Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позов мотивовано тим, що в період з 23.01.2001 року по 02.12.2013 року позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Шлюб був розірваний згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2013 року. Сторони по справі мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Наразі позивач перебуває у шлюбі з іншим чоловіком і тому прізвище позивача, після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Позивач зазначає, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.12.2013 року у справі №127/27120/13-ц, з відповідача було стягнуто щомісячно аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі частки зі всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 10.02.2023 року спільній із відповідачем доньці - [PERSON] , виповнилось 18 років. Вона є студенткою третього курсу за профілем Ветеринарний технік у Технікумі ТЕБ Едукація в м. Лодзі, Р.Польща. Навчання платне. Дану обставину позивач підтверджує довідкою від 11.01.2023 року №61/2022/2023/TM та договором про навчання в технікумі від 10.09.2020 року, що перекладені з польської мови на українську мову і переклади відповідно посвідчені. З 10.02.2023 року сплата аліментів припинилась, але донька продовжує навчатись. Щомісячна оплата за навчання становить 99 злотих ( 49 злотих у період канікул); річна вартість навчання становить 1\~088 злотих. Самотужки позивач не може оплачувати навчання доньки, а відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає та не виявляє бажання її надавати не зважаючи на те, що зобов`язаний це робити, що стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом, в якому вона просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 14.02.2023 року і до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Також просила стягнути судові витрати згідно доданих квитанцій. Ухвалою суду від 24.02.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб та призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] , не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява, якій вона просила розгляд справи здійснювати у її відсутність. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, день та час проведення судового розгляду, шляхом направлення судових повісток, СМС повідомлень та через оголошення на офіційному сайті судової влади. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність не надавав. Про причини неявки до суду не повідомив. Дослідивши докази, які містяться у матеріалах справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого повторно 29.08.213 року (а.с. 8). 31.03.2020 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31.03.2020 року (а.с. 11). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.12.2013 року стягнуто щомісячно з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі частки зі всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення аліментів з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 08.11.2013 року (а.с. 12). Відповідно до договору про навчання в технікумі від 10.09.2020 року укладеного між [PERSON] та ТЕБ Едукацією ТОВ, укладеного в м. Лодзь Республіка Польща, ТЕБ Едукація ТОВ взяло на себе зобов`язання здійснити процес навчання [PERSON] у технікумі за напрямком «Ветеренарний технік» за професією: Ветеренарний технік. Щомісячна плата за навчання, регламентована з початку семестру, в якому розпочато навчання, становить 99, 00 злотих; у липні та серпні плата за навчання становить 49, 00 злотих (а.с. 15-18). Як вбачається із довідки ТЕВ Технікум від 11.01.2023 року №61/2022/2023/ТМ, [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , з 01.09.2022 року продовжує навчання у третьому класі за профілем Ветеринарний технік. Навчання в школі є платним - щомісячна плата за навчання становить 99, 00 злотих; (49, 00 злотих у період канікул). Річна вартість навчання становить 1 088 злотих (а.с. 19-21). Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Статтею 199 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України\~встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як роз`яснено в п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України\~виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач є особою працездатного віку, доказів про те, що він не може надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання до суду не надано. При визначенні суми, яку потребує донька сторін по справі на період навчання суд враховує обставини, визначені в\~ст. 182 СК України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатним, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення, також те що у відповідача на утриманні перебуває неповнолітня донька від іншого шлюбу. Також суд враховує розмір ймовірної вартості витрат, пов`язаних із навчанням, придбання навчальної літератури, оплату переїзду до місця навчання та у зворотному напрямку; на засоби індивідуальної гігієни, на харчування та на одяг дитини, ту обставину, що донька відповідача, як повнолітня особа, повинна і самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення та визначає їх у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 14.02.2023 року і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Також враховано рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, який закріплено в\~ст. 141 Сімейного кодексу України, отже розмір витрат на дитину має бути однаковим як для мами, так і для батька. Таким чином, приймаючи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини та інші обставини, що мають істотне значення, та можливість надання повнолітній дитині утримання стягувачем аліментів, а також з урахуванням рівня життя сьогодення, мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення дитиною навчання, є співмірним та таким, що відповідає принципу рівності батьків, а тому вбачається, що розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, відповідає вимогам закону та може забезпечувати частину потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а також не призведе до критичного погіршення забезпеченості відповідача, саме такий розмір аліментів є обґрунтованим, достатнім та відповідним щомісячним розміром аліментів, які належить стягнути з відповідача на утримання його повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Відповідно ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом 14.02.2023 року, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 14.02.2023 року. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат згідно доданих квитанцій, суд зазначає наступне. Статтею 141 ч.1 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповіно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 922/2604/20, вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. В матеріалах справи міститься квитанція від 30.01.2023 року, з якої вбачається що [PERSON] переказала власні кошти у розмірі 2\~000,00 грн. [PERSON] (а.с. 22). Однак суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що дані кошти позивач понесла у зв`язку із наданням їй професійної правничої допомоги. З огляду на викладене, у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат на користь позивача, слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати в розмірі 1073, 60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial