Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальника, стягнення аліментів на утримання дітей, треті особи - [PERSON] , Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що вони є рідними дітьми відповідача. Шлюб між батьками було розірвано 09.06.2009 року. У відповідності до копії рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровське області від 15.09.2021 року, яке набрало законної сили, маті позивачів [PERSON] , позбавлена батьківських прав відносно інших її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Опікуном малолітніх [PERSON] та [PERSON] , призначено бабусю позивачів [PERSON] . Майже від самого народження позивачів відповідач ніяким чином не піклується про них, як про дітей, не проявляв заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров'я, фізичним і духовним розвитком, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечував необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливав на фізичний розвиток позивачів як на складову виховання; не спілкується з дітьми; не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання позивачами належної освіти, що в підсумку створює умови, які шкодять інтересам позивачів, як дітей. Відповідач покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні позивачів. Окрім цього, відповідач схильний до вживання спиртних напоїв та розгульного, антисуспільного способу життя. У зв`язку з цим, позивачі письмово звернулася до служби у справах дітей Управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області з заявою щодо складання висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно них. Позивачі просили суд позбавити відповідача батьківських прав, встановити піклування над неповнолітніми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , призначити піклувальником їх бабу [PERSON] . Стягнути з відповідача на її користь на їх утримання 1/3 частину з усіх видів доходу (заробітку) відповідача. Ухвалою від 05.09.2022 року позовна заява була залишена без руху. 12.09.2022 року позивачами подана заява на виконання ухвали. Ухвалою Вільногірського міського суд Дніпропетровської області від 02.11.2022 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачу за зареєстрованим місцем проживання. У визначений в ухвалі строк відповідачем відзив не подано. Ухвалою Вільногірського міського суд Дніпропетровської області від 02.12.2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Вільногірського міського суд Дніпропетровської області від 13.03.2023 року позивачів звільнено від сплати судового збору. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, оскільки відповідач не приділяє їм достатньо уваги, не виконує свої батьківськи обов'язки. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнить позов. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Пояснила, що між сторонами склалась така ситуація, що батько та його діти віддалилися і це обурює дітей, вони не проживають разом, усі проблеми діти звикли вирішувати за допомогою бабусі, а не батька. Відповідач має невеликий дохід з якого добровільно сплачує аліменти, але це не великі суми, звичайно якщо позивачі набудуть статусу дітей, які позбавлені батьківського піклування, то будуть отримувати від держави допомогу у значно більшому розмірі ніж їм зараз надає відповідач. Суд, вислухавши позивачів, відповідача, третіх осіб, дослідивши письмові матеріали справи та, з урахуванням положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно положень якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копій свідоцтв про народження серія [NUMBER] та [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , їх батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8, 11). Відповідно до копії виписки з рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09.06.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 13). Відповідно до копії рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15.09.2021 року, [PERSON] , мати позивачів позбавлена батьківських прав відносно інших її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 14-18). З характеристик позивачів за місцем навчання вбачається, що всі обов`язки замість батьків виконує [PERSON] (бабуся) (а.с. 19, 20). Відповідно до заяв [PERSON] та [PERSON] до служби у справах дітей Управління соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 26.04.2022 року щодо складання висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав (а.с. 21-24). [PERSON] отримує пенсію за віком, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 66). Згідно копії договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 29.07.2021 року [PERSON] є наймачем квартири у м. Вільногірську Дніпропетровської області за адресою: [ADDRESS] (а.с. 67). Стан її здоров`я задовільний, що вбачається з висновку про стан здоров`я заявника (а.с. 68). [PERSON] станом на 25.08.2022 року до кримінальної відповідальності не притягувалась, незнятої та непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 69). Згідно актів обстеження умов проживання від 02.11.2022 року № 104, 18.05.2022 № 36, для виховання дітей створені необхідні умови (а.с. 70, 71). Згідно копій квитанцій [PERSON] переводив на ім`я [PERSON] (бабусі позивачів з якою вони проживають) 31.06.2022 року, 01.07.2022 року, 15.07.2022 року, 05.08.2022 року, 15.08.2022 року, 16.09.2022 року по 1507,54 грн. кожного разу, 16.05.2022 року, 16.06.2022 року, 01.06.2022 року по 1508,00 грн. кожного разу, 16.05.2022 року, 16.06.2022 року, 01.06.2022 року, 29.04.2022 року, 15.04.2022 року, він перевів по 1508,00 грн. кожного разу, 01.04.2022 року - 1006 грн., 25.02.2022 року, 16.02.2022 року він переводив 1507,54 грн. кожного разу, а 15.03.2022 року - 1000 грн. (а.с. 72-77). З позовом до [PERSON] [PERSON] , [PERSON] звернулись у вересні 2022 року, тобто відповідач добровільно перераховував кошти на утримання своїх дітей як до, так і після подання ними позовної заяви. Направлення відповідачем та отримання коштів на утримання дітей бабусею позивачів сторонами не заперечувалось. Згідно довідки про доходи [PERSON] за період з 01.09.2021 року по 31.08.2022 року йому нараховано дохід в сумі 111725,00 грн. без урахування податків та обов`язкових платежів, що в середньому на місяць складає 9310,42 грн. без урахування податків та обов`язкових платежів (а.с. 78). [PERSON] за місцем роботи характеризується позитивно, працює у ПП «ТУТ» з 02.10.2017 року теслярем, після набуття інвалідності переведений на цьому ж підприємстві комірником (а.с. 79). 25.08.2022 року [PERSON] отримав попередження від Служби у справах дітей про відповідальність щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання, навчання дітей (а.с. 80). 06.04.2021 року [PERSON] подав заяву про те, що він не заперечує проти проживання його дітей [PERSON] , [PERSON] з бабусею [PERSON] , оскільки це відповідає бажанням дітей, зобов`язався сплачувати аліменти на утримання синів, зобов`язався брати участь у вихованні [PERSON] та [PERSON] вирішувати усі важливі питання у їх житті (а.с. 81). Згідно рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 15.03.2023 року за № 118/0/7-23, згідно якого уповноважений орган вважає недоцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] . Але визнано можливим призначення [PERSON] їх піклувальником над неповнолітніми (а.с. 86, 87). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою при ухиленні батьків від виконання батьківських обов`язків, взявши до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 15.03.2023 року, вважає, що немає необхідності у позбавленні батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зокрема, з тих підстав, що батько вживає певні заходи з метою захисту прав [PERSON] та [PERSON] , зокрема надавав допомогу у підготовці позову про позбавлення батьківських прав матері дітей, брав участь у судових засіданнях. На утримання синів добровільно щомісячно перераховує кошти. Він робить спроби налагодити стосунки з синами, з метою отримання допомоги у налагодженні стосунків з ними звернувся до Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. В процесі судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що [PERSON] не цікавиться успіхами дітей у навчанні, дійсно рідко спілкується з ними, вони проживають окремо і діти також не хочуть спілкуватись з батьком, оскільки внаслідок тривалого окремого проживання не мають у цьому потреби. Слід зазначити, що при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи не встановлено. Позивачі в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, послалися на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, пов`язаних з вихованням, не надає їм матеріальної допомоги, що спростовується висновком виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] та матеріалами справи. Таким чином, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові та наданих в судовому засіданні пояснень позивачів щодо негативної характеристики відповідача, оскільки вона не найшла своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача, не забезпечуватиме інтересів самих дітей, є не доцільним, і застосування такого крайнього заходу впливу на особу за обставин, що склались, застосовувати не можна, але врахувавши конкретні обставини справи, вважає за необхідне попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання своїх неповнолітніх синів [PERSON] , [PERSON] , поклавши на Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Оскільки в задоволенні позову в цій частині відмовлено, тому суд вважає за необхідне відмовити в призначенні [PERSON] піклувальником над неповнолітніми позивачами, а також не маючи можливості вийти за межі позовних вимоги, - відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь третьої особи [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [PERSON] . З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України оскільки позивачі судом звільнені від сплати судового збору, а у задоволенні позову відмовлено, тому судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed