Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

06.02.2023 року представник позивача Акціонерного товариства «ЮНЕСК БАНК» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №33.338.0819.ФО_К від 21.08.2019 р. у розмірі 28 019,07 грн., посилаючись на неналежне виконання своїх зобов`язань з боку відповідача. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 21 серпня 2019 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір №33.338.0819.ФО_К відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику кредит в сумі 20618,56 грн. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на 01 червня 2022 р. має заборгованість у розмірі 28019,07 грн, що складається з суми заборгованості за кредитом -12551,85 грн., суми заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями - 15467,22 грн., яку позивач АТ «ЮНЕКС БАНК» просить стягнути з відповідача на його користь, а також судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2023 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито у справі спрощене позовне провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання, відповідач повторно по справі не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав, з заявами про відкладення не звертався. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст. ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Судом встановлено, що 21 серпня 2019 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір №33.338.0819.ФО_К. Відповідно до п.п.1.1,1.4 Кредитного договору зі змінами та доповненнями банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 20 618,56 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі, визначеному Кредитним договором. В порядку й на умовах відповідно до п.п. 2.3,2.4 Кредитного договору та п.п. 3.3,3.4,3.5,3.6,3.8,3.9 Правил, Позичальник зобов`язаний повертати Кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом, та комісію за обслуговування кредиту, щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, зі строком погашення Кредиту - не пізніше 21.08.2022 року. Факт отримання Відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою з особовим рахунком Позичальника. Станом на 01 червня 2022 р. загальна заборгованість [PERSON] перед АТ «ЮНЕКС БАНК» за Кредитним договором №33.338.0819.ФО_К від 21 серпня 2019 року складає 28 019,07 грн, у тому числі: з суми заборгованості за кредитом -12551,85 грн., суми заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями - 15467,22 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно з ст.ст.526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору №33.338.0819.ФО_К від 21 серпня 2019 року, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобов`язань. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку з наведеним з відповідача на користь позивача слід стягнути за кредитним договором №33.338.0819.ФО_К від 21 серпня 2019 року заборгованість в розмірі 28019,07 гривень. При цьому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 684,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved