Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Стислий виклад позицій заявника та заінтересованої особи: [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та належності заповіту, в якій просить встановити, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у с. Старий Мізунь Долинського (нинішнього Калуського) району Івано-Франківської області, є його, [PERSON] , [INFO] , батьком, а також встановити, що посвідчений секретарем Старомізунської сільської ради Долинського (теперішнього Калуського) району Івано-Франкіської області 18.10.2002 за № 194 від імені " [PERSON] ", [INFO] , заповіт на " [PERSON] ", складений на нього і належить йому, [PERSON] , [INFO] , уродженцю с. Старий Мізунь Долинського (теперішнього Калуського) району Івано-Франківської області. Свої вимоги мотивує тим, що, згідно з його свідоцтвом про народження, його, [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Проте у погосподарській книзі Старомізунської сільської ради його батько був записаний як [PERSON] , [INFO] . Останній помер [INFO] у с. Старий Мізунь і у свідоцтві про смерть він також записаний як [PERSON] . На час смерті він був зареєстрований з батьком в одному будинку по [ADDRESS] та проживав в ньому, де проживає і на даний час. На випадок своєї смерті батько склав заповіт за № 194, який був посвідчений 18.10.2002 секретарем Старомізунської сільської ради, згідно з яким все своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, а також все те, що буде йому належати на день смерті на праві приватної власності і на що він матиме право за законом, заповів [PERSON] . При цьому його ім`я по батькові було помилково записано як " [PERSON] ", хоча з народження він є " [PERSON] ". Ця обставина є перешкодою в оформленні спадщини по заповіту. Приватний нотаріус своєю відповіддю від 15.02.2023 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у свідоцтві про його нардження його батько записаний як [PERSON] , у свідоцтві про смерть - [PERSON] . Крім того у заповіті зазначено, що заповідачем є [PERSON] і він заповів своє майно [PERSON] , хоча по паспорту та свідоцтву про народження він є [PERSON] . Він звертався до Долинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі, щоб виправити в його актовому записі ім`я батька з [PERSON] на [PERSON] , однак відділ вказав на відсутність підтверджуючих документів. Встановити факт родинних відносин та належності заповіту у іншому порядку, ніж у судовому, він не має змоги. Заявник [PERSON] та його представник - адвокат Дуткевич М.В. в судове засідання не з`явилися, від останнього на електронну адресу суду поступила заява, в якій він просить розгляд заяви проводити у їхній відсутності, вимоги заявника про встановлення факту, що померлий [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , а також належність [PERSON] заповіту, посвідченого секретарем Старомізунської сільської ради Долинського (теперішнього Калуського) району Івано-Франківської області 18.10.2002 за № 194 від імені [PERSON] , [INFO] , на [PERSON] , підтримуються. Представник заінтересованої особи - Вигодської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, заперечень проти задоволення заяви немає. Заяви та клопотання заявника та заінтересованої особи, процесуальні дії у справі: ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08 березня 2023 року відкрито провадження у справі. 20 березня 2023 року від представника заінтересованої особи поступило клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій він не заперечив проти задоволення заяви. 27 березня 2023 року від представника заявника на електронну адресу суду поступила заява про розгляд заяви за відсутності заявника та його представника, в якій останній вимоги свого довірителя підтримав. Фактичні обставини, встановлені судом: як вбачається зі свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 02 серпня 1963 року, [PERSON] народився [INFO] . Його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). 10 квітня 1998 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] (а.с. 2). У паспорті є відмітка про реєстрацію 01.10.1988 місця проживання у с. Старий Мізунь. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане повторно 02.03.2023 (а.с. 7). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , у с. Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області, на що вказує свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 25.04.2017 (а.с. 8). На випадок своєї смерті [PERSON] , [INFO] , житель с. Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області, зробив таке розпорядження: все своє майно, з чого б воно не складалося, і де б воно не знаходилося, а також все те, що буде належати йому на день смерті на праві приватної власності і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. [PERSON] звернувся до нотаріуса, що отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке належить [PERSON] , однак, як вказала приватний нотаріус, видати таке немає можливості, оскільки з представленого ним свідоцтва про його народження його батько вказаний як [PERSON] , а помер [PERSON] . В заповіті, посвідченому Старомізунською сільською радою 18.10.2002 за № 194, [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] , а у паспорті він вказаний як [PERSON] . Йому рекомендовано звернутися в суд для встановлення факту родинного зв`язку, а саме, що померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , є його, [PERSON] , [INFO] , батьком, а також встановити факт, що його батько, [PERSON] , заповів все своє майно заповітом № 194, посвідченим Старомізунською сільською радою 18.10.2002, [PERSON] , а в заповіті вказано [PERSON] . Також нотаріус повідомила, що ніхто зі спадкоємців, крім нього, до нотаріуса за прийняттям спадщини не звертався (а.с. 11). Заявник звертався до Долинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою виправлення в актовому записі ім`я батька з [PERSON] на [PERSON] , однак виправити таке відділ не вправі, у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів, на що вказує відповідь від 02.03.2023 № 301/25.8.06-20 (а.с. 12). Згідно з даними довідки, виданої Вигодською селищною радою № 78 від 16.02.2023, [PERSON] , 1963 р.н., який проживає по [ADDRESS] , згідно з записом в погосподарській книжці 5, об`єкт погосподарського обліку 02-0411-1 за 2016-2023 роки, його батько - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , за життя постійно проживав і був зареєстрований по місцю проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади від 16.02.2023, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 01.10.1988 по [ADDRESS] (а.с. 5). Як вказано в заяві про встановлення факту, заявник має намір успадкувати майно після смерті батька, однак позбавлений такої можливості, оскільки не встановлено їхніх родинних відносин та не встановлено факту належності йому заповіту. Встановлення факту родинних відносин та належності заповіту дасть змогу заявнику оформити спадщину після смерті батька та не тягне за собою спору про право. Оцінка суду: суд, дослідивши письмову заяву, оцінивши докази в їх сукупності, долучені на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктами 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заявниками у справі про встановлення факту можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, котрі мають право на спадщину, проте, не мають відповідних документів, котрі підтверджують кровний зв`язок із померлим, або у цих документах була допущена помилка, яку не можна виправити позасудовим шляхом. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин зі спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Згідно з роз`ясненнями, які міститься в п. 12 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення, відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК, факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. На підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, заповіту. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 вищеназваної Постанови Пленуму Верховного Суду України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Для [PERSON] встановлення факту родинних відносин та належності заповіту породжує юридичні наслідки, він зможе претендувати на спадкове майно та оформити спадщину, яка відкрилася після смерті його батька. Однак, у зв`язку з розбіжністю у написанні імені батька та його по батькові у свідоцтві про народження, свідоцтві про смерть та у заповіті, заявник позбавлений можливості довести, що він є сином [PERSON] і саме на його користь складено заповіт. В ході судового розгляду на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що факт, який має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , житель с. Сатрий Мізунь Долинського (теперішнього Калуського) району Івано-Франківської області, який помер [INFO] у с. Старий Мізунь Долинського (теперішнього Калуського) району Івано-Франківської області, є батьком [PERSON] , [INFO] , знайшов своє підтвердження, оскільки вони проживали за однією адресою, в погосподарській книзі та за іншими, наявними в сяльській раді даними, заявник числився, як син [PERSON] , однак у різні періоди ім`я батька, а його побатькові, зазначили по різному: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що і призвело до розбіжностей у документах. Підтверджено в судовому засіданні й факт належності [PERSON] , [INFO] , заповіту, який складений 18.10.2002 секретарем Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області під № 194 від імені [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] . Встановлення даних фактів не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) їх встановлення. Їхнє встановлення необхідне заявнику для оформлення спадкових прав після смерті батька. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її спадкових прав, зважаючи на те, що заявник немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факти родинних відносин та належності заповіту, на основі з`ясованих обставин справи суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимоги її законні, обґрунтовані та доказово підтверджені письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст. 15, 16 ЦК України, ст. 2, 4, 13, 229, 293, 294, 315, 318 ЦПК України,

Outcome: approved