Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

20.03.2023 року заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, згідно якої просила суд встановити факт народження дитини - [PERSON] , [INFO] , в смт Біловодськ Старобільського району Луганської області, Україна, матір`ю якого є громадянка України: [PERSON] , [INFO] , батьком є громадянин України - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що вона є громадянкою України, з 30.01.2021 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , який є громадянином України, зареєстрованому Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про що складено відповідний актовий запис №07. Від вказаного шлюбу [INFO] в смт Біловодськ Старобільського району Луганської області Україна заявниця народила дитину чоловічої статі - [PERSON] , про що отримала медичне свідоцтво про народження №156 від 19.07.2022 року, видане ДУ «Старобільске ТМО». 03.08.2022 року, у зв`язку з виниклою необхідністю, заявниця звернулася до відділу РАГС, розташованого на окупованій території, та 03.08.2022 року їй відділом запису актів цивільного стану Біловодського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської області було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №35. Вважає, що свідоцтво про народження її дитини, видане окупаційною владою на тимчасово окупованій території Луганської області, не є підставою для здійснення реєстрації народження відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану, а тому була змушена звернутися до суду з відповідною заявою, оскільки законодавством не визначено іншого порядку встановлення цього факту. Ухвалою суду від 21.03.2023 року справу призначено до розгляду. У судове засідання призначене на 21.03.2023 року [PERSON] не з`явилася, в прохальній частині заяви справу просила розглядати за її відсутністю. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надали повідомлення, в якому зазначили, що заперечень відносно вимог заявника не мають, справу просили розглядати за відсутністю представника Відділу, залишили вирішення справи на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII визначені наступні положення: - тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року (ч.ч. 1 і 2 ст.1); - для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими Кабінетом Міністрів України (п.3 ч.1 ст.3); - будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.ч.2 і 3 ст.9). Виходячи з наведених положень, свідоцтво про народження дитини заявника, видане окупаційною владою на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, є недійсним і не створює правових наслідків. Правовідносини, що виникли у зв`язку з народженням дитини заявника врегульовані наступними положеннями Сімейного кодексу України: - дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (ч.1 ст.122); - якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (ч.1 ст.133); - батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов`язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.1 ст.144); - реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові (ч.3 ст.144); - прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. (ч.1 ст.145); - ім`я дитини визначається за згодою батьків. (ч.1 ст.146); - по батькові дитини визначається за іменем батька (ч.1 ст.147). Частинами 1-3 статті 49 Цивільного кодексу України встановлено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Пунктом 3 глави «1. Державна реєстрація народження фізичної особи та її походження» розділу «III. Державна реєстрація окремих актів цивільного стану» Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 р. № 3307/5, визначено, що державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. Пункт 2 «б» цієї глави передбачає, що підставою для проведення державної реєстрації народження є, зокрема, і медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о). Зазначено, що при відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою. Частиною 1 статті 317 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Судом встановлено, що [PERSON] є громадянкою України відповідно до паспорту громадянина України № [NUMBER] , виданого 23.02.2021 року органом №4444. У цьому паспорті зазначено про надання заявнику реєстраційного номеру облікової картки платника податків [NUMBER] . Згідно Довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру №759931-2021, сформованої 01.07.2021 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Заявниця з 30.01.2021 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 30.01.2021 року Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про що складено відповідний актовий запис №07 Заінтересована особа - [PERSON] , [INFO] , є громадянином України відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Біловодським РВ УМВС України в Луганській області 04.05.2007 року, РНОКПП [NUMBER] . Заявниця, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, з [PERSON] , народила дитину - [PERSON] , [INFO] , в смт Біловодськ Старобільського району Луганської області, згідно медичного свідоцтва про народження №156, виданого 19.07.2022 року ДУ «Старобільске ТМО», та свідоцтва серії [NUMBER] про народження від 03.08.2022 року, виданого відділом запису актів цивільного стану Біловодського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської області, актовий №35, що знаходяться на території непідконтрольній державній владі України. Однак вказані свідоцтва, відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. Батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [INFO] . Луганську область визначено тимчасово окупованою територією, відповідно до ст.1 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. При цьому суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), які, ґрунтуються на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case). Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр 5 проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Виходячи з наведених положень, свідоцтво про народження дитини заявника, видане окупаційною владою на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків. Виходячи з наведених норм закону, батьками дитини є заявниця та її чоловік заінтересована особа [PERSON] , які за взаємною згодою визначили ім`я дитини [PERSON] , а тому реєстрація його народження проводиться як [PERSON] . З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якою є син заявниці, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення вимог заявника про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянину України свідоцтво про народження, батьками якої є громадяни України, виданого державним органом України. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України - дитини [PERSON] , чоловічої статті, який народився [INFO] у смт Біловодськ Старобільського району Луганської області. Згідно п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» в редакції Закону № 2345-IX від 01.07.2022 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення факту народження або смерті, поданих у зв`язку із воєнним станом, надзвичайним станом, збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України. Згідно пункту 8 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved