Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Позивач 16.11.2022 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати [PERSON] батьком [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що з 1983 року позивач проживає разом з [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка, у 1993 році уклали шлюб. [INFO] від [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON] . Оскільки позивач з відповідачем на момент народження доньки не перебували у шлюбі, у актовому записі про народження дитини вказано в графі «батько» - « [PERSON] ». З 1983 року по теперішній час сторони проживають однією сім`єю. Після народження доньки відповідач виконував свої батьківські обов`язки належним чином протягом усього строку сумісного проживання. Оскільки працівниками ДРАЦС було відмовлено позивачу у задоволені спільної заяви позивача та відповідача про визнання батьківства, обґрунтовуючи свою відмову тим, що дитина вже повнолітня, тому позивачу було рекомендовано звернутись до суду, [PERSON] звернулась до суду з даним позовом з метою реалізації у майбутньому права доньки на спадкування. 12.12.2022 ухвалою суду у справі відкрито провадження визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 25.01.2023 року відповідач [PERSON] надав заяву, в якій визнав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. 28.02.2023 року до суду надійшли письмові пояснення [PERSON] , яка зазначила, що є близьким родичем позивача. Зазначила, є свідком того, що сторони проживали разом тривалий час та виховували доньку [PERSON] 07.03.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Третя особа [PERSON] просила проводити розгляд справи без її участі за наявними у справі доказами. Представник Малиновського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у содове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , про що 08.08.1984 року Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №1200, та 04.10.2022 року (повторно) Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було видано свідоцтво про народження. Батьками дитини записані: батько: [PERSON] , мати: [PERSON] (а.с.15). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00037175931, у актовому записі № 1200 про народження [PERSON] батьком зазначено [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 135 СК (за вказівкою матері). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 16.01.2014 року (повторно), між [PERSON] та [PERSON] 08.11.2008 року зареєстровано шлюб, актовий запис №1041. Прізвище дружини змінилось на « [PERSON] ». Згідно довідки про зареєстрованих осіб у житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані з 2006 року наступні особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . До матеріалів справи долучено фотокартки на підтвердження того, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали разом, та [PERSON] піклувався про [PERSON] з народження. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», з метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства про визнання або оспорювання батьківства, материнства та стягнення аліментів, суди повинні звернути увагу на те, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК. При розгляді справ названих категорій суди мають ураховувати, що відповідно до п. 2 Розділу VII Прикінцеві положення" СК норми законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 р., за винятком норм розділу V "Акти громадянського стану" Кодексу про шлюб та сім'ю України, які зберігають чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону. Положення статті 51 КпШС України визначали, що взаємні права та обов`язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому у встановленому законом порядку. Діюче на час народження у [PERSON] доньки [PERSON] законодавство передбачало: -визначення походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі (ст.52 КпШС); -встановлення походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі (ст.53 КпШС). Оскільки на час народження [INFO] доньки [PERSON] не перебувала в шлюбі, то походження народженої нею дитини підлягало встановленню на підставі статті 53 КпШС України, а запис про батьків в книзі записів народжень підлягав проведенню на підставі ч. 2 ст.55 КпШС України, тобто, якщо немає рішення суду та спільної заяви батьків, прізвище батька зазначалось як у матері, а ім`я, по батькові та національність батька записувались за вказівкою матері. Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з нормами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем на підтвердження своїх вимог надано до суду письмові докази, довідка з місця проживання сім`ї, сімейні фотокартки, показання близького родича, яка є свідком спільного проживання [PERSON] та [PERSON] Верховний Суд в своїй постанові від 15.04.2021 у справі №361/2653/15-ц вказав, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи питання про внесення змін до актового запису про народження дитини, суд зазначає наступне. Пунктом 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 за № 96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Згідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.п. 2.16.4 п. 2.16 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5 - на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Таким чином, враховуючи доведеність обставин, викладених у позовній заяві, а також визнання позову [PERSON] , суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати [PERSON] батьком [PERSON] .

Outcome: approved