Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Короткий зміст заяви. [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, заінтересована особа Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). В обґрунтування заяви вказав, що в період з 2002 року по 2007 рік його мати - [PERSON] , проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з громадянином [PERSON] , [INFO] . Вони вели спільне господарство, разом дбали про сімейний добробут, піклувалися один про одного. [INFO] від спільного життя в них народився син - [PERSON] . Після його народження [PERSON] зареєструвала його на своє прізвище, тому в актовому записі про його народження записано з її слів та вчинений запис у відповідності ст. 135 СК України. Зі слів матері, відомості про народження на підставі ст. 135 СК України були внесені через те що батько - [PERSON] , в минулому був засуджений і мав судимість і вона не хотіла, щоб цей факт в подальшому міг погано відобразитися в майбутньому на долі сина. Вказав, що з матір`ю та батьком - [PERSON] вони проживали як родина до 2007 року. В 2007 році стосунки між батьками погіршились і [PERSON] з матір`ю переїхали жити до бабусі - [PERSON] , але не зважаючи на те, що батьки разом не проживали, батько постійно приїжджав до сина [PERSON] , дарував йому іграшки. У вересні 2009 року [PERSON] , мати [PERSON] трагічно померла, його опікуном стала бабуся - [PERSON] з якою він проживає і по теперішній час. [INFO] помер [PERSON] . За своє життя [PERSON] визнавав себе батьком [PERSON] та приймав участь у його житті, приїжджав до нього, забирав його до себе на вихідні та святкові дні. Незадовго до своєї смерті батько говорив йому, що бажає визнати [PERSON] своїм сином офіційно, однак через передчасну трагічну смерть не встиг цього зробити. У зв`язку з відсутністю у свідоцтві про народження запису, що [PERSON] є батьком [PERSON] це унеможливлює використання заявником свого права на прийняття спадщини після його смерті. Враховуючи вищевикладене просив встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] громадянина України, уродження міста Запоріжжя. Внести зміни у відомості про батька в актовий запис про народження дитини [PERSON] , [INFO] , складеного 13 травня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя за №516, вказавши батьком дитини громадянина України - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Після внесення зміну відомості про батька в актовий запис про народження [PERSON] залишити прізвище - « [PERSON] ». Процесуальні дії у справі, позиція учасників справи. Ухвалою від 10.08.2022 року відкрито провадження у справі, витребувано від Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON] , [INFO] , із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. У судовому засіданні 28.10.2022 року [PERSON] заяву свою підтримав та просив її задовольнити. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що є матір`ю померлої [PERSON] та бабою [PERSON] ЇЇ донька проживала однією сім`єю з [PERSON] тривалий час без реєстрації шлюбу. В них народився син [PERSON] . [PERSON] завжди опікувався сином і після смерті [PERSON] . Повідомила, що у [PERSON] є ще дві доньки [PERSON] і [PERSON] , яких він повністю забезпечував матеріально, сину обіцяв залишити у спадщину будинок. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що з [PERSON] вона проживала однією сім`єю близько десяти років без реєстрації шлюбу. Чоловік їй завжди розповідав про сина [PERSON] . Давид постійно до них приїжджав, вони також приїжджали до нього. [PERSON] опікувався [PERSON] , брав його на відпочинок, дарував подарунки, купував одяг, продукти. З [PERSON] вони проживали в [ADDRESS]. І в нього і в неї є власне житло. Також їй відомо, що в [PERSON] є ще дві доньки, які також обізнані про те, що в них є молодший брат. [PERSON] помер раптово. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є хрещеною матір`ю заявника, а також дружиною брата матері [PERSON] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] опікувався їх сином [PERSON] , забирав дитини до себе, купував одяг, разом вони відпочивали на морі. У [PERSON] є ще дві сестри, старші доньки [PERSON] . Про брата їм батько повідомляв, вони знайомі з своїм молодшим братом [PERSON] , добре до нього відносяться. [PERSON] завжди казав, що будинок в с. Льовшино належить сину [PERSON] , доньки [PERSON] на цей будинок ніколи не претендували, бо батько їм купив по квартирі. Сам [PERSON] мав свій бізнес, займався садівництвом. Ухвалою від 19.12.2022 року залучено до участі у справі заінтересованих осіб [PERSON] та [PERSON] . Ухвалами Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2023 року витребувано від П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори інформацію щодо заведення спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] [INFO] , та від Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) інформацію щодо актових записів про народження, батьком у яких зазначений [PERSON] , [INFO] . Нормативне обґрунтування. Згідно ст.130 Сімейного кодексу України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до частин першої-третьої статті 128 Сімейного Кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Частиною 3 ст. 128 Сімейного Кодексу України, встановлено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається із роз`яснень, даних в Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON] [INFO] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції від 13.05.2004 року № 151735 матір`ю вказана [PERSON] , а батьком [PERSON] ( а.с. 6). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] вбачається що реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 СК України (за вказівкою матері) (а.с.28-29). [PERSON] [INFO] , помер [INFO] про що свідчить копія свідоцтва про смерть виданого Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ( а.с.8). З розпорядження Запорізької міської ради № 1471 від 29.10.2009 року вбачається, що [PERSON] у зв`язку зі смертю матері дитини [PERSON] призначена опікуном малолітнього онука [PERSON] ( а.с. 7). За інформацією наданою Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі., під час перевірки у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 95). Згідно копії довідки про укладення шлюбу № 1228 виданої Начальником відділу запису актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції ЛНР [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб виданого виконкомом Червонопартизанської міської ради м. Свердловська Луганської області [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . За інформацією наданою П`ятою запорізькою державною нотаріальною конторою спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Висновки суду Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. При цьому визначений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При цьому наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт батьківства. Отже, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 у справі № 761/16799/15-ц. Судом встановлено, що внаслідок смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відповідно до положень ст. 130 СК України встановлення факту батьківства відносно повнолітнього [PERSON] , можливе за рішенням суду на підставі заяви повнолітнього [PERSON] , враховуючи, що запис про батька дитини вчинено згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Метою встановлення факту батьківства є подальше оформлення спадкових прав та внесення змін до актового запису про народження дитини. З матеріалів справи, пояснень заявника, показів свідків, вбачається, що за життя [PERSON] проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] та за цей час у них народився спільний син - [PERSON] [PERSON] визнавав своє батьківство щодо сина [PERSON] , приймав участь у його вихованні, забезпечував матеріальні потреби дитини. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] також підтвердили те, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2002 року по 2007 роки та в них народився спільний син [PERSON] . Після смерті матері батько постійно опікувався сином, любив його. Таким чином, судом установлено, що за життя померлий визнавав своє батьківство щодо [PERSON] [INFO] , тому суд вважає підтвердженим факт батьківства [PERSON] , померлого [INFO] щодо сина [PERSON] [INFO] . Цей факт підтверджується і іншими доказами, зокрема заявами, які містяться в матеріалах справи, старших доньок померлого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] згідно яких, останні повідомляють суд про те, що від батька вони знали, що в них є молодший брат [PERSON] , з яким вони були добре знайомі. З братом спілкувалися, [PERSON] часто бував у батька в гостях. Також їм відомо, що за життя [PERSON] мав намір оформити своє батьківство відносно [PERSON] . Не заперечували проти заяви [PERSON] про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження ( а.с. 60,62). Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до частини першої статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим. Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року у справі №361/2653/15 (провадження № 61-2239св21). Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Аналіз норми статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved