Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

19.09.2022 року до Ленінського районного суду м.Полтави надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини [PERSON] [INFO] з позивачем. Ухвалою суду від 13.10.2022 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 07.11.2022 року недоліки позовної заяви усунено, позивачем подано клопотання про залучення до справи третьої особи Службу у справах дітей Сколівської міської ради, клопотання про витребування доказів та уточнену позовну заяву. Ухвалою суду від 09.11.2022 року відкрито провадження у справі, вирішено про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, залучено до справи в якості третьої особи Службу у справах дітей Сколівської міської ради, відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів, та призначено підготовче засідання на 06.12.2022 року. У зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду та неявки учасників справи в судове засідання,підготовче засідання було відкладено на 20.02.2023 року. 07.12.2022 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 23.12.2022 року від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів. Відповідач, третя особа в призначений час 20.02.2023, в підготовче засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв або клопотань не подавали. Ухвалою суду від 20.03.2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 23.03.2023 року. Позивач в судове засідання не з`явився, раніше 07.12.2022 року подавав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином поштовими повідомленнями, на електронну адресу, причини неявки суду не повідомила, правом надання відзиву на позовну заяву не скористалась, заяв про відкладення розгляду справи не подавала. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи Служби у справах дітей Соколівської міської ради в судове засідання не з`явився, будь яких заяв та клопотань не подавав. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ухвали суду від 23.03.2023 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що він з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 07.08.2020. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . З початку 2022 року разом з відповідачем не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Оскільки ним з відповідачем прийнято спільне рішення про розірвання шлюбу, просить шлюб розірвати та встановити постійне місце проживання дитини з ним. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно дост.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно дост.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.08.2020 у Подільському районному у місті Полтаві відділі ДРАЦС Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №215. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Сторони шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, дійшли спільної згоди щодо розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачкою. Таким чином, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про встановлення постійного місця проживання дитини з позивачем суд виходить з наступного. Звертаючись з позовною заявою про розірвання шлюбу, позивач просив визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з ним. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Суд вправі застосувати вищезазначене положення закону в тому випадку, коли мати та батько дитини проживають окремо, тобто за різними адресами; не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, що відповідає спірним правовідносинам. У п. 1 ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. А тому, з урахуванням вищезазначеного участь органу опіки та піклування саме за місцем проживання дитини при розгляді справи є обов`язковою, як і є обов`язковим акт обстеження житлово-побутових умов дитини та висновок. Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини, а натомість з позовної заяви встановлено, що між батьками досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини з батьком за адресою: [ADDRESS] , а звернення до суду обумовлено бажанням позивача, щоб даний факт був встановлений судом за для запобігання можливим погіршенням відносин з відповідачем у майбутньому, а також не надано відомостей про звернення позивача до служби у справах дитини з приводу визначення місця проживання дитини або вмотивованої відмови даних органів у розгляді його звернення, акту обстеження умов проживання дитини, що були проведені компетентними органами, висновку даного органу щодо доцільності визначення місця проживання дитини, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини, необхідно відмовити. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог. На підставі ч.3 ст.105, ст.ст.110,112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial