Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що у період з 25 квітня 2014 року по 1 липня 2015 року він проживав однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу. У період спільного проживання у них (сторін) народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з відповідачем, колишніми тещею [PERSON] та тестем [PERSON] , які чинять тиск та мають негативний вплив не тільки на його (позивача) колишню дружину, а й на сина. З моменту розлучення між ним (позивачем) та відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні. Йому (позивачу) почали створювати штучні перешкоди зі сторони відповідача та осіб, які проживають разом із сином, стосовно можливості нормального спілкування із сином. Усі його (позивача) намагання мирним шляхом врегулювати спір призводять лише до конфліктів, відповідач продовжує перешкоджати йому та штучно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатися з сином. Він (позивач) намагається налагодити нормальний зв`язок із сином, приймати участь у його вихованні, утриманні, розвитку здібностей та забезпечувати всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Він (позивач) звертався до служби у справа дітей Носівської міської ради із заявою про визначення часу для спілкування та способів участі у вихованні з сином, однак відповідач не виконує рішення служби у справа дітей, продовжує створювати постійні перешкоди у спілкуванні, налаштовує сина проти нього (позивача). Він (позивач) має час, бажання та фінансові можливості приймати активну участь у вихованні сина, але його батьківські права порушуються відповідачем. [PERSON] просив суд: 1. Зобов`язати відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] . 2. Встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , такі способи: - побачення один раз на тиждень протягом доби з 10 години першого дня до 12 години у суботу та неділю, вихідний або святковий день за місцем проживання, перебування дитини; - у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення з сином або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; - спільний відпочинок: першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком; - необмежене спілкування з сином, особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; - в день його побачення з сином, він має право забирати сина з дому/дитячого садка особисто; - в разі хвороби дитини він має право на необмежене спілкування з сином відповідно до робочого графіку медичного закладу та рекомендацій лікаря; - в разі хвороби батько має право на необмежене спілкування з дитиною з повідомленням служби у справах дітей. 3. Зобов`язати відповідача за два дні до дня його зустрічі з сином, надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомляти про це його особисто на наступний день після настання таких обставин. 4. Стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просив їх задовольнити у повному обсязі, надав суду пояснення, суть яких зводиться до того, що він проживає у м. Києві. 1/3 частина квартири, в якій він (позивач) проживає, належить йому. У цій квартирі він проживає сам, мати та вітчим проживають в іншому місці. Відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, рішення служби у справах дітей про визначення способу його (позивача) участі у спілкуванні та вихованні сина не виконує. За 7 років він лише 5 разів забирав сина в м. Київ, це відбувалося за участю працівників поліції. Він (позивач) не звертався в поліцію з приводу побоїв та сварок. У нього (позивача) відбувалися сварки з колишньою тещею, після чого спілкування з відповідачем фактично припинилося. У судовому засіданні відповідач та її представник позов визнали частково, відповідач надала суду пояснення, суть яких зводиться до того, що з листопада 2016 року між нею та позивачем почалися сварки. Позивач з самого ранку може приходити до господарства, стукати у вікна, чим лякає сина. Син боїться позивача. Позивач зустрічається з сином орієнтовно один раз на 2-3 тижні. З двомісячного віку сина позивач знає про стан його здоров`я, але нічим не допомагав. З грудня 2021 року з позивача на її (відповідача) користь стягується аліменти на утримання сина. Вона (відповідач) працює у м. Києві з понеділка по п`ятницю, їде на роботу рано вранці та повертається з роботи увечері. У період її (відповідача) відсутності за сином доглядає її мати [PERSON] . У судовому засіданні представник органу опіки та піклування Носівської міської ради Чернігівської області надав суду письмовий висновок щодо розв`язання цього спору. У судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, суть яких зводиться до того, що вона є матір`ю відповідача. З позивачем у неї (свідка) неприязні відносини, оскільки останній не утримує свого сина [PERSON] . Позивач зловживає алкогольними напоями, водить сина по своїм компаніям, які мають негативну репутацію. Були випадки, що вона (свідок) викликала працівників поліції через протиправну поведінку позивача. У судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, суть яких зводиться до того, що вона добре знає сторони по справі. Позивач зустрічається з сином орієнтовно один раз на 2-3 тижні, син боїться позивача. Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що у період з 25 квітня 2014 року по 1 липня 2015 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , батьками якого відповідно до свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10). У судовому засіданні встановлено, що після припинення спільного проживання сторін [PERSON] залишився проживати із відповідачем, яка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином та прийнятті участі у його вихованні, що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві, та матеріалами справи. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач та її представник не спростували доводи позивача про те, що відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином [PERSON] та прийнятті позивачем участі у вихованні сина. Відповідно до ст.ст. 150, 155 СК України здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами склався спір щодо визначення способу участі позивача у вихованні сина та спілкуванні з ним. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «К. і Т. проти Фінляндії» вказано, що право взаємного спілкування одного з батьків та дитини становить основоположний елемент «сімейного життя» у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кацпер Новаковський проти Польщі» вказано, що у справах щодо здійснення одним із батьків прав на спілкування ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає батьківське право на вжиття заходів з метою возз`єднання зі своєю дитиною та обов`язок національних органів влади сприяти такому возз`єднанню настільки, наскільки інтереси дитини передбачають, що має бути зроблено все для збереження особистих стосунків, і за необхідності, «відновлення» сім`ї. У судовому засіданні встановлено, що 10 листопада 2022 року Носівська міська рада Чернігівської області, як орган опіки та піклування, затвердила висновок, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити наступний спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] : 1. На час воєнного стану щосуботи з 10 години до 19 години за місцем проживання дитини. 2. Після припинення чи скасування воєнного стану два рази на місяць в п`ятницю з 17 години до суботи 19 години з правом перебування дитини за місцем проживання батька. 3. [PERSON] не пізніше ніж за одну добу до зустрічі повідомляти [PERSON] . 4. [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з сином. 5. Зустрічі проводити з обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дитини.\~ Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, враховуючи висновок органу опіки та піклування Носівської міської ради Чернігівської області, рівність прав батьків щодо дитини, ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність сина до кожного з них, вік сина, стан його здоров`я, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON] та його вихованні, а також визначити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні з сином та його вихованні. Відповідач та її представник не надали суду доказів та не довели те, що спілкування [PERSON] з сином [PERSON] перешкоджатиме нормальному вихованню сина, а також те, що таке спілкування негативно впливатиме на психологічний стан сина. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У судовому засіданні встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 908 грн., що підтверджується квитанціями (а.с. 6). Зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial