Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

\~10.02.2023 до суду звернулася [PERSON] в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Зміївська міська рада Чугуївського району Харківської області, в якій просить визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після померлої [INFO] дружини [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 5,34 умовних кадастрових гектара із земель реформованого КСП "Таранівка" на території Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, що належала померлому батьку га підставі рішення Зміївської районної державної адміністрації від 31.12.1996 року № 656, що посвідчувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 014281 від 01.08.1997 по КСП "Таранівка". В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла дружина позивача, після смерті якої відкрилася спадщина у виді земельної частки (пай) по КСП "Таранівка" на території Зміївської міської ради (колишньої Таранівської сільської ради) Чугуївського (колишнього Зміївського) району Харківської області, на підстві рішення Зміївської районної державної адміністрації від 31.12.1996 № 656, розмір земельної ділянки 5,34 умовних кадастрових гектара, що посвідчувалося сертифікатом серії КВ № 0142817, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП "Таранівка" 01.08.1997 № 178. У зв`язку з втратою сертифіката позбавлений можливості оформити спадкові права. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14.02.2023 позовну заяву залишено без руху. 15.02.2023 представником позивача надано заяву на виконання ухвали суду від 14.02.2023. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.02.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні у підготовче судове засідання. Належним чином повідомлені сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] у заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. 06.03.2023 відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Представник третьої особи Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Шатна М.С. просила розгляд справи проводити за відсутності представника. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , зареєстрованого Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області (а.с. 8) Згідно довідки головного спеціаліста відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області від 10.09.2021 № 1208, [PERSON] була зареєстрована і проживала станом на 11.12.2006 за адресою: [ADDRESS] . Разом з померлою на день смерті були зареєстровані на підставі даних погосподарської книги чоловік [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 5) З довідки, виданої начальником Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, вбачається, що відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0142817, який зареєстрований у Книзі 01.08.1977 за № 178, про що свідчить підпис власника сертифіката на право на земельну частку (пай). Відповідно до Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди, записи в яких здійснювалися до 01.01.2013, записи про реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] відсутні (а.с. 10) Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 328 ч. 1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема їз правочинів Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до п.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94, встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування. Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» повноваження видачі громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай), покладені на відповідні районні державні адміністрації. Відповідно до п.п. 16-17 Перехідних положень Земельного Кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до ч. 1ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкуванняправа на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)»передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачі позбавлені можливості отримати правовстановлюючий документ у позасудовому порядку, що позбавляє їх права на спадкування зазначеного права на земельну частку (пай), у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню, насамперед як спосіб захисту прав, свобод та інтересів позивачів. На підставі ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення про задоволення позову, враховуючи визнання позову відповідачем. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визнання за ним права на земельну частку (паї) є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved