Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

В січні 2023 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. На даний час шлюб розірвано. З 01 вересня 2020 року є студенткою Олександійського педагогічного фахового коледжу ім. В.О. Сухомлинського по спеціальності «початкова освіта», форма навчання денна, термін навчання з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року. Вказує, що мати [PERSON] сплачує кошти за навчання в коледжі та надає кошти на інші потреби, зокрема оплачує проїзд до м. Олександрія Кіровоградської області. Однак, мати [PERSON] не взмозі самостійно утримувати її, так як має на утриманні ще неповнолітнього онука [PERSON] , [INFO] , якому є опікуном. А тому просить стягнути на її утримання з відповідача 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) до завершення навчання в Олександрійському педагогічному фаховому коледжі з 01.09.2020 до завершення навчання. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач про причини неявки суд не повідомила. Відповідач подав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позов визнає. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.\~2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , (позивач по справі), що підтверджується записами даних про батьків у свідоцтві про її народження (а.с. 6). Позивач зареєстрована на проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.7, 11). [INFO] донька [PERSON] досягла повноліття. Згідно з довідкою Олександійського педагогічного фахового коледжу ім. В.О. Сухомлинського №385 від 13 вересня 2022 [PERSON] є студеткою 3 курсу спеціальності «початкова освіта», форма навчання денна, термін навчання з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року (а.с.12). Угоди про сплату аліментів в добровільному порядку сторонами не досягнуто. Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов`язків батьків утримувати повнолітніх доньку (сина) до закінчення навчання. Дані обов`язки регулюються главою 16 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка надала докази того, що дійсно продовжує навчання у навчальному закладі, у зв"язку з чим потребує додаткових фінансових витрат. Відповідач є особою працездатного віку, має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у заявленому позивачкою розмірі, особливих обставин, що підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів не встановлено, позов визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що позивач є повнолітньою, не працює, навчається на денному відділенні коледжу, а тому не має можливості працювати, потребує додаткових фінансових витрат, а відповідач має змогу таку допомогу надавати за відсутності доказів існування особливих обставин, які підлягають врахуванню судом, а також виходячи з обопільності обох батьків нести витрати по утриманню повнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими й підлягають стягненню у заявленому нею розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) батька. Згідно ст. 191 СК України суд ухвалює про присудження аліментів від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 13 січня 2023 року. У силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідачки в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" складає 1073,60 грн. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" (далі -Закон) у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Наведені положення Закону кореспондуються із ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті. За таких обставин, з відповідача на користь держави має бути стягнуто 50 відсотків судового збору у розмірі 536,80 грн, інші 50 відсотків слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved