Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

24 листопада 2022 року [PERSON] , звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. Заяву мотивує тим, що він - [PERSON] [INFO] , уродженець с. Красноармійське, Новоазовського району, Донецької області. З народження був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де фактично проживав до 2014 року. У період з 10.04.1997 року по 28.10.1999 року відбував кримінальне покарання на території Російської Федерації (ВК №17/6), що підтверджується довідкою № 026450 від 28.10.1999 року про звільнення. Після першої фази військового вторгнення Російської Федерації на територію України, тобто у 2014 році, був вимушений переїхати до м. Кам`янське, Дніпропетровської області, де фактично проживає по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, протягом 2014-2018 років був стрільцем 14-ї РС добровольчого українського корпусу «Правий сектор», тобто брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Між тим, у серпні 2019 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська притягався до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 181 КУпАП у справі №208/5340/19. Наразі паспорт громадянина України, який був виданий Заявнику на підставі паспорта громадянина Української PCP [NUMBER] , виданим ОВД Новоазовського району Донецької області від 21.08.1990 року, є втраченим. Будь-яких інших документів, які ідентифікують особу Заявника, немає. Зібрати будь-які документи, які можуть ідентифікувати особу Заявника (довідки з місця навчання, роботи, проживання, тощо) останній не мав можливості, оскільки всі вони знаходяться на тимчасово окупованій території України (с. Красноармійське, Новоазовського району, Донецької області), що унеможливлює як надсилання відповідних інформаційних запитів до органів державної влади з метою отримання необхідних відомостей та інформації для отримання в подальшому паспорта громадянина України, так і отримання таких відомостей або інформації. Також заявник зазначає, що з моменту народження він постійно та безвиїзно проживає на території України. Між тим, 21.08.1990 року він отримав паспорт громадянина Української РСР [NUMBER] , виданим ОВД Новоазовського району Донецької області від 21.08.1990 року, який наразі є втраченим, однак до теперішнього часу з різних причин заявник не може отримати паспорт громадянина України. Так, у грудні 2021 року заявник звертався до Південного відділу у місті Кам`янське ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, а в літку 2022 року до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області щодо отримання паспорту громадянина України, проте, у результаті перевірки йому було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України. З огляду на те, що з 04.02.1971 року і по теперішній час заявник безвиїзно проживав на території України, та з метою отримання паспорта громадянина України, був вимушений звернутись до суду з даним позовом. Представник заінтересованої особи - Південний відділ у місті Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області надали до суду письмові пояснення, в яких просять відмовити у задоволенні заяви у зв`язку з тим, що в заявника відсутні будь-які документи, що підтверджують факт проживання останнього на території України. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Мішина Ю.І. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви. Взявши до уваги позицію заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Красноармійське, Новоазовського району, Донецької області, що підтверджується Довідкою міністерства юстиції Російської Федерації серії ЖН № 026450 від 28.10.1999 року (арк.с. 8), в якій також зазначено, що [PERSON] був засуджений 10.04.1997 року Пятигорським міським судом Ставропольського краю за ст. 161 ч.2 п "а, в, д" КК РФ до 3-х років 6 місяців позбавлення волі. На підставі Постанови Курського районного суду від 25.10.1999 року на підставі ст.79 КК РФ звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 9 місяців 5 днів. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.12.2022 року у справі № 207/3410/22, № 2-о/207/104/22 встановлено факт, що заявником є фізична особа - [PERSON] , громадянин України, [INFO] , уродженець с. Красноармійське, Новоазовського району, Донецької області, що фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , для видачі паспорта громадянина України. Рішення суду набрало законної сили у встановленому законом порядку. З відповіді Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області вбачається, що в ході розгляду заяви [PERSON] було встановлено, що в нього відсутні документи ідентифікуючі особу та документи підтверджуючі належність до громадянства України. Через відсутність будь-якого документу, який посвідчує особу, згідно Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001р. № 215, заявнику було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України (арк.с. 9-10). Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.08.2019 року, [PERSON] , [INFO] було визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.181 КУпАП України та призначено адміністративне стягнення у вигляді попередження, а також стягнуто судовий збір на користь держави (арк.с. 11). З відповіді Південного відділу у м.Кам`янське ДМС України ГУДМС у Дніпропетровській області вбачається, що за результатами перевірки не вдалось встановити факт документування паспортом громадянина [PERSON] . Також за результатами проведених перевірок, наданих копій документів та письмових пояснень не вдалось встановити або спростувати належність до громадянства України (арк.с. 13). З відповіді Головного управління Державної Податкової служби України у Львівській області за № 15143/6/13-01-54-05 від 26.08.2022 року вбачається, що неможливо виконати запит у зв`язку з відсутністю у вказаному листі інформації, щодо ідентифікації громадянина [PERSON] , зокрема, коду РНОКПП та періоду здійснення господарської діяльності. Відсутність коду РНОКПП не дозволяє однозначно ідентифікувати громадянина [PERSON] (арк.с. 15-16). З відповіді Головного управління Державної Податкової служби України у Львівській області вбачається, що згідно з інформацією ІКС «Податковий блок» [PERSON] на податковому обліку у Волноваській ДПІ Головного управління ДПС у Донецькій області (Новоазовський район) як фізична особа-підприємець не перебуває. Інформація щодо сплати податків як фізичної особи-підприємця відсутня (арк..с. 18). З пояснень у суді свідка [PERSON] вбачається, що вона знає заявника [PERSON] з 1999 року, проживають у цивільному шлюбі. Підтвердила обставини, викладені заявником в заяві. Також свідок [PERSON] підтвердила факт того, що [PERSON] мав паспорт громадянина Української PCP, виданий в Новоазовському районі Донецької області, який він втратив у 2014 році в зоні бойових дій у Донецькій області. З пояснень у суді свідка [PERSON] вбачається, що він знає [PERSON] з 1991 року. Познайомився з ним у Донецькій області, Новоазовського району, с. Широке, коли він відпочивав на морі у його родичів, а саме у [PERSON] з 1991 року по 1993 рік. В 2015 році разом з [PERSON] він перебував у лавах Збройних Сил України у Луганській області, м. Щастя. Підтвердив факт втрати [PERSON] документів в зоні бойових дій. Також свідок підтвердив факт проживання [PERSON] на території України з 1991 року. В матеріалах справи міститься посвідчення Добровольчого українського корпусу «Правий сектор» (арк.с. 7), з якого вбачається, що [PERSON] протягом 2014-2018 років був стрільцем 14-ї РС добровольчого українського корпусу «Правий сектор», тобто брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Паспорт громадянина України, який був виданий [PERSON] на підставі паспорта громадянина Української PCP [NUMBER] , виданим ОВД Новоазовського району Донецької області від 21.08.1990 року, є втраченим. Будь-яких інших документів, які ідентифікують особу [PERSON] , немає. Зібрати будь-які документи, які можуть ідентифікувати особу [PERSON] (довідки з місця навчання, роботи, проживання, тощо) останній не мав можливості, оскільки всі вони знаходяться на тимчасово окупованій території України (с. Красноармійське, Новоазовського району, Донецької області), що унеможливлює як надсилання відповідних інформаційних запитів до органів державної влади з метою отримання необхідних відомостей та інформації для отримання в подальшому паспорта громадянина України, так і отримання таких відомостей або інформації. Рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України, необхідно заявнику для отримання паспорту громадянина України. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України). За змістом п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт постійного проживання на території України [PERSON] , [INFO] , у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) має юридичне значення та породжує для нього юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Закону України «Про громадянство України» порядку, набути громадянство України заявник не може. Згідно п. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» N 2235-III від 18.01.2001 р., громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Згідно п.10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України N 215/2001 від 27.03.2001р., для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України» належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: - довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; - копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. На підставі викладеного, встановивши обставини справи, оцінивши належність та допустимість доказів, суд вважає необхідним задовольнити заяву та визнати факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Красноармійське Новоазовського району Донецької області, на території України на момент проголошення незалежності - 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України», а саме 13 листопада 1991 року і по теперішній час. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved