Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

02 листопада 2022 року позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Кравченко Юрій Вікторович, звернулась до суду позовом до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Щока Валентина Олександрівна про розірвання договору дарування нерухомого майна. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову посилається на те, що 06 серпня 2019 року позивачка уклала договір дарування нерухомого майна, за яким було передано у власність відповідача житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,2500 га з кадастровим номером 1222385500:1001:026001:0613. Суттєвою умовою при укладанні вищезазначеного договору дарування нерухомого майна позивач визначила, а третя особа внесла у п.8 Договору наступну умову: позивач має право довічного користування зазначеним нерухомим майном, що включає в себе право перебувати на реєстраційному обліку за адресою будинку та право довічного фактичного проживання в житловому будинку та користування всіма кімнатами та приміщеннями житлового будинку, господарськими будівлями і спорудами. Після укладання договору дарування між позивачкою та відповідачем почали відбуватися сварки, позивач почала знаходитись під психічним тиском та загрозами з боку відповідача. Відповідач постійно вчиняє сварки, перешкоджає користуватись зазначеним житловим будинок з господарськими будівлями та спорудами, виганяє позивача з дому. За вчинення сварок, здійснення погроз та перешкоджання проживання позивача, на відповідача працівниками поліції неодноразово складались протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності. Виходячи з того, що відповідач не дотримується істотних умов договору, у зв`язку з цими обставинами у позивача значно погіршився матеріальний стан, відсутнє інше житло, нею було прийнято рішення скасувати договір дарування нерухомого майна, посвідчений нотаріусом 06 серпня 2019 року та зареєстрований за номером [ADDRESS] , за яким було передано у власність відповідача житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,2500 га за кадастровим номером: 1222385500:1001:02:001:0613. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (виявлення властивостей подарунка, про які обдаровуваний не знав до укладення договору). \~ \~ \~ \~Згідно із частинами 1,4,5 ст.727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний умисно вчинив правопорушення. Злочин проти життя, здоров`я, власності дарувальника. Це можливо, якщо на момент пред`явлення вимоги дарунок є збереженим. \~ \~ \~ \~Постановами Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області по справам №179/921/22; №179/922/22 та №179/722/22 встановлені факти вчинення громадянином [PERSON] правопорушень, що автоматично вказують на невиконання істотних умов Договору дарування нерухомого майна, а саме вчинення сварок, психічного тиска, насильства та перешкоджання проживання в домогосподарстві шляхом виганяння з дому [PERSON] , що прямо суперечить п.8 зазначеного договору дарування. З урахуванням заяви про зміну предмету позову, поданої представником позивача 21.11.2022 року до відкриття провадження у цивільній справі, позивачка просить суд розірвати договір дарування нерухомого майна, укладений 06.08.2019 року та зареєстрований за номером [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,2500 га з кадастровим номером: 1222385500:1001:02:001:0613, який посвідчено приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Щокою Валентиною Олександрівною. Стягнути з відповідача судові витрати (т.1 а.с.54-55). 03\~січня 2022\~року від\~представника відповідача\~ [PERSON] \~надійшов відзив\~на позовну\~заяву, який мотивований тим, що посилання представника позивача як на підставу позовних вимог на ч.1 ст.727 КК України є помилковим, оскільки даною нормою закону передбачено що дарувальник має право на розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдарований умисно вчинив кримінальне правопорушення проти життя, здоров`я, власності позичальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей Відповідно до ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. Отже, постанова Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18.09.2022 року у справі №179/921/22 не може бути належним доказом по даній справі в розумінні ч.1 ст.727 ЦК України, а сімейні сварки між рідними особами трапляються в будь-якій сім`ї. Звертає увагу суду на той факт, що саме відповідач позичив грошові кошти на лікування своєї матері (позивача) від коронавірусної інфекції, що підтверджує турботне ставлення до матері. Не знаходить свого підтвердження і той факт, що позивач не користується зазначеним житловим будинком, а навпаки, спростовується довідкою виконавчого комітету Магдалинівської селищної ради, Очеретуватського старостинського округу №18 Новомосковського району про склад осіб, що фактично мешкають за адресою [ADDRESS] по теперішній час. В свою чергу це свідчить про те, що позивач фактично проживає, користується всіма кімнатами і приміщеннями спірного житлового будинку та господарськими будівлями та спорудами. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив, в якій представник позивача вказує на те, що позивач обґрунтовує позов не частиною 1 ст.727 ЦК України, а зазначає про факти невиконання суттєвих умов договору дарування, що встановлені під час розгляду Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області судової справи №179/921/22 про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача, якого було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Позивач ані в позові, ані в інших наданих суду документах не зазначала, що не мешкає у спірному домоволодінні. Справа у тому, що позивач літня людина, яка хоче спокійно та без обмежень дожити життя в зазначеному домоволодінні, а постійні сварки з відповідачем негативно позначаються на її здоров`ї та психологічному стані. Предметом позову є розірвання договору дарування нерухомого майна з підстав невиконання обдарованим прийнятих на себе зобов`язань. Приймаючи дарунок, обдарований (відповідач) знав характер та особисті риси дарувальника (позивача), тобто повністю усвідомлював ті складності, які можуть виникнути при виконанні зобов`язання, жодні обставини не змінились, а тому посилання на негативну характеристику позивача є недоречним і жодним чином не впливає на факт невиконання відповідачем зобов`язань за спірним договором. Представником відповідача [PERSON] надані письмові заперечення, в яких зазначено, що ст.727 ЦК України «Розірвання договору дарування на вимогу дарувальника» містить вичерпний перелік підстав для розірвання договору дарування, серед яких відсутня така підстава, як «обдарований не вчинив певну дію майнового характеру, не надав право довічного користування дарунком чи його частиною» відсутня. Обов`язок обдарованого щодо вчинення певної дії майнового характеру на користь третьої особи або утриматися від її вчинення встановлений ч.1 ст.725 ЦК України. Положення даної норми не суперечать вимогам Цивільного кодексу щодо безоплатності договору дарування, незважаючи на те, що за обставин, передбачених даною нормою, у обдарованого виникає певне зобов`язання. Підтвердженням цього слугує те, що на обдарованого може бути покладено встановлений обов`язок виключно на користь третьої особи, а не на користь самого дарувальника. При цьому, вимога щодо безоплатності договору дарування повністю дотримується. Отже, застосування представником позивача ч.1 ст.725 ЦК України як нормативне обґрунтування позовної вимоги про розірвання вищезазначеного договору є безпідставним. Ухвалою суду від 04 листопада 2022 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 28 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 01 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що подарувала синові будинок у 2019 році, він їй завжди допомагав по господарству, приходив, робив все, що вона просила. В той час він з родиною мешкав на орендованій квартирі. Поки син не переїхав до неї в будинок, в них були дуже добрі відносини. В квітні 2022 року син та його дружина перейшли до неї жити, син одразу перестав їй допомагати, що не попросиш, він нічого не робить. Дружина сина її ображає, не дає користуватися речами, простягає стусани, а син нічого з цим не робить, не заступається за неї, а тільки сміється. Вона неодноразово викликала поліцію. Відповідач виганяв її з будинку на квартиру, навіть вже її знайшли. Спочатку вона погодилася, але потім їй юрист порадив не йти зі своєї хати, оскільки потім вони її не пустять до будинку. Будинок дуже маленький, має дві кімнати. Відповідач з дружиною та дитиною живе в одній кімнаті, а вона живе у прохідній кімнаті, через яку усі ходять. Відповідач не вживає алкогольні напої вже 7 років, працює неофіційно. Будинок вона подарувала відповідачу, оскільки у нього нічого не було, не було свого житла та землі, а у старших доньок є і житло і земельні паї. Перед укладенням договору дарування вона радилася зі своїми доньками. Представник позивачки адвокат Кравченко Ю.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що у них з мамою все було добре до тих пір, поки він не сказав своїй сестрі про те, що мати у 2019 році подарувала йому будинок на що сестра обурилась. Коли він прийшов додому, мати йому сказала, навіщо ти їй сказав, як просила нічого не казати, тепер і йому нічого не «світить», вона все перепише на його племінницю. Ніяких перешкод у користуванні будинком він матері не вчиняє, з будинку він її не виганяв. Кожен раз, коли приїжджала поліція, він знаходився на роботі. Мати йому казала про те, що їй її адвокат сказав, що повинно бути три виклика поліції, щоб його посадити та позбавити будинку. Сварки завжди починала мати, коли приходила від старшої сестри. Просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача адвокат Спасова І.Г. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність передбачених ст.727 ЦК України підстав для розірвання договору дарування. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надала. Вислухав пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено\~ст.ст.12\~13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. За змістом ст.ст.77,78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до положень ст.12, ч.1 ст.81, 84 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, так і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування нерухомого майна від 06 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Щока В.О., зареєстрованого в реєстрі за №430, позивачка [PERSON] передала безоплатно у власність [PERSON] належне їй на праві власності нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 1222385500:02:001:0613, що розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно з п.8 договору сторони домовились, що дарувальник має право довічного користування зазначеним нерухомим майном, що включає в себе право перебувати на реєстраційному обліку за адресою житлового будинку та право фактичного довічного проживання в житловому будинку та користування всіма кімнатами і приміщеннями житлового будинку та господарськими будівлями і спорудами. У пункті 9 договору сторони домовились, що символічним фактом прийняття дарунка є одержання обдарованим оригінального примірника цього договору після його нотаріального посвідчення. Згідно п.12 договору сторони підтвердили, що укладення цього договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін. (т.1 а.с.71-74, т.2 а.с.1-4). Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та про реєстрацію права власності, 06.08.2019 року приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Щокою В.О. на підставі договору дарування нерухомого майна, серія та номер 430, виданий 06.08.2019 року внесено записи про державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер 1222385500:02:001:0613 площею 0,25 га, яка розташована за цією ж адресою (т.2 а.с.5-8). Постановою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28.09.2022 року у справі №179/991/22 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Зі змісту постанови вбачається, що 03.09.2022 року приблизно о 17-00 годин в [ADDRESS] [PERSON] виганяв та вигнав з власного будинку свою матір [PERSON] після чого остання вимушена ночувати у онуки [PERSON] , чим вчинив психологічне насильство відносно [PERSON] (т.1 а.с.92-94). Постановою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18.08.2022 року у справі №179/772/22 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. (т.1 а.с.95-98). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Магдалинівської селищної ради Очеретуватського старостинського округу №8 відповідач [PERSON] зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: дружина [PERSON] , дочка дружини [PERSON] , син дружини [PERSON] , мати [PERSON] (т.1 а.с.151). Як вбачається з характеристики від 23.12.2022 року, виданої виконавчим комітетом Магдалинівської селищної ради Очеретуватський старостинський округ №8 Новомосковського району Дніпропетровської області, позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . [PERSON] за віком на пенсії, скарги та зауваження щодо поведінки [PERSON] від жителів села неодноразово надходили. Іншою інформацією щодо гр. [PERSON] старостинський округ не володіє (т.1 а.с.152). Відповідно до характеристики від 27.12.2022 року №71/8, виданої виконавчим комітетом Магдалинівської селищної ради, Очеретуватський старостинський округ №8 Новомосковського району Дніпропетровської області, відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . За час проживання на території старостинського округу зарекомендував себе порядною людиною добрим сім`янином. Активно бере участь в життєдіяльності села. Користується авторитетом серед односельчан, проявляє повагу до людей старших за віком. Скарг та зауважень на гр. [PERSON] до старостинського округу не надходило (т.1 а.с.153). Відповідно до копії розписки від 13.01.2022 року, [PERSON] взяв у борг 400 доларів США у [PERSON] для покупки ліків матері [PERSON] . Зобов`язується повернути гроші або відпрацювати на фермі (т.1 а.с.154). За клопотанням сторони відповідача у судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною відповідача, проживає разом з ним та позивачкою у спірному будинку з квітня 2022 року. До цього відносини між ними були добрі. Коли інші родичи позивачки дізналися про те, що вона подарувала синові будинок, між ними та позивачкою погіршилися відносини. Свекруха хотіла, щоб вони самі пішли з будинку, вони не уходили, тому вона сама провокувала сварки, робила різні пакості, настроювала чоловіка проти неї, погрожувала дітям, що їх зганьбить на все село. При сварках її чоловік не був присутній, поліцію викликали, коли чоловік був на роботі. Сварки завжди виникали між нею та свекрухою, після цього викликалася поліція та чоловіка викликали з роботи. З будинку позивач свекруху ніколи не виганяв та ніхто не бив. Як їй пояснила свекруха, все це вона робить за порадою свого адвоката. Позивачка ночувала у своїй онуки тоді, коли онука була по два дні на роботі, з будинку її ніхто не виганяв. Коли позивачка вдома, то вона (свідок) взагалі не виходить зі своїй кімнати. Сільський голова запропонував позивачці підшукати квартиру та позивачка на це погодилась при умові, що вони її будуть оплачувати. Вони з чоловіком погодились та підшукали квартиру, але позивачка відмовилася переходити на квартиру, сказала, що її все влаштовує і що вони повинні піти самі. Після цього знову почала провокувати сварки. Її чоловік жодним чином не перешкоджає позивачці користуватися будинком. Позивачка мешкає у своїй кімнаті. Позивачка сама просила їх переїхати до неї в будинок та казала, що якось уживуться. Коли вони мешкали окремо, то в них були дуже добрі стосунки, чоловік постійно приходив до позивачки, допомагав їй. Ініціатором укладення договору дарування була позивачка. Свідок [PERSON] суду пояснив, що перебуває на посаді старости Очеретуватського старостинського округу та давно знає родину позивачки та відповідача. Відповідача характеризує як порядну людину та сім`янина, алкоголь відповідач не вживає близько 10 років, живе з жінкою з трьома дітьми. Приблизно 1,5 2 роки тому відповідач мешкав по сусідству з ним, через город. Це порядна сім`я, завжди була чистота та порядок як на городі, у дворі і за двором. Викликали його, як старосту, на конфлікти між матір`ю та сином. Він виїжджав на виклик з депутатом Магдалинівської селищної ради, вислуховували обидві сторони. До відповідача у нього зауважень взагалі не має. Відповідачка трохи фантазує, що син піднімав на неї руку або вчиняв якісь дії, це все неправда. У позивачки троє дітей: старша [PERSON] , середня [PERSON] і молодший [PERSON] (відповідач). У [PERSON] є дві доньки (онуки відповідачки), які і «колотять» усю ситуацію. Коли середня донька [PERSON] дізналася про те, що позивачка подарувала сину будинок, то у них почались конфлікти та скарги, відповідача почали виселяти з будинку. Він особисто був у них в хаті, був у дворі, всюди чистота та порядок. Побиту позивачку він не бачив. Вважає, що позивачка дуже багато видумує і фантазує. Коли позивачка хворіла коронавірусом, відповідач шукав кошти на її лікування. Вважає, що усі конфлікти почалися після того, як середня донька позивачки дізналася про те, що позивачка подарувала відповідачу будинок. Влітку у них був «пік» сварок, після цього та на даний час скарг взагалі не поступало. Також були скарги від сусідів на позивачку з приводу цвітіння карантинних рослин, але він усі ці скарги вирішував з відповідачем. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає відповідача близько 3 років, останній періодично працює у нього за договором. У січні 2022 року відповідач позичив у нього кошти в сумі 400 доларів США на лікування матері, яка хворіла ковідом. Деякі ліки він навіть сам знайшов та замовив для відповідача, а відповідач їх забирав. Також він чув від [PERSON] ) про те, що у нього вдома непорозуміння з приводу будинку. Характеризує відповідача як м`якого за характером, порядного, який не випиває, ніколи не підводив. Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилається на те, що відповідачем не виконується суттєва умова договору дарування (п.8 договору), яка передбачає право позивачки на довічне користування спірним будинком, що на її думку, є підставою для розірвання договору дарування. Згідно зі статтею 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Відповідно до ст. 718, 719 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. За змістом статей 203,717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Відповідно до ст. 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров`я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей. Якщо обдаровуваний вчинив умисне вбивство дарувальника, спадкоємці дарувальника мають право вимагати розірвання договору дарування. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо внаслідок недбалого ставлення обдаровуваного до речі, що становить культурну цінність, ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена. Договір дарування зумовлюється особистими відносинами дарувальника і обдаровуваного та укладається з добрим ставленням до обдаровуваного, а тому містить особливі правила його розірвання, що не застосовуються до інших договорів. Загальною підставою для такого розірвання правочину є злісна невдячність обдаровуваного. Це обумовлено також і тим, що законом не може бути передбачено морального обов`язку для обдарованого, спрямованого на вдячність та повагу до дарувальника. Проте законом встановлені певні правові підстави розірвання договору дарування - у випадку вчинення обдаровуваним протиправних та аморальних дій відносно особи дарувальника. У таких випадках дарувальник вправі вимагати розірвання договору дарування та повернення дарунка або відшкодування його вартості. Законом чітко сформульовані умови (підстави) виникнення такого права у дарувальника, причому незалежно від того, чи був договір дарування укладений з обов`язком передати дарунок у майбутньому, чи дарунок вже був переданий дарувальником та прийнятий обдаровуваним. Як убачається зі змісту договору дарування нерухомого майна від 06.08.2019 року, сторони при підписанні договору стверджують, що укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомленим, умови договору зрозумілі і відповідають дійсній домовленості сторін, договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому, наміри сторін є дійсними. Сторони свідчать, що у тексті цього договору зафіксованого усі істотні умови, що стосуються предмету дарування. Будь-які попередні домовленості, що мали місце до укладення цього договору не матимуть правового значення, в них відсутні обставини, які примусили їх укласти це договір, цей договір не носить характеру мнимого або удаваного правочину (п.12 Договору дарування). Відповідно до пункту 8 вказаного договору дарування сторони домовились про встановлення сервітуту, який полягає в особистому праві дарувальника [PERSON] довічного безоплатного користування дарунком житловим будинком (право постійного проживання та користування всіма кімнатами і приміщеннями житлового будинку та господарськими будівлями і спорудами). Відповідно до\~ст.ст.\~401,\~403\~ЦК України\~сервітут\~-\~це право\~користування чужим\~майном.\~Сервітут визначає\~обсяг прав\~щодо користування\~особою чужим\~майном. \~Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Враховуючи передбачений сторонами договору дарування сервітут, позивач після укладення спірного договору продовжує проживати у вказаному будинку, що не заперечується сторонами у справі. Як вже зазначалось вище, підстави для розірвання договору дарування на вимогу дарувальника встановлені ст.727 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що спірний договір дарування будинку та земельної ділянки укладений у встановленому законом порядку, на момент укладення договору сторони (мати та син) перебували у добрих стосунках, жодних протиріч та конфліктів під час укладення спірного договору не мали, що підтвердила сама позивачка у судовому засіданні. Також судом встановлено, що з моменту укладення договору дарування та по теперішній час позивачка зареєстрована та фактично мешкає у спірному будинку, жодних доказів того, що позивач систематично перешкоджає їй у користуванні вказаним будинком суду не надано. Матеріали справи не містять відомостей про те, що на підставі судового рішення позивачку [PERSON] було виселено чи іншим чином позбавлено права користування спірним будинком за ініціативою відповідача \~ \~ \~ \~Постанова Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28.09.2022 року, якою відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП сама по собі не свідчить про те, що позивачка на протязі тривалого часу або взагалі була позбавлена права користування будинком, та не може бути підставою для розірвання договору дарування. \~ \~ \~ \~ Також варто зазначити, що суд може застосувати норми ч. 1 ст.727 ЦК України, в разі якщо\~обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров`я, власності дарувальника. Однак, постанова суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності не свідчить про вчинення відповідачем злочину проти життя та здоров`я позивачки. Належних та допустимих доказів на підтвердження умисного вчинення обдарованим [PERSON] злочину проти життя та здоров`я [PERSON] \~суду не надано та матеріали справи не містять. Доводи представника позивача про те, що позивачці [PERSON] внаслідок неодноразових сварок з відповідачем приходилось шукати притулок в інших людей, а також про те, що у позивачки відсутні ключі від будинку, суд не бере до уваги, оскільки вони не підтверджуються жодним доказом. Як вбачається з показань допитаних у судовому засіданні свідків, відповідач не вчиняв жодних дій щодо позбавлення позивачки права постійного проживання та користування спірним будинком. Натомість у судовому засіданні встановлено, що за час спільного проживання позивачки та відповідача зі своєю родиною у спірному будинку, неприязні стосунки склалися саме між позивачкою та її невісткою (дружиною сина) - [PERSON] , про що свідчать пояснення самої позивачки та свідків [PERSON] та [PERSON] . Однак самі по собі, неприязні відносини між членами родини не можуть бути підставою для розірвання договору дарування. Доказів того, що відповідач створює загрозу безповоротної втрати дарунку, або недбало ставиться до нього, внаслідок чого він може бути знищений або пошкоджений, суду також не надано. Таким чином, правові підстави, передбачені ст.727 ЦК України для розірвання договору дарування відсутні. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником відповідача у судовому засіданні 17.03.2023 року до закінчення судових дебатів, зроблена заява про стягнення понесених відповідачем витрат на правову допомогу. У зв`язку з чим суд вважає необхідним встановити відповідачу строк у п`ять днів після ухвалення рішення суду для подання суду доказів на підтвердження витрат, які він поніс у зв`язку з розглядом справи. Для вирішення питання про розподіл судових витрат призначити судове засідання, у відповідності до п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed