Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.09.2011 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 2917. Після реєстрації шлюбу позивачка отримала прізвище чоловіка - [PERSON] . [INFO] у сторін народилася дочка, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітером Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. 30.09.2022 [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу. Як вказує позивач, починаючи з 17.02.2022 відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання неповнолітньої доньки. Фактично донька перебуває на утриманні матері, з якою проживає. Враховуючи викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 8 000 грн. щомісячно, з індексацією стягнутих сум, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2022 матеріали позову передані на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2022 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.01.2023 витребувано в Головного управління Державної податкової служби у місті Києві інформацію з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми/джерела виплачених [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , доходів та утриманих податків за період з 01.01.2021 по дату надання відповіді. 10.02.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому представник зазначив, що відповідач частково визнає позов та не заперечує щодо сплати аліментів у розмірі 3000 грн. щомісячно, оскільки на даний час проживає за межами України та не має постійного доходу. Окрім цього, з відповідача вже стягуються аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 05.02.2014. Також зазначив, що обставини при яких відповідач не має змоги повноцінно виконувати батьківські обов`язки, з лютого 2022 року штучно створені матір`ю дитини. Щодо суми, яку вказала позивач у позовній заяві, вважає її необґрунтованою та такою що не відповідає реальним витратам на дитину. Враховуючи вищевикладене просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 3000 грн щомісячно. 13.02.2023 на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення відповідача щодо обставин справи, в яких останній звернув увагу суду на обставини які унеможливлюють його участь у вихованні доньки, а також зазначив що визнає позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі 3000 грн. щомісячно. 15.02.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивачки зазначив, що жодних перешкод у спілкуванні з донькою позивачка не чинить, також представник акцентував увагу на суперечливості тверджень відповідача щодо його доходів. 19.02.2023 до суду подано заперечення на відповідь на відзив, де представник відповідача повторно звернув увагу суду на необґрунтованості позовних вимог в частині розміру аліментів. 08.03.2023 на виконання вимог ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 31.01.2023 до суду надійшла відповідь Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, а саме інформація з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми/джерела виплачених доходів [PERSON] . Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні просив задовольнити позов частково, зменшивши розмір аліментів до 3 000 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20.09.2011 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 2917, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] у сторін народилася дочка, [PERSON] (а.с.9). Як установлено у судовому засіданні, неповнолітня [PERSON] проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Звертаючись до суду із позовом позивач зазначала, що відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання неповнолітньої доньки. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Так, відповідач у відзиві на позов посилається на ту обставину, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2014 у справі №755/30267/13-ц постановлено стягнути з нього на користь колишньої дружини аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.11.2013 до повноліття дитини. Виконання рішення триває по теперішній час, відкрито виконавче провадження № АСВП [NUMBER]. У свою чергу матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що на утриманні відповідача є інші діти, щодо яких у нього виникає обов`язок утримання відповідно до закону. Доказів наявності на виконанні виконавчого провадження щодо стягнення з нього аліментів також не надано. Фактично доводи, викладені у відзиві та поясненнях зводяться до незгоди відповідача з діями позивача щодо ненадання можливості спілкування з донькою, що, однак, не є предметом вирішення даного спору. Згідно зі статтями 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обстави, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення аліментів, а також їх розмір. До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Суд аналізуючи матеріали справи, вивчивши порядок утримання дитини та спосіб її життя, при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров`я, матеріальне становище сторін, потребу дитини в одержанні аліментів, вважає розмір аліментів, який заявлений позивачем, завищеним, таким, що не відповідає вимогам розумності та справедливості. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Враховуючи вищевикладені обставини, вік дитини та розмір прожиткового мінімуму на її утримання, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки у розмірі 5 000,00 грн, що відповідає вимогам розумності та справедливості. Суд зауважує, що аліменти на утримання дитини в сумі 5 000 грн. щомісячно будуть достатніми для матеріального забезпечення дитини і відповідають принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку. З вищенаведених положень законодавства суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з 06.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial