Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 20 жовтня 2022 року задоволено позов [PERSON] та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 20763, виданий 19.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, щодо стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» грошових коштів у розмірі 19224,24 гривень. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 36799749) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) судовий збір у розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривень. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Лужанова С.В.до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 14750,00 гривень. Заява мотивовано тим, що позивачем в результаті підготовки та судовим розглядом були понесені судові витрати у загальному розмірі 14750,00 гривень, які складаються з: судового збору за подання позову до суду у розмірі 908,00 гривень, судового збору за забезпечення позову у розмірі 454,00 гривень, витрат на відправлення судової повістки відповідачу у січні 2022 року у розмірі 47,00 гривень, витрат на відправлення судової повістки третій особі у січні 2022 року у розмірі 47,00 гривень, витрат на відправлення судової повістки відповідачу у липні 2022 року у розмірі 47,00 гривень, витрат на відправлення судової повістки третій особі у липні 2022 року у розмірі 47,00 гривень, витрат на професійну правову (правничу) допомогу адвоката у розмірі 13200,00 гривень. Зазначив, що витрати на професійну правову допомогу в повній мірі відповідають витраченому часу адвоката та клопотанню відповідача про зменшення витрат на правову допомогу. У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Лужанова С.В. до суду надійшла заява, в якій просив судовий розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення провести без участі позивача та його представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 17 березня 2023 року. Дослідивши матеріали справи та заяви про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов таких висновків. В ході розгляду справи № 521/18210/21, а саме 26.01.2022 на адресу суду від представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому просив відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що до позовної заяви не подано належних та допустимих доказів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату (а.с. 123 - 125). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Як вбачається зі змісту рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2022 року, судом не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, а тому суд вважає за необхідне вирішити зазначене питання в додатковому рішенні. Так, ст. 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч. 2 ст. 140 ЦПК України). Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Крім того, ч. 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 р. у справі №910/906/18. На підтвердження обставини викладених у заяві про стягнення судових витрат понесених позивачем [PERSON] у зв`язку з розглядом в суді справи № 521/18210/21 представником позивача було надано до суду: копію Договору № 04/08-21 від 04.08.2021 про надання правової (правничої) допомоги, що укладений між [PERSON] та адвокатом Лужановим С.В.; копію доручення в порядку Договору про надання правової (правничої) допомоги № 04/08-21 від 04.08.2021, відповідно до якого Сторонами погоджено розмір гонорару за виконання зазначеного доручення який не може перевищувати 19000 гривень, який розраховується виходячи з розрахунку 1200 гривень за годину витраченого часу адвоката; копію акту наданих послуг від 22.08.2022, відповідно до якого загальний час витрачений адвокатом на підготовку та ведення справи складає 11 годин, загальна вартість наданих послуг 13200,00 гривень; копію квитанції 0.0.2698350101.1 від 07.10.2022 відповідно до якої [PERSON] сплачено адвокату Лужанову С.В. гонорар у розмірі 13200,00 гривень; копії квитанцій від 19.01.2022 та 20.07.2022 року про поштове відправлення на загальну суму 188 гривень. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, а також характер виконаної адвокатом роботи з врахуванням складності справи, а саме, що справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є незначної складності та критерій розумності її розміру, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13200 гривень є завищеними, а тому суд дійшов висновку про зменшення розміру зазначених витрат та стягнення у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 гривень. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 140 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на відправлення поштової кореспонденції в загальному розмірі 188 гривень. В частині стягнення судового збору за подання позову до суду у розмірі 908,00 гривень та судового збору за забезпечення позову у розмірі 454,00 гривень заява задоволенню не підлягає, оскільки питання про стягнення судових витрат, а саме судового збору у загальному розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривень було вирішено під час ухвалення рішення від 20 жовтня 2022 року.

Outcome: partial