Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У лютому 2022 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] до ТОВ «Мостобудівельний загін 112». В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 11.07.2006 року прийнятий на роботу до ВАТ «Мостобуд» Мостобудівельний загін № 112., яке перейменоване на ДП ПАТ «Мостобуд» Мостозагін №112. ДП ПАТ «Мостобуд» Мостозагін №112 реорганізоване шляхом перетворення в ТОВ «Мостобудівельний загін 112». На підставі наказу №117-к від 29.09.2017 року позивач звільнений за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП. Але, [PERSON] після звільнення не отримав нараховану заробітну плату за період з січня 2011 року по вересень 2017 року, що разом становить 86, 227,87 гривень. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2021 року стягнуто із відповідача 86 227, 87 грн. Вказане рішення набрало законної сили, однак заробітна плата не виплачена. За таких обставин, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 373 891, 80 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 30 757, 48 грн., та судові витрати, що складаються із витрат на правничу допомогу в розмірі 168 859, 71 грн., та судовий збір в розмірі 4 046, 50 грн. Заперечення відповідача 21 лютого 2023 року до суду надійшов відзив відповідача, представник заперечує проти позову з наступних підстав: розрахунок середнього заробітку, здійснений позивачем, протирічить вимогам постанови КМУ від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Так, зокрема п.2 розділу II Порядку передбачає, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Враховуючи те, що позивач звільнився 30.09.2017 (місяць в якому відбувається подія, з якою пов`язана виплата), то розрахунок потрібно робити, виходячи із виплат за серпень 2017 року та березень 2017 року, а не за серпень, вересень 2017 року, як це помилково зробив [PERSON] . З огляду на те, що розрахунок середнього заробітку позивачу протирічить вимогам Порядку, відповідач надає довідку про доходи (середній заробіток), з яких вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача становить 145,45 грн. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить: 145,45 (середньоденна заробітна плата) х 126 (кількість робочих днів (за 6 місяців)=18 326,70 грн. Тобто, з врахуванням вимог ст. 117 КЗпП України середній заробіток [PERSON] за затримку розрахунку при звільненні складає 18 326,70 гри., а не 373 891,80 грн. Враховуючи викладене, позивач просить зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку з 373 891,80 грн заявлених позивачем, до 18 326.70 грн., та зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 2 000 грн. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2022 року позов задоволено. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2023 року вищевказане заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області скасовано і призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, місце та час повідомлений належним чином. До початку судового засідання позивач подав заяву, в якій позов просив задовольнити у повному обсязі, розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача Салашна Л.М. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вказала, що сума компенсації є завищеною, а сума витрат на правову допомогу є неспівмірною, просила зменшити до 2000 грн. Обставини справи, що встановлені судом 11 липня 2006 року позивач прийнятий на посаду електрика 5 розряду до дочірнього підприємства ПАТ "Мостобуд" Мостобудівельного загону № 112 на підставі наказу № 234-к від 11 липня 2006 року, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці. 29 квітня 2010 року ДП ВАТ "Мостобуд" Мостозагін № 112 перейменоване в ДП ПАТ "Мостобуд" Мостозагін № 112 на підставі наказу № 75/1-к від 29.04.2010. 25 травня 2011 року ДП ПАТ "Мостобуд" Мостозагін № 112 реорганізоване шляхомперетворення в ТОВ "Мостобудівельний загін № 112" на підставі наказу № 66-п від 25.05.2011. 30 вересня 2017 року [PERSON] звільнений за угодою сторін на підставі наказу № 117-к від 29 вересня 2017 року, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2021 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін 112» про стягнення заборгованості по заробітній платі - задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін 112» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 86 227 (вісімдесят шість тисяч двісті двадцять сім) гривень 87 копійок (сума визначена без відрахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів). Постановою Київського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2021 року залишено без змін. 26 січня 2022 [PERSON] звернувся до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегул І.І. із заявою про примусове виконання судового рішення. Із реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування видно, що [PERSON] мав такі доходи за роки для пенсії: 1999 рік - 1 670, 45 грн., 2000 рік - 1 606, 60 грн., 2001 рік - 1 965, 59 грн., 2002 рік - 2 428, 90 грн., 2003 рік - 1 362, 76 грн., 2004 рік - 1 991, 86 грн., 2005 рік - 2 475, 66 грн., 2006 - 9 882, 51 грн., 2007 рік - 19 521, 40 грн., 2008 рік - 23 753, 40 грн., 2009 рік - 13 632, 83 грн., 2010 рік - 15 591, 66 грн., 2011 рік - 19 739, 17 грн., 2012 рік - 19 385, 40 грн., 2013 рік - 24 011, 38 грн., 2014 рік - 3 853, 76 грн., 2016 рік - 1 388, 16 грн., 2017 рік - 17 950, 00 грн., 2018 рік - 24 765, 13 грн., 2019 рік - 64 944, 28 грн., 2020 рік - 20 243, 58 грн. Відповідно до довідки ТОВ «Мостобудівельний загін № 112» № 436 від 07.12.2022р. про доходи (середній заробіток) [PERSON] - його середньоденна заробітна плата становить 145,45 грн. Установлено, що кількість робочих днів за період із 01.10.2017 року по 03.02.2022 року становить 1090 робочих днів. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника звільненому працівникові належних йому сум, підприємство зобов`язано виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Вирішуючи питання щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд приходить до таких висновків. Відповідно до вимог постанови КМУ від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», зокрема п.2 розділу II, визначено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Пункт 4 розділу III Порядку обчислення середньої заробітної плати визначає, що при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку). Із розрахункового листа [PERSON] встановлено, що за серпень 2017 року йому нараховано 3200 грн заробітної плати, і за березень 2017 року - 3200 гривень. Отже, розрахунок відповідача, наведений у довідці ТОВ «Мостобудівельний загін № 112» № 436 від 07.12.2022 про доходи (середній заробіток) [PERSON] є правильний, тому середньоденна заробітна плата позивача становить 145,45 грн. Кількість робочих днів за період із 01.10.2017 року по 03.02.2022 року становить 1090 робочих днів, тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить: 145,45 грн * 1090 днів= 158 050 гривень Разом з тим, відповідач просив зменшити суму компенсації, посилаючись на неспівмірність такої компенсації. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2019р. у справі № 761/9584/15-ц відступила від попередніх правових висновків Верховного Суду України, визначивши, що суд,

Outcome: partial