Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про зміну способу стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 700 гривень, присуджених рішенням суду від 23 березня 2014 року, на 1/4 частки його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня вступу рішення в законну силу. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що на час звернення до суду такий розмір аліментів є недостатнім для утримання сина, внаслідок чого погіршується як її матеріальне становище, так і матеріальне забезпечення потреб дитини. Спільний син сторін є дитиною з інвалідністю. З часу присудження аліментів дитина подорослішала і потребує додаткових витрат на лікування, одяг та інших речей, необхідних для її розвитку. Оскільки відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини на кожного з батьків однакова, то витрати на забезпечення умов життя дитини також мають бути однаковими. Відповідач є працездатною особою і має можливість та зобов`язаний як батько приймати участь в належному матеріальному утриманні сина. Вважає наявними підстави для збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини шляхом зміни способу їх стягнення із твердої грошової суми на частку від доходу відповідача. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 14 лютого 2023 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення копію ухвали і примірник матеріалів позову матір відповідача отримала за довіреністю 21 лютого 2023 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 14 лютого 2023 року з додатковим врахуванням вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК України в редакції Закону України від 30 березня 2020 року №\~540-ХІ, а також Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28 листопада 2013 року №\~958, відповідач відзиву на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. У сторін є спільний син [PERSON] , [INFO] , що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно із рішенням Любомльського районного суду від 23 грудня 2014 року з відповідача в користь позивача на утримання їх сина [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 17 листопада 2014 року і до його повноліття. Довідкою Головненської селищної ради Ковельського району Волинської області від 02 грудня 2022 року № 1120 стверджено, що син сторін [PERSON] проживає разом із матір`ю, позивачем [PERSON] , по [ADDRESS] . Син сторін [PERSON] є особою з інвалідністю, що стверджено посвідченням серії [NUMBER] ; регулярно перебуває на амбулаторному лікуванні та потребує щорічного реабілітаційного лікування, що вбачається з виписок із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] . Позивач перебуває на обліку у відділенні № 1 міста Любомль УСЗН Ковельської РДА і отримує соціальну допомогу на дитину з інвалідністю та надбавку за догляд за дитиною з інвалідністю [PERSON] , що вбачається з довідки управління від 20 грудня 2022 року. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з таких підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2023 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 гривень. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, а також погіршення чи поліпшення їх здоров`я. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У позовній заяві як на підстави збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів позивач посилається на свій статус непрацевлаштованої особи, на збільшення витрат на утримання неповнолітньої дитини, необхідність у її лікуванні та оздоровленні та спроможність відповідача сплачувати аліменти з огляду на його працездатність. Разом з тим вказані обставини позивачем лише самі по собі не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №\~632/580/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №\~682/3112/18. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Із наведено слідує, що розмір стягуваних відповідачем аліментів на сина сторін [PERSON] під час примусового виконання судового рішення має відповідати мінімальному гарантованому розміру, який на цей час становить 2833 гривень. У позові представник позивача зазначила, що необхідністю збільшення розміру присуджених аліментів є також те, що син сторін потребує реабілітаційного, санаторного лікування. Проте, як вбачається зі змісту рішення суду від 23 грудня 2014 року, ця обставина судом була врахована при визначенні розміру аліментів, тому не є такою, що виникла після присудження аліментів, яка б мала правове значення у даних спірних правовідносинах. При цьому в разі суттєвих витрат на лікування сина позивач не позбавлена права заявити вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, обумовлених його лікуванням. Відсутність у позивача офіційного доходу не звільняє її від передбаченого ст.180 СК України обов`язку по утриманню дитини і не може бути визнана підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів. Сам же по собі факт, що відповідач є працездатною особою не є підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів, а доказів про покращення його матеріального стану до позову не додано. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позивач не довела погіршення її матеріального становища або поліпшення становища відповідача як платника аліментів, які б давали підстави для збільшення розміру аліментів. За викладених обставин підстав для застосування положень ст.192 СК України відсутні, через що у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Outcome: dismissed