Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів Зазначає, що 12.10.2002 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований виконавчим комітетом Лужанської селищної ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис № 32. Вказує, що від шлюбу у них є двоє дітей син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та залишаться проживати з нею після розлучення. Посилається на те, що в листопаді 2021 року вона з відповідачем припинила подружні стосунки, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Також зазначає, що причиною розпаду їхньої сімї є різні характери та погляди на життя. З цього приводу між ними часто виникали сварки та суперечки, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного, шлюб носить формальний характер, сімя розпалася остаточно, у кожного з них свої інтереси. Крім цього, вказує, що з березня 2022 року вона перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншим чоловіком, від якого вагітна 7 місяців, ним визнається батьківство майбутньої дитини. Вважає, що можливості зберегти сімю немає, примирення не можливе, відновлювати подружні стосунки є недоцільним. Вказує також, що відповідач на даний час самоусунувся від виконання обов`язків щодо утримання дітей, не дбає про їх розвиток та інтереси, не надає матеріальної допомоги. Відповідач працює офіційно різноробочим в ТОВ «Лужанський експериментальний завод», має постійний заробіток, стан його здоровя задовільний, на утриманні інших утриманців немає, а тому просила позов задовольнити, розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2000 гривень на кожну дитину щомісяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття,починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак через канцелярію подала заяву у якій позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує, позовні вимоги про стягнення аліментів змінює, просить стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] по 2000 гривень щомісяця та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в підготовче судове не зявився, однак скерував на адресу суду відзив на позовну заяву у якому позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, щодо стягнення аліментів визнав лише щодо доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2000 гривень, щодо стягнення аліментів на утримання сина заперечує. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1. ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3. ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 12.10.2002 року у виконавчому комітететі Лужанської селищної ради Кіцманського району Чернівецької області актовий запис № 32, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.02.2023 року (а.с.8). Від шлюбу у сторін є двоє дітей син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 01.07.2005 року (а.с.9), та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 11.05.2010 року (а.с.10), Згідно Довідки №59 від 27.02.2023 року, виданої ЦНАП Мамаївської сільської ради ОТГ, до складу сімї [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до заяви [PERSON] від 03.03.2023 року вбачається, що вона перебуває у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] , від якого вагітна 7 місяців, визнає батьком своєї майбутньої дитини [PERSON] , в подальшому має намір зареєструвати з ним шлюб (а.с.14). Відповідно до заяви [PERSON] від 03.03.2023 року вбачається, що він перебуває у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] , яка вагітна 7 місяців, визнає себе батьком майбутньої дитини [PERSON] в подальшому має намір зареєструвати з нею шлюб (а.с.13). Згідно зі\~ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3\~статті 56 Сімейного кодексу України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2\~ст. 104 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст. 105\~Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст.\~114, ст.\~115 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися та зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати. При цьому, судом були з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Статтею\~ 180 Сімейного Кодексу України\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначальним при вирішенні спору суд визнає гарантоване Конституцією та законами України право дитини на належне повноцінне її утримання. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на момент ухвалення рішення судом. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З врахуванням вищенаведених обставин, розумним, справедливим та співмірним розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття, суд вважає заявлену в позові вимогу по 2000 гривень, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 1073,60 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, ст.ст.84,180,182, 184,\~191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved