Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] яка діє також в інтересах неповнолітнього [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] 31.03.2021 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням, яким просить вселити [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в квартиру [ADDRESS] , визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши в її користування з залежними особами, сином [PERSON] [INFO] та сином [PERSON] [INFO] в користування наступні приміщення: кімнати «6» площею 10,2 кв.м., та «8» площею 11,8 кв.м., а в користування відповідача виділити кімнату «5» площею 12,9 кв.м., суміжну кімнату «7» площею 11,4 кв.м. та місця загального користування (коридор, туалет, ванну кімнату, кухню) залишити в спільному користуванні сторін, стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Позовні вимоги, мотивовані тим, що [PERSON] 09.09.2005 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що в період шлюбу, в травні 2013 року було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , про що свідчить договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом КМНО Михайленко С.І. Відповідно до умов договору спірна 3-х кімнатна квартира, загальною площею 68,6 кв.м., житловою площею 48,0 кв.м. була придбана нею та відповідачем в рівних частинах по 1/2 частині кожному. Зазначила, що протягом тривалого часу відповідач зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки, не надав допомоги на утримання дітей, що змусило її в березні 2017 року звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2017 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Крім того, зазначила, що вона неодноразово намагалась вселитись в квартиру [ADDRESS] але відповідач чинить їй перешкоди, в зв`язку з чим вона зверталась до органів поліції, ССД та сім`ї з приводу порушення її житлових прав. Вказала, що на теперішній час в спірній квартирі зареєстрована вона, двоє неповнолітніх дітей а також відповідач по справі, але реально спірною квартирою користується відповідач по справі. На підставі викладеного просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.09.2005 року, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2017 року було розірвано (а.с. 17). В період шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12, 13). 25.10.2018 року Святошинським районним судом м. Києва було винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.10.2018 року і до досягнення повноліття дітей (а.с. 18). З матеріалів справи вбачається, що в період шлюбу сторонами було придбано 3-х кімнатну квартиру в рівних долях по 1/2 частині кожному, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 14.05.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Михайленком С.А. (а.с. 8). Відповідно до технічного паспорту ТОВ «МІСЬКСПЕЦЕКСПЕРТ», на даний час спірна квартира складається з 4-х кімнат, площею 12,9 кв.м., 10,2 кв.м., 11,4 кв.м., 11,87 кв.м. (а.с. 9-10). У своїх позовних вимогах позивач просить суд вселити її разом з неповнолітніми дітьми до спірної квартири та визначити порядок користування спірною квартирою. Як встановлено при розгляді справи, позивач 20.01.2021 року та 25.03.2021 року зверталась до КП «Керуюча компанія з обслуговування житловим фондом Святошинського району м. Києва» з заявою про сприяння у вселенні та укладенні окремого договору по оплаті комунальних послуг по спірній квартирі (а.с. 19-20). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач 23.03.2021 року зверталась до Святошинського УП в м. Києві та ССД та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про чинення перешкод у користуванні спірною квартирою (а.с. 21, 22). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як з підстав, передбачених законом. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1 ст. 369 Цивільного кодексу України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині вселення [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в квартиру [ADDRESS] підлягають задоволенню, оскільки вони не можуть потрапити до спірної квартири, хоча мають право користування вказаним житловим приміщення, а тому підлягають вселенню до спірної квартири. Що стосується позовних вимог про визначення порядку користування жилим приміщенням, то слід зазначити наступне. Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно порядку користування квартирою, що просить визначити [PERSON] у її користування вона просить виділити житлові кімнати площею 10,2 кв.м., 11,8 кв.м., а в користування відповідача виділити кімнату площею 12,9 кв.м., місця загального користування та суміжну кімнату площею 11,4 кв.м. залишити у спільному користуванні. Однак, такий порядок користування суперечить положенням ст.358 ЦК України, відповідно до якої кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Крім того, позивачем в порушення вимог ст.81 ЦПК України не надано суду жодних доказів, які б визначали технічні характеристики квартири для можливості визначення судом порядку користування жилим приміщенням між співвласниками житла. За даних обставин суд позбавлений можливості самостійно визначити наявність технічних можливостей для визначення порядку користування жилим приміщенням між співвласниками житла, а запропонований порядок користування позивачем, суперечить вимогам закону. На підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial