Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

Позивач 01.09.2022 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] в період з 14 лютого 2009 р. по 07 лютого 20011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого має дитину: [PERSON] , [INFO] . Однак життя з відповідачем не склалося через постійні його зради, сварки, які також відбувалися й в присутності малолітньої дитини, та його небажання приймати участь у вихованні дитини. Після розлучення сторони стали мешкати окремо. Батько жодної уваги дитині не приділяв, не приїжджав його провідувати, не гуляв з ним та не телефонував, тобто взагалі не цікавився життям дитини. Аліменти він не сплачує. Фактично з часу розлучення він жодного разу не гуляв з дитиною, не телефонував йому, не приходив до [PERSON] в дитячий садочок на дитячі свята така ж ситуація на теперішній час і в школі. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи. Представник Департаменту служб у справах дітей ХМР у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутності. Відповідно до пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника («Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року), відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач та не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив відповідні їм правовідносини і дійшов до наступного. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 26.08.2009 року, актовий запис №3969, батьком [PERSON] є [PERSON] , а матірю [PERSON] . Рішенням Дзержинського районного суду від 07.02.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Я та мій син [PERSON] , [INFO] зареєстровані та постійно проживаємо за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 31.08.2022р. (копія додається). Я маю постійне місце роботи та на теперішній час проходжу військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] Державної прикордонної служби України, що підтверджується довідкою від 25.08.2022р. №12/254 (копія додається). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.02.2011р. (справа №2-1985) шлюб між мною та [PERSON] було розірвано (копія додається). 16.06.2011р. Дзержинським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення по справі №2-4316/2011, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1000 гри щомісячно, починаючи з 18.04.2011р. і до досягнення дитиною повноліття (копія рішення додається) Відповідно до довідки від 25.07.2022 №30501, складеної В.о. начальника Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного МУМЮ (м. Харків) В. Бойченко, [PERSON] дійсно не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 31.03.2020р. по 25.07.2022р. включно. Крім того, відповідно до відповіді від 25.07.2022 №30501/ДВ-8, складеної В.о. начальника Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного МУМЮ (м. Харків) В.Бойченко, вказано, що перевіркою державного виконавця встановлено відсутність у [PERSON] будь-якого майна, на яке можна звернути стягнення, а також він ніде не працює, відсутні відкриті на його ім?я банківські рахунки та він офіційно не отримує дохід. Крім того, повідомлено, що відносно [PERSON] встановлені обмеження, передбачені ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно відповіді від 10.08.2022р. №4173 КНП «Міська дитяча поліклініка №14» Харківської міської ради, дитина [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , перебуває на обліку в даному медичному закладі з народження. 04.04.2018 оформлена декларація про надання первинної медико-санітарної допомоги Дмитру з матір?ю [PERSON] та лікарем-педіатром поліклініки. На прийом до лікаря-педіатрі поліклініки з профілактичною метою та в період захворювання, [PERSON] звертається у супроводі матері. Згідно відповіді від 30.08.2022p. №01-31/39, наданої Харківською загальноосвітньою школою I-III ступенів №159 Харківської міської ради, [PERSON] станом на 30.08.2022. навчається в даному закладі в 7-Б класі. Згідно даних з особової справи, дитина проживає за адресою: [ADDRESS] . Зі слів класного керівника, [PERSON] , дитина проживає з матір?ю, яка забезпечує його всім необхідним, залежно від потреб та відповідально ставиться до виховання і навчання [PERSON] . Вона постійно підтримує зв?язок зі школою та класним керівником. Батько, [PERSON] , за роки навчання [PERSON] у школі, жодного разу не з?являвся на батьківських зборах, не приймав участь у шкільному житті сина та не цікавився успіхами дитини Відповідно висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] від 21.12.2022 року №262, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Згідно вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав, жодних заяв та клопотань за час розгляду справи від нього не надходило. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива за умови свідомого нехтування батьками своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] покладених на нього ст.150 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.5 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved