Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

21.04.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить суд ухвалити рішення про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , наступним чином: - виділити [PERSON] та визнати за нею право приватної власності на автомобіль марки «TOYОTA» модель «Camry», 1997 року випуску, зеленого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , діючий СпР/ТТ СХО 872899, номерний знак [NUMBER] , вартістю 129 873,33 грн; - припинити право власності [PERSON] на вищезазначений транспортний засіб; - виділити [PERSON] наступне майно: а) вантажний силовий тягач марки «DAF», модель «ТЕ 95 ХF», 1999 року випуску, оранжевого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , діючий СпР/ТТ СХН 469393, номерний знак [NUMBER] , вартістю 349465,28 грн; б) напівпричіп контейнеровоз марки «Vozila» модель «Gorica», 1987 року випуску, синього кольору, номер шасі [NUMBER] , VIN [NUMBER] , діючий СпР/ТТ ВНС 195608, номерний знак [NUMBER] , вартістю 118277,50 грн. Стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у сумі 337 869,45 грн., що являє собою різницю між вартістю майна, що виділяється відповідачу, та вартістю майна, що виділяється у власність позивачу. Свої вимоги мотивує тим, що з 07 жовтня 2005 року вона знаходилася в зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] , від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу проживає з нею. Спільне життя у них не склалося з причини різних поглядів на сімейні відносини, вона прийшла до твердого переконання, що розірвання шлюбу між ними неминуче, внаслідок чого 11.08.2020 року нею було подано до Овідіопольського районного суду Одеської області позовну заяву про розірвання шлюбу. 16.09.2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області було прийнято рішення у справі № 509/3818/20 про розірвання їх шлюбу. За час перебування у шлюбі ними було набуто майно стосовно якого вона просить провести розподіл, а саме автомобіль марки «TOYОTA» модель «Camry», номерний знак [NUMBER] , вартістю 129 873,33 грн.; вантажний силовий тягач марки «DAF», номерний знак [NUMBER] , вартістю 349 465,28 грн. та напівпричіп контейнеровоз марки «Vozila» модель «Gorica», номерний знак [NUMBER] , вартістю 118 277,50 грн. З 10.07.2019 року до теперішнього часу відповідач є суб`єктом підприємницької діяльності. Згідно детальної інформації про фізичну особу-підприємця основний вид господарської діяльності: 49.41 - вантажний автомобільний транспорт, тобто він заробляє собі кошти на життя в основному перевезенням різноманітних видів товарів, використовуючи транспортні засоби, які є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме вантажний тягач та напівпричіп, тому вона пропонує виділити відповідачу вантажний силовий тягач марки «DAF», номерний знак [NUMBER] , та напівпричіп контейнеровоз марки «Vozila» модель «Gorica», номерний знак [NUMBER] , а їй автомобіль марки «TOYОTA» модель «Camry», номерний знак [NUMBER] виділити їй в натурі. Виділення їй легкового автомобілю в натурі обумовлено тим, що спільна з відповідачем дитина, після розірвання шлюбу проживає з матір`ю, навчається в шостому класі Великодолинського НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-гімназія», але дочка бажає відвідувати театральний кружок «Натхнення», який працює при будинку дитячої та юнацької творчості Чорноморської міської ради Одеської області, який знаходиться за адресою: вул.Спортивна, буд.10, м.Чорноморськ, Одеська область. Крім того, дочка [PERSON] також має намір навчатись на приватних курсах англійської мови, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, по причині того, що заняття в театральному кружку та на курсах англійської мови починаються в другій половині дня та закінчуються в вечірній час, до того ж у віддаленому від смт.Великодолинське м.Чорноморськ, дитині особисто, в її 12-річному віці, небезпечно після занять повертатися додому в транспорті загального користування. Позивач має намір у разі присудження їй легкового автомобілю, отримати права на управління транспортним засобом, та матиме можливість відвозити дочку на зайняття, привозити її додому після занять в вечірній час і таким чином дбати про забезпечення дитині духовного, культурного та всебічного розвитку. У зв`язку з перевищенням вартості майна, що виділяється відповідачу, над вартістю майна, що виділяється у власність позивачу, тому вона має право на отримання від чоловіка відповідної грошової компенсації, яка за її підрахунками складає 337 869,45 грн. Проте відповідач не погоджується із запропонованим способом поділу спільного майна. Оскільки вони не можуть домовитися в добровільному порядку про поділ спільно набутого майна, тому для захисту своїх сімейних прав та інтересів вона вимушена звернутися до суду з цім позовом. Також позивач просить розподілити судові витрати між сторонами. Ухвалами судді від 11.05.2021 року відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання, а також за заявою позивача забезпечено позов шляхом накладення арешту на спірне майно (а.с.44,46-47). 16.08.2021 року відкладено проведення підготовчого засідання у зв`язку зі зверненням адвоката Григор`єва В.В., який діяв від імені [PERSON] , особи інтереси якої на його думку можуть порушуватися через розгляд даної справи, та для забезпечення участі представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.72-73). Ухвалою суду від 01.11.2021 року в задоволенні клопотання адвоката Григор`єва В.В. про залучення [PERSON] до участі у цій цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, відмовлено. Підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду (а.с.86-87). 13.12.2021 року судовий розгляд відкладено на 20.01.2022 року, у зв`язку зі зверненням 09.12.2021 року представника відповідача - адвоката Олексіна В.В. з клопотанням про проведення судового засідання у режимі відео конференції. В подальшому, ухвалою суду від 20.01.2022 року по справі задоволено клопотання представника відповідача та призначено по справі автотоварознавчу експертизу, а зв`язку з чим провадження зупинене. 12 вересня 2022 року по справі поновлено провадження, через неможливість надання висновку транспортно-товарознавчої експертизи (несплата квитанції за проведення експертизи) та призначено по справі судовий розгляд на 03.10.2022 року. Так, 03.10.2022 року по справі знову призначено автотоварознавчу експертизу, яка була проведена та експертом наданий висновок від 05.12.2022 року. Справа повернулася до суду 11.01.2023 року. 12.01.2023 року по справі поновлено провадження та призначено судовий розгляд на 02.02.2023 року. 02.02.2023 року судовий розгляд відкладено на 01.03.2023 року, у зв`язку із зверненням 02.02.2023 року представника відповідача - адвоката Олексіна В.В. з клопотанням про проведення судового засідання у режимі відео конференції. 01.03.2023 року до суду надійшли письмові пояснення представника відповідача - адвоката Олексіна В.В., в яких сторона відповідача звертає увагу суду на той факт, що вантажний сідловий тягач та напівпричеп не є спільною власністю подружжя, тому не підлягає поділу. На придбання цих транспортних засобів [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 10 000,00 дол. Вказані обставини підтверджуються копією розписки. Щодо поділу іншого майна, то на думку представника відповідача, доцільним буде розділити автомобіль Toyota шляхом визначення за кожним із подружжя права власності на 1/2 частину автомобіля. В судове засідання 01.03.2023 року з`явилися відповідач та його представник, але для з`ясування думки позивача с приводу заявлених письмових пояснень та запропонованого відповідачем поділу майна, розгляд відкладено на 24.03.2023 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 24.03.2023 року підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, представник [PERSON] наполягав на розгляді справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] приймали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги визнали частково, а саме в частині поділу автомобіля Toyota, інші транспортні засоби вважали не спільним майном подружжя, так як відповідач купив їх на грошові кошти за договором позики, яку він до цього часу не повернув, тому в цій частині позову слід відмовити. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Згідно з ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. 77-79 ЦПК України) і це є її процесуальним обов`язком (ст. ст. 12, 13,81 ЦПК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Так, відповідно до ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частиною 4 та 5 ст. 71 СК України встановлено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що сторони з 07 жовтня 2005 року знаходилися у шлюбі, зареєстрованим Великодолинською селищною радою Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №33, що підтверджується рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.09.2020 року, справа № 509/3818/20 (а.с.16). Вищезазначеним рішенням шлюб між сторонами було розірвано та рішення набрало законної сили 19.10.2020 року, про що свідчить відмітка на копії рішення. В період шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 20 листопада 2008 року Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області на підставі актового запису про народження за № 124 (а.с.14). Факт проживання дитини з матір`ю підтверджується довідкою інспектора абонентського відділу Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Ожбург С.П. вих.№702 від 08.04.2021 року (а.с.15) Так, під час знаходження у шлюбі за відповідачем [PERSON] були зареєстровані наступні транспортні засоби (що свідчить про право власності): - напівпричіп контейнеровоз марки «Vozila» модель «Gorica», 1987 року випуску, синього кольору, номер шасі [NUMBER] , VIN [NUMBER] , діючий СпР/ТТ ВНС 195608, номерний знак [NUMBER] , дата реєстрації 28.01.2009 року - автомобіль марки «TOYОTA», модель «Camry», 1997 року випуску, зеленого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , діючий СпР/ТТ СХО 872899, номерний знак [NUMBER] , дата реєстрації 14.12.2016 року; - вантажний силовий тягач марки «DAF», модель «ТЕ 95 ХF», 1999 року випуску, оранжевого кольору, номер двигуна [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , діючий СпР/ТТ СХН 469393, номерний знак [NUMBER] , дата реєстрації 15.06.2019 року (а.с.27). Даній факт сторонами не оспорюється, відповідач погоджується, що за період з жовтня 2005 року по жовтень 2020 року він придбав це майно. Так, на підставі ухвали суду від 03.10.2022 року, судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Гасановим Р. надано висновок № 22-22-5872/5921, 5922 від 05.12.2022 року (початок проведення експертизи 29.11.2022 року) відповідно до якого ринкова вартість на дату оцінки - 28.11.2022 року: - вантажного силового тягача марки «DAF ТЕ95 ХF», державний номерний знак [NUMBER] , 1999 року випуску, становить 243 321,00 грн.; - напівпричіпу контейнеровозу марки «Vozila Gorica», державний номерний [NUMBER] , 1987 року випуску, становить 151 400,00 грн.; - автомобілю марки «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER] , 1997 року випуску, становить 133 194,00 грн. Тобто всього [PERSON] за час перебування у шлюбі придбав майно, вартість якого станом на час розгляду справи становить 527 915,00 грн. Відповідно до п.п. 22,23,28,30 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Посилання відповідача та його представника на той факт, що для покупки транспортних засобів: вантажного сідлового тягача та напівпричепу, [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 10 000,00 дол. не підтверджується жодним доказом, тем більш, що напівпричеп зареєстрований за відповідачем у 2009 році, а вантажний тягач у 2019 році. На підставі вищезазначеного позивачем надано докази того, що рухоме майно, усі три транспортні засоби, є об`єктами права спільної сумісної власності сторін, тобто є законні підстави для задоволення позовних вимог в частині виділення транспортного засобу TOYOTA CAMRY позивачці, а інші транспортні засоби відповідачу. При цьому суд також враховує той факт, що відповідач є суб`єктом підприємницької діяльності та його основний вид господарської діяльності: 49.41 - вантажний автомобільний транспорт, а з позивачкою залишилася проживати спільна дитина, яка навчається у загальноосвітньому закладі та бажає відвідувати інші заклади для розвитку її особистості. За таких обставин, суд вбачає, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, тому запропонований позивачем варіант розподілу майна суд вважає прийнятним та обґрунтованим. Але під час визначення грошової різниці між розподіленим майном, суд керується не підрахунками позивача, яка просить стягнути 337 869,45 грн., а висновком експерта. Так відповідно до висновку експерта, загальна вартість майна становить 527 915,00 грн., а 1/2 частина з цієї суми - 263 957,50 грн. Таким чином, вділяючи позивачці майно на загальну суму 133 194,00 грн., її частка з загальної встановленої суми сумісного майна на 261527,00 грн. менше ніж частка яка виділяється відповідачу, тому суд вважає за необхідним застосувати положення ст. 71 СК України щодо грошової компенсації частки у праві спільної сумісної власності на майно, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 130763,50 грн., яка виходить з зазначених вище розрахунків, а саме: 263957,50 (половина суми від загальної оцінки спільного майна) - 133194,00 (сума виділеного позивачці майна) = 130763,50 грн (різниця, яку має сплатити відповідач) При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд керується ч. 2 ст.141 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5585,50 грн. (квитанції №92, 93,94 від 14.04.2021 року), які були сплачені позивачем при звернення до суду (а.с.10,11,12).

Outcome: partial