається на\~те,\~що на\~підставі заяви\~відповідачки [PERSON] \~від 27.04.2015\~Личаківським відділом\~соціального захисту\~управління соціального\~захисту департаменту\~гуманітарної політики\~Львівської міської\~ради призначена\~житлова субсидія\~на період з 01.05.2015\~до 30.04.2017. Для призначення\~цього виду\~соціальної допомоги\~заявником подавалась\~декларація про\~доходи і\~витрати осіб,\~які звернулись\~за призначенням\~житлової субсидії,\~зокрема нічого\~не було\~зазначено в\~розділі ІІІ\~«Інформація про\~придбання майна,\~товарів або\~оплату послуг\~на суму,\~яка на\~дату купівлі,\~оплати,\~набуття права\~власності в\~інший законний\~спосіб перевищує\~50\~тисяч гривень,\~протягом 12\~місяців перед\~зверненням за\~призначенням житлової\~субсидії». В результаті проведеної перевірки встановлено, що відповідач не повідомила про придбання майна на суму, яка перевищує 50 тисяч гривень, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, а саме придбання [PERSON] (сином відповідачки) транспортного засобу HONDA ACOORD 1.8 І вартістю 87 тисяч грн. Таким\~чином,\~вважає,\~що житлова\~субсидія була\~призначена безпідставно\~з вини\~відповідачки,\~яка не\~повідомила інформацію,\~що вплинула\~на виплату\~житлової субсидії.\~Це призвело\~до надмірної\~виплати бюджетних\~коштів у\~вигляді житлової\~субсидії за\~період з\~01.05.2015\~по 30.04.2017\~на суму\~56481,51\~грн.\~Личаківським відділом\~соціального захисту\~надіслані повідомлення\~про припинення\~надання житлової\~субсидії та\~запропоновано відповідачу\~повернути надмірно\~виплачені кошти\~у сумі 56481,51 грн., однак відповідачем така сума не повернута, а тому позивач звернувся із зазначеним позовом до суду, який просить задовольнити, поновивши строк позовної давності. Позовна заява надійшла до суду 04.08.2022. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 12.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 07.12.2022 розгляд справи відкладено на 30.01.2023 о 14.20 год. без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 30.01.2023 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача на 15.03.2023 о 14:00 год. Про дату,\~місце та\~час розгляду\~справи відповідач\~повідомлялась належним\~чином,\~відзиву на\~позовну заяву,\~або клопотання\~про розгляд\~справи у\~судовому засіданні\~не подала. Разом з тим, 07.12.2022 представником відповідача адвокатом Шишкою О.М. подано заяву про застосування строків позовної давності, вважає, що позивач подав до суду даний позов з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову, тому просить в задоволенні позову відмовити. В свою чергу 21.12.2022 представником позивача подано клопотання про поновлення строку звернення до суду повторно, просить визнати причини пропуску строку позовної даності поважними з врахуванням карантинних обмежень на території України та введенням на всій території України воєнного стану. 15.03.2023 представником відповідача подано заперечення на заяву про поновлення строку позовної давності, вважає, що позивачем не наведено будь-яких обставин, які б утруднювали звернення в суд з даним позовом вчасно, тому просить в задоволенні даного позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива визначаються Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та пічного побутового (рідкого) палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (у відповідних редакціях). Відповідно до п.п.5 п.5 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та пічного побутового (рідкого) палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (в редакції, що діяла на момент призначення житлових субсидій) (далі Положення), субсидія не призначається, якщо: будь-хто із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії (призначенням субсидії без звернення) здійснив купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатив послуги з будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв`язку, крім житлово-комунальних послуг у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами та медичних послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності, на суму, яка на дату купівлі (оплати) перевищує 50 тис. гривень. Судом встановлено, що на підставі заяви від 27.04.2015 відповідачці [PERSON] Личаківським відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово комунальних послуг на період з 01.05.2015 по 30.04.2017 (а.с.3 - 5). За результатами\~перевірки проведеної\~позивачем,\~встановлено,\~що відповідач\~ [PERSON] \~не повідомила\~про придбання\~майна на\~суму,\~яка перевищує\~50\~тисяч гривень,\~протягом 12\~місяців перед\~зверненням за\~призначенням житлової\~субсидії, а саме придбання [PERSON] (сином відповідачки), який зереєстрований за місцем проживання відповідачки (а.с.10), транспортного засобу HONDA ACOORD 1.8 І вартістю 87 тисяч грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією декларації (а.с.3зв.) та даними Територіального сервісного центру №4641 наданими позивачу 26.12.2018 (а.с.7). З наявного в матеріалах справи розрахунку суми надміру виплачених коштів (а.с.9) сума надміру виплачених відповідачці коштів за період з 01.05.2015 по 30.04.2017 становить 56481,51 грн. (а.с.9), на відповідні повідомлення позивача про відшкодування коштів по переплаченим/недоплаченим субсидіям (а.с.11-14) відповідач не відреагувала. \~ \~ \~ \~Згідно абзацу 6 п.13 Положення громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру. Пунктом 20\~Положення передбачено,\~що надання раніше призначеної субсидії припиняється: якщо громадянин приховав або свідомо подав недостовірні дані про доходи (не зазначив один із видів доходів) та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію, внаслідок чого йому була надміру перерахована сума субсидії, - з місяця, в якому виявлено порушення. Сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію. \~ \~ \~ \~У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку. Отже, з врахуванням наведених мотивів суд приходить до висновку про те, що субсидія відповідачці [PERSON] була призначена безпідставно, оскільки відповідач зазначила недостовірні дані в розділі ІІІ поданої нею декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії «Інформація про придбання майна, товарів або оплату послуг на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тисяч гривень, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії», що в свою чергу вплинуло на встановлення права на житлову субсидію. Це в свою чергу призвело до надмірної виплати бюджетних коштів у вигляді субсидії за період 01.05.2015 по 30.04.2017 на суму 56481,51 грн. Добровільно отримані грошові кошти за призначеною житловою субсидією відповідач не повернула, тому такі підлягають стягненню з неї в судовому порядку, відповідно позов підлягає до задоволення повністю. Щодо посилання представника відповідача на застосування наслідків пропуску позовної давності, відображених в його заяві, та відмови з цих підстав в задоволенні позову, а також заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду суд враховує таке. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За приписами частини п`ятої цієї статті Кодексу, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У статті 253 ЦК України зазначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. При цьому карантин на території України встановлено з 12 березня 2020 року (постанова Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (назва в редакції, чинній на дату прийняття) від 11 березня 2020 року № 211). У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню у тому випадку, коли строк позовної давності не сплив на момент встановлення карантину на території України (12 березня 2020 року). Близькі за змістом висновки викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 26 вересня 2022 року у справі № 372/3235/20 (провадження № 61-6797св22). З матеріалів справи убачається, що підставою звернення в суд із позовом до відповідача стало встановлення факту порушення відповідачкою вимог законодавства України (при зверненні за призначенням житлової субсидії) з листа - відповіді Територіального сервісного №4641 у Львівській області від 13.12.2018, яка отримана позивачем 26.12.2018, що підтверджується відповідною відміткою (а.с.7), відповідно строк позовної давності для позивача тривав до 26.12.2021, тобто на момент встановлення карантину строк позовної давності, визначений статтею 257 ЦК України, для позивача продовжився на строк дії карантину. Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю. Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також належить стягнути судовий збір в розмірі 2481 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією. На підставі наведеного та

Outcome: approved