Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 10.01.2023 начальник Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області Нестеров Д.Ю., який на підставі довіреності №98-Д від 07.12.2022, звернувся до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області № 014374 на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Згідно постанови встановлено, що 03.07.2022 близько 11 год. [PERSON] на р. Тетерів в районі с. Горностайпіль Вишгородського району Київської області проводив вилов водних біоресурсів вудкою з гачком з гумового човна в забороненому для будь-якого рибальства місці, при цьому виловив рибу: карась - 22 екз., плітка - 12 екз., плоскирка - 11 екз., краснопірка - 2 екз., окунь -1 екз., лящ -1 екз., чим заподіяв матеріальну шкоду рибним запасам України на суму 78693 гривень. Своїми діями [PERSON] порушив п. 4.13.3, п. 3.14 Правил спортивного та любительського рибальства, тобто здійснив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. З ст. 85 КУпАП. Відповідно до п. 3.14. Правил любительського та спортивного рибальства, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України за № 269/3562 від 28.04.1999 року, забороняється: застосовувати без дозволу органів рибоохорони нові знаряддя та способи лову, які не передбачені цими Правилами рибальства; перебувати на водоймі або поблизу неї з вибуховими та отруйними речовинами, а також зі знаряддями лову, застосування яких у даний час і в цьому місці заборонено, а також зберігати заборонені знаряддя лову на водоймах або поблизу них. Згідно пункту 4.13.3 Правил любительського та спортивного рибальства, забороняється лов риби, добування водних тварин протягом усього року у Дніпровських водосховищах: а саме Київському - перед гирлом р. Тетерів на ділянці, обмеженій з боку водосховища лінією, що йде від південної межі с. Страхолісся водною межею Дніпровсько-Тетерівського держлісомисливського господарства до північної межі с. Сухолуччя річкою Тетерів до с. Приборськ. Таким чином, вина [PERSON] є доведеною і відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала чи постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Київським рибоохоронним патрулем відповідачу був направлений лист від 17.11.2022 № 16-7-19/3087-22 з пропозицією в п`ятнадцятиденний термін з дня його отримання відшкодувати шкоду, завдану внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів у сумі 78693 грн. для досудового врегулювання спору. Станом на день подання позову, збитки в добровільному порядку не відшкодовано. Природні ресурси, в тому числі водні біоресурси, які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади - в даному випадку Іванківської територіальна громади Київської області). \~ \~ \~ \~Вимогами позову позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Іванківської територіальної громади Київської області майнову шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, у розмірі 78693 грн. та сплачені судові витрати в розмірі 2481 грн. 28.02.2023 відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначено, що 02 липня 2022 року він разом зі своїм сином приїхав в с. Страхолісся до свого товариша [PERSON] для спільного відпочинку та рибної ловлі. Вранці 03 липня 2022 року вирушили на риболовлю. Оскільки нерестовий сезон закінчився, риболовлю проводили звичайними вудочками з одним гачком з берега. Ніякої перестороги з приводу рибальства ні в кого не виникало. Весь улов - карася, плітку, плоскірку, краснопірку, окуня, ляща, відповідача забрав з собою. Поплававши на надувному човні, вирушили додому. На польовій дорозі його зупинила патрульна поліція, яка повідомила, що ним допущено порушення керування транспортним засобом в недозволеному місці. Так як поліцейські були зі зброєю і син злякався, то [PERSON] сказав, що визнає свою вину, підписавши всі документи. Відповідач зазначає, що територія де рибалили не входить до забороненої зони рибної ловлі, а тому вони не порушили жодного закону. Вимогами відзиву [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Явка сторін по справі: Представник позивача [PERSON] , яка діє на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.07.2022, згідно поданої заяви від 09.03.2023 просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі у зв`язку з безпідставністю. Представник третьої особи заступник селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради Бесчастна М., 09.02.2023 подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, вимоги позову просила задовольнити. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, заслухавши відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що згідно протоколу №014374 про адміністративне правопорушення від 03.07.2022, 03 липня 2022 року близько 11 години [PERSON] на річні Тетерів Київського водосховища в районі села Горностайпіль Вишгородського району Київської області проводив вилов риби вудкою з гачком з гумового човна в забороненому для будь-якого рибальства місці, та виловив рибу: карась 22 екз., плітка 12 екз., плоскирка 11 екз., краснопірка 2 екз., окунь -1 екз., лящ -1 екз., чим завдав збитки рибному господарству України на суму 78693 грн. Таким чином, [PERSON] порушив п.4.13.3, п.3.14 Правил любительського та спортивного рибальства та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст.85 КУпАП (а.с.7). Постановою №014374 по справі про адміністративне правопорушення, складеною Головним державним інспектором Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області від 03.07.2022, за вчинення адміністративного правопорушення 03 липня 2022 року, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст.85 КУпАП, на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн (а.с.8). Вказана постанова оголошена [PERSON] з врученням її копії, про що свідчить підпис останнього. Згідно розрахунку матеріальної шкоди до протоколу №014374 від 03.07.2022, незаконним виловом цінних видів риб завдано наступну шкоду: карась 22 екз., сума заподіяної шкоди 34782 грн. плітка 12 екз., сума заподіяної шкоди 18768 грн. плоскирка 11 екз., сума заподіяної шкоди 17204 грн. краснопірка 2 екз., сума заподіяної шкоди 3128 грн. окунь 1 екз., сума заподіяної шкоди 3162 грн. лящ 1 екз., сума заподіяної шкоди 1649 грн., загальним розміром 78693 грн. (а.с.9). Розмір шкоди визначено з урахуванням такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних об`єктах України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 року за №1039 (а.с.9, зв.). Згідно листа Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області за №16-7-1913987-22 від 17.11.2022, [PERSON] повідомлено про необхідність добровільної сплати майнової шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів в розмірі 78693 грн. (а.с.10-11). Положенням про Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, затвердженого Наказом Державного агентства рибного господарства України №229 від 15.07.2016, визначено, що Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області є територіальним органом і діє у складі Держрибагенства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується, повноваження якого поширюються на м. Київ та Київську область, територію та акваторії водних об`єктів в межах районів діяльності, визначених Держрибагенством (а.с.14-17). Мотиви та застосовані норми права. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами ст. 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. За приписами ст. 13 Конституції України, ст. 5 Закону України «Про тваринний світ» об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно із ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. Так, статтею 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» визначено, що добування (вилов) - це є вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною ч. 2 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» передбачено відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в, зокрема незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища; перевищенні лімітів і порушенні інших встановлених законодавством вимог використання об`єктів тваринного світу. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність Згідно з ч. ч. 2, 4, 5 вказаного Закону, відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Стаття 69 зазначеного Закону передбачає, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів», шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Вказані норми підтверджують обов`язок [PERSON] відшкодувати шкоду, завдану рибним ресурсам України, внаслідок вчиненого адміністративного правопорушення. Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України» №1209 від 21.11.2011 року (далі Постанова №1209 від 21.11.2011 року), затверджені такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів. За змістом ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів», посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження, зокрема: здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Згідно зі ст. 37 цього Закону, водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Відповідно до ч.3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. З наведеного вбачається, що природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади. Згідно п. «г» ч. 4 ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державний фонд охорони навколишнього природного середовища утворюється за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» державний контроль за провадженням рибогосподарської діяльності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства. Статтею 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Відповідно до п.5.3. Правил любительського і спортивного рибальства та Інструкції про порядок обчислення та внесення платежів за спеціальне використання водних живих ресурсів при здійсненні любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999 року (із змінами), органи рибоохорони, що здійснюють охорону, відтворення і державний контроль використання водних живих ресурсів, відповідно до законодавства, мають право, зокрема, подавати позови про відшкодування збитків і втрат, заподіяних підприємствами, установами, організаціями та громадянами внаслідок порушення законодавства з питань охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів. З \~ \~ \~ \~гідно роз`яснень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) - шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ним і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено, що [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 85 КУпАП. Постанова №014374 по справі про адміністративне правопорушення, складена Головним державним інспектором Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області від 03.07.2022, [PERSON] не оскаржена. Разом з цим, сума матеріальних збитків, завданих рибним ресурсам України, становить 78693 грн. Зважаючи на те, що діями [PERSON] заподіяно рибним ресурсам України майнову шкоду, суд вбачає наявність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди, завданої незаконним виловом риби. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved