Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та скасування місця реєстрації, яка була передана у провадження судді Дмитрієвої М.М.. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. Позивачка є власницею будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зареєстрований в будинку позивачки, однак з 2010 року фактично не проживає, ніякої участі в утриманні будинку не приймає, комунальні платежі не сплачує. Заочним рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2021 року у справі №333/3170/20, було визнано особисте право власності позивачки на будинок [ADDRESS] . Оскільки, реєстрація [PERSON] чинить перешкоди позивачці у вільному користуванні та розпорядженні будинком, добровільно скасувати свою реєстрацію відповідач не бажає, позивачка вимушена звернутися до суду, та просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та скасувати місце його реєстрації. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач, повідомлена своєчасно та належним чином, не прибула, до суду направила свого представника. Представник позивача Гончаренко П.П. , в судове засідання повідомлений своєчасно та належним чином не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення, позовні вимоги підтримав. Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином, у судові засідання на 01 лютого 2023 року, на 14 лютого 2023 року, 30 березня 2023 року не прибув, причини його неявки суду не відомі. Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву, позицію представника позивача, що він не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив, на підставі ст. 280 ЦПК України, розглянути справу заочно та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнуваного технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи Позивачем було придбано житловий будинок [ADDRESS] , а саме: жилий будинок, глинобитний обкладений цеглою, загальною площею 22,3 кв.м., житловою площею 8.6 кв.м., позначений на плані літерою « А»; жилий будинок, глинобитний обкладений цеглою, загальною площею 41,8 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м., позначений на плані літерою «В», розташований на земельній ділянці площею 498 кв.м. Договір купівлі - продажу зазначеного будинку складений 15.03.2006 року, посвідчений нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В., та зареєстрований в реєстрі за № 224 від 15.03.2006 року. 17.03.2006 року згідно витягу про реєстрацію права на нерухоме майно ОП МБТІ, право власності на будинок [ADDRESS] , було оформлене на [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2013 року. Відповідно до заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2021 року у справі №333/3170/20, було визнано особисте право власності позивачки на будинок [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на теперішній час [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS] . Згідно з Витягом з реєстру з територіальної громади м. Запоріжжя від 06 липня 2022 року, за вказаною адресою зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] . Позиція суду та нормативно - правове обґрунтування Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, незаконно, без відповідної правової підстави того, що заволодів ним. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні його права користування чи розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Зазначені норми матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391 ЦК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 17 жовтня 2018 року, справа №521/17805/16-ц. Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що позовна заява в частині визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню. Поряд із тим, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позову про зняття відповідача з реєстрації, зважаючи на наступне. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше). Отже, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації і реєстраційний орган не вправі відмовити у знятті з реєстрації такої особи, оскільки згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 336/1773/17 від 14.05.2020 року. Таким чином, позовна заява в частині скасування реєстрації місця проживання [PERSON] не підлягає задоволенню. Розподіл судових втрат Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial