Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

До суду звернувся представник заявників [PERSON] , [PERSON] адвокат Захаркевич А.В. із заявою у якій просить встановити факт народження дитини чоловічої статі [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] у матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України. Вказати в актовому записі про народження батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Свою заяву обґрунтовує тим, що у заявників, які перебувають у фактичних шлюбних стосунках, шлюб між ними не зареєстрований уповноваженими органами РАЦС України. 27 грудня 2019 року шлюб між ними зареєстрований у м. Севастополь, що знаходиться на окупованій території України. [INFO] в них народилася дитина чоловічої статі [PERSON] в місті Севастополь, яке знаходиться на окупованій території України. Отримати свідоцтво про народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану українського зразку було неможливо, оскільки факт народження відбувався на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичного документу, який відповідав формі визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України. Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтв про народження встановленого законодавством України зразка та подальшого підтвердження громадянства України дитини з реалізацією в подальшому дитиною всіх її прав та свобод як громадянина України. Заявники [PERSON] , [PERSON] та представник заявників адвокат Захаркевич А.В. до судового засідання не з`явились, однак повідомили суд про можливість розгляду справи за їх відсутністю. Заяву підтримують цілком. Представник заінтересованої особи від Баришівської ВДРАЦС у Броварському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) до судового засідання не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутністю вимоги викладені у заяві визнає. Не заперечує проти задоволення заяви. В письмовому повідомленні було вказано, що проведена перевірка за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, фактів державної реєстрації народження відносно заявник не виявлено. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги представника заявників [PERSON] , [PERSON] адвоката Захаркевич А.В. є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав: Як слід з копії паспорту серії [NUMBER] виданого 23 листопада 2006 року Алуштинським МВ ГУМВС України в АР Крим, заявник [PERSON] є громадянкою України, зареєстрована за адресою: в [ADDRESS] . (а.с.5-6) Як слід з копії паспорту серії [NUMBER] виданого 02 квітня 2004 року Ленінським РВ УМВС України в місті Севастополь Автономної Республіки Криму, заявник [PERSON] є громадянином України, зареєстрований за адресою [ADDRESS] .(а.с.8-9) Згідно копії свідоцтва про шлюб заявники[PERSON] як громадянка Російської Федерації зареєстровала шлюб 27 грудня 2019 року з [PERSON] у так званому відділі запису актів цивільного стану Ленінського району міста Севастополь Управління ЗАЦС міста Севастополя, актовий запис №120199920000401252004 після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . (а.с.11) Згідно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 квітня 2021року, актовий запис № 110219920000400300000, яке видане на окупованій території так званим відділом запису актів цивільного стану Ленінського району міста Севастополь Управління ЗАЦС у місті Севастополь у заявників як громадян Російської Федерації,[INFO] у м. Севастополь народився син [PERSON] .(а.с.12) Як слід з виписного епікризу пологового будинку у заявника [PERSON] , [INFO] народилась дитина чоловічої статі вагою 3150, довжиною 50 см. (а.с.13) Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. З ч. 1 ст. 317 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Правовий режим тимчасового окупованої території визначає Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно зі ст. 3 цього Закону визначено межі тимчасово окупованої території: сухопутна територія АР Крим та м. Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; повітряний простір над вищезазначеними територіями. Відповідно до ст. 1 Закону тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Суд враховує, що місто Севастополь станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України і входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявників можливості зареєструвати факт народження дитини у встановленому Законом порядку. Згідно ч.1 ст.144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх спілкування. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Встановлення факту народження дитини необхідне заявникам для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану згідно вимог діючого законодавства України та отримання свідоцтва про народження дитини. Як слід з ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Стаття 5 Закону України «Про громадянство України» вказує на те, що документами, що підтверджують громадянство України, є:1) паспорт громадянина України;3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон;4) тимчасове посвідчення громадянина України;6) дипломатичний паспорт;7) службовий паспорт;8) посвідчення особи моряка;9) посвідчення члена екіпажу;10) посвідчення особи на повернення в Україну. Стаття 6 Закону України «Про громадянство України» вказує на те, що громадянство України набувається:1) за народженням;2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства;4) внаслідок поновлення у громадянстві;5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в заклад охорони здоров`я, заклад освіти або інший дитячий заклад, у дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю;7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки;8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини;9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства;10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України. Стаття 7. Закону України «Про громадянство України» вказує на те, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. За ст.17 Закон України «Про громадянство України» слід, що громадянство припиняється:1) внаслідок виходу з громадянства України;2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України. За ст. 18 Закону України «Про громадянство України» слід, що громадянин України, який відповідно до чинного законодавства України є таким, що постійно проживає за кордоном, може вийти з громадянства України за його клопотанням. За ст.19 Закону України «Про громадянство України» слід, що підставами для втрати громадянства України є:1) добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття. Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто. За ч.1 Постанови Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» слід, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. За ч.8 Постанови Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25-і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. За ч.25 Постанови Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» слід, що Посадові особи та громадяни, винні в порушенні вимог цього Положення, притягуються до відповідальності згідно із законодавством України. Отже з наведеного слід, що заявники мають громадянство України про, що посвідчує паспорт. До органу який відповідає про вихід з громадянства жоден з заявників не звертався, паспорта свої не здавали. Не вклейка фотокарток у паспорт не обмежує термін дії паспорта а тягне адміністративну відповідальність. Паспорт з порушеними вимогами Постанови Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України» не є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України. Однак посвідчує людину як громадянина України. Згідно ст. 4 Конституцій України слід, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Як слід з п.1ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянства» від 18 січня 2001 року, що Законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: 1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України; Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про громадянства» від 18 січня 2001 року Особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Отже заявники не втратили громадянства України не зважаючи на те, що в свідоцтві про народження яке видали державні органи Російської Федерації, існуючих на окупованої території України як Автономна Республіка Крим мається запис, що батьки є громадянами Російської Федерації а їх дитину на момент народження, слід вважати громадянином України . Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованої території України» слід, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану. Окрім, того суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. З таких підстав суд оцінює надане свідоцтво про народження дитини та обмінну картку пологового будинку як доказ який містить інформацію, щодо предмету доказування на підставі якого можливо встановити наявність факту народження дитини чоловічої статі, незважаючи на те, що документи не відповідає належній формі. Отже заявниками та їх представником було доведено, що вони є громадянами України знаходяться не в шлюбі який не зареєстрований на території України, від якого мають малолітню дитину чоловічої статі, народженої на тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим Україна, з таких підстав вимоги представника заявників законні та підлягають задоволенню. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved