Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

ПОЗИЦІЯ СТОРІН Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача Оболонської сільської територіальної громади Кременчуцького району Полтавської області про скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 45-ОТГ від 15.12.2020 "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" в частині передачі земельної ділянки з кадастровим номером 5324588800:00:002:0020 до комунальної власності Оболонської ОТГ Кременчуцького району, а також про визнання за позивачем права власності на вказану земельну ділянку у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову вказано, що батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серія НЖ № 950738 був власником земельної ділянки кадастровий номер 5324588800:00:002:0020 у межах Оболонської сільської ради. Приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Л.В.Гусинська постановою від 24.09.2022 відмовила позивачеві у складенні свідоцтва про право на спадщину щодо вказаної земельної ділянки. Підставою для відмови є вказівка у змінах до технічної документації на зміну кадастрового номера земельної ділянки із 5324588800:00:002:0020 на 5324588800:00:002:0061. Зміни до технічної документації не лише змінили кадастровий номер земельної ділянки, а й вказали на її віднесення до комунальної власності відповідача. Тобто земельна ділянка була переведена із земель запасу (невитребувані паї) до комунальної власності відповідача за наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 45-ОТГ від 15.12.2020 "Про\~передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність". З цих підстав позивач не може оформити своє право на спадщину щодо успадкованої земельної ділянки. У справах про захист речових прав не застосовується строк позовної давності. Власник має право витребувати належне йому майно від особи, яка є його останнім набувачем, незалежно від того скільки разів це майно було відчужене до того, як потрапило у володіння останнього набувача. Оспорювання наступних рішень або правочинів щодо майна не є необхідним. Витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав. 21.03.2023 у судовому\~засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Наголосив на безпідставному переданні Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області земельної ділянки батька позивача у комунальну власність відповідача. Відомості про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка є предметом спору, на думку представника позивача, перебувають у відкритому доступі. Позивач у судові засідання не з`являвся, його представник клопотав розглядати справу за відсутності позивача. Відповідач свого представника у судові засідання не направляв, заявою від 08.03.2023 проти задоволення позову не заперечує (а.с. 34). РУХ СПРАВИ, ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ, ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 01.02.2023 суд отримав позовну заяву. 02.02.2023 відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 22.02.2023. 22.02.2023 підготовче судове засідання відкладено на 09.03.2023 за клопотанням представника позивача через зайнятість у іншому судовому засіданні. 09.03.2023 підготовче судове засідання відкладено на 21.03.2023 через неявку у судове засідання всіх учасників справи (їх представників). Відповідач заявою від 08.03.2023 просив розглядати справу без участі свого представника (а.с. 34). 21.03.2023 закрито підготовче судове засідання. Неявка у судове засідання позивача і представника відповідача відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (ділі ЦПК) не перешкоджає розгляду справи по суті. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ\~№ 507385 від 14.10.2009 [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 5324588800:00:002:0020, площею 1,00 га, у межах Худоліївської сільської ради Семенівського району (зараз Оболонської ОТГ Кременчуцького району) Полтавської області (а.с. 7). [PERSON] помер [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 5). [PERSON] є батьком позивача [PERSON] . Останній, наразі, є єдиним спадкоємцем за законом свого батька, який прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини. Спадкова справа на майно померлого [PERSON] заведена приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Л.В.Гусинською за № 34/2021 у нотаріуса, і зареєстрована у Спадковому реєстрі 22.04.2021 за №\~67551837 (а.с. 6). Приватний нотаріус Л.В.Гусинська постановою від 24.09.2022 № 136/02-31 повідомила позивачеві [PERSON] , що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості у ДРРП щодо земельної ділянки кадастровий номер 5324588800:00:002:0020 відсутні. Щодо земельної ділянки кадастровий номер 5324588800:00:002:0061 зареєстровано 14.04.2021 право комунальної власності Оболонської сільської ради (номер запису про право власності 41607270, реєстраційний номер ОНМ 2342324553245). Тому\~нотаріус не може видати позивачеві свідоцтво про на спадщину за законом (а.с. 8). Згідно інформації відділу № 4 управління у Кременчуцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 01.12.2021 № 654/39-21, було видано Витяг з Державного земельного кадастру НВ-5319362942021 від 01.12.2021 на земельну ділянку комунальної власності Оболонської сільської ради, згідно якого кадастровий номер земельної ділянки внесено 5324588800:00:002:0061 згідно внесених змін до технічної документації із землеустрою ДП "Центр ДЗК". Разом з тим, на дану земельну ділянку видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 507385 на [PERSON] , згідно якого кадастровий номер земельної ділянки 5324588800:00:002:0020. Дана земельна ділянка була видалена в архів (а.с. 9). Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 15.12.2020 № 45-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" Оболонській сільській раді Кременчуцького району (Семенівського району) Полтавської області у\~комунальну власність передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 2396,22548 га, які розташовані за межами населених пунктів згідно з актом приймання-передачі. Право власності на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (а.с. 10, 11). Пункт 40 акту приймання-передачі до наказу № 45-ОТГ від 15.12.2020 вказує на земельну ділянку кадастровий номер 5324588800:00:002:0061, площею 1,0001 га, яка передається у комунальну власність Оболонській сільській раді із земель державної власності (а.с. 11). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.12.2021, земельна ділянка з кадастровим номером 5324588800:00:002:0061, площею 1,001 га, відноситься до земель запасу, право власності зареєстроване 31.03.2021 за Оболонською сільською радою (а.с. 12). Отже, належна на праві власності спадкодавцеві [PERSON] земельна ділянка кадастровий номер 5324588800:00:002:0020, була передана 15.12.2020 Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області у комунальну власність відповідача з присвоєнням ділянці іншого кадастрового номера 5324588800:00:002:0061. У такий спосіб [PERSON] був позбавлений своєї власності сторонньою особою (не власником земельної ділянки Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області), а відповідач, відповідно, набув право комунальної власності на земельну ділянку, яка не була земельною ділянкою державної форми власності. Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не є учасником цієї справи. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ ОБҐРУНТУВАННЯ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Положеннями ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК). Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч.\~1\~ст. 83 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК). Питання набуття земельної ділянки у комунальну власність врегульовано, зокрема, Земельним кодексом України (далі ЗК). Так,\~відповідно до\~ч.\~1\~і п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~83\~ЗК землі,\~які належать\~на праві\~власності територіальним\~громадам є\~комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема, землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону. Натомість не учасник справи Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області передав не належну йому земельну ділянку відповідачеві у справі, а відповідач, відповідно, набув право комунальної власності на земельну ділянку, яка не була земельною ділянкою державної власності. Отже передача земельної ділянки-власності спадкодавця [PERSON] у комунальну власність відповідача суперечить закону, а, відтак, виникнення у відповідача права комунальної власності на земельну ділянку є незаконним через протиправність відповідної частини рішення органу державної влади пункту 40 акту приймання-передачі до наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 45-ОТГ від 15.12.2020 "Про\~передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність". Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відтак достатня правова підстава для визнання незаконним та скасування відповідної частини акту приймання-передачі до наказу доведена позивачем і встановлена судом. Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК). Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача. Суд при розгляді справи виходить зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Суд вирішує справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно того відповідача чи відповідачів, які зазначені у позові. Відповідач це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Неналежний відповідач це особа, визначена позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх осіб, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідача і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати відповідне клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства суд не має права здійснити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи або ж залучати до участі у справі іншого відповідача з власної ініціативи. За приписами ст. 51 ЦПК суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №\~2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК, статтею 51 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутності визначеної процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Хоча пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, це не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Відтак суд зазначає, що вирішення першої\~із позовних\~вимог без\~участі у\~справі належного\~відповідача щодо такої вимоги Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, як упорядника наказу "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" від 15.12.2020 № 45-ОТГ, який і є за законом належним відповідачем щодо першої (основної) позовної вимоги у справі, було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідач, і до якої мала б бути пред`явлена перша (основна) позовна вимога щодо передачі земельної ділянки у комунальну власність. Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, у цивільному судочинстві покладається на позивача. Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 188 ЦПК в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Ураховуючи зазначене, за наслідками оцінки усіх наданих судові доказів за своїм внутрішнім переконанням із дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, оцінки належності, допустимості, достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, оцінки як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, ураховуючи наявність у справі основної позовної вимоги немайнового характеру і позовної вимоги майнового характеру, суд робить\~висновок про\~відсутність достатніх\~правових підстав\~для задоволення\~першої (основної)\~позовної вимоги\~через її\~пред`явлення\~до неналежного\~відповідача і,\~як наслідок,\~відсутність достатніх\~правових підстав\~для задоволення\~похідної вимоги відмовляє у задоволенні позову повністю. Позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з іншим позовом до належних відповідачів. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ У справі заявлено 2 позовні вимоги: (1) немайнового характеру щодо частини наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 45-ОТГ від 15.12.2020; (2) майнового характеру щодо визнання права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", ч. 1 ст. 4 і п.п. "1", "2" п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" належна до сплати сума судового збору складає: -(1) із позовної заяви немайнового характеру 1073,60 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2023 року: 0,4 * 2684,00 грн); -(2) із позовної заяви майнового характеру 1073,60 грн (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2023 року: 0,4 * 2684,00 грн). Відомості про нормативну грошову оцінку земельної ділянки судові не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд відмовив у задоволенні обох позовних вимог. Позивач квитанціями від 31.01.2023 і від 02.02.2023 сплатив судовий збір 1053,60 грн і 20,00\~грн, а всього 1073,60 грн (а.с. 16, 19). Отже несплачена позивачем сума судового збору складає 1073,60 грн. Інші 1073,60 грн судового збору покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed