Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Нікопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про припинення стягнення аліментів на утримання дитини з батька. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11 грудня 2015 року між ним та відповідачкою по справі було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . З травня 2020 року шлюбні відносин з відповідачкою було припинено та після спільного проживання дитина залишилась проживати з матір`ю. При цьому, одразу після припинення спільного проживання відповідачка звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. Судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року з нього було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду добросовісно виконував, однак, починаючи з 01 червня 2021 року, їхня дитина проживає разом з ним, хоча відповідачка продовжує отримувати аліменти, які вираховуються з його заробітної плати, та витрачає їх на власний розсуд. Донька повністю знаходиться на його утриманні, він повністю забезпечує та задовольняє її потреби, а відповідачка свідомо отримує кошти в рахунок аліментів, про дитину не піклується та не забезпечує усім необхідним. Тому змушений звернутись до суду та просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання доньки, судовий наказ Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року відкликати, а також стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03жовтня 2022 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до\~ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.32-32). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження у справі. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, своїм правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, не скористалась, конверт, який був направлений за адресою її місця проживання та перебування, 01 березня 2023 року повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням строку зберігання» (а.с.35). Крім цього, відповідачку про розгляд справи було повідомлено на офіційному сайті «Судова влада» (а.с.33). Згідно ч.8\~ст.178 ЦПК України,\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, та визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.6). Судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) позивача, до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, 11 серпня 2020 року державним виконавцем, на підставі вищевказаного судового наказу, було відкрито виконавче провадження № 62759861 (а.с.8). Крім цього, в рамках даного виконавчого провадження була прийнята постанова про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, а також постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.9-12). Статтею 4 ЦПК України\~ передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Як вбачається з довідки та акту, складеного 22 грудня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до вимог ч.2 ст.166\~ та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч.2\~ст.197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до положень\~ст.273 СК України,\~якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно частин 1-3\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5\~статті 81 ЦПК України). Відповідно до\~статті 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи надані суду письмові докази, які мають істотне значення для даної справи, суддя вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини, що можуть бути підставою для звільнення його від сплати аліментів на утримання дитини, оскільки малолітня дитина проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, а тому суддя приходить до висновку, що у відповідача припинив існувати обов`язок зі сплати аліментів на користь відповідачки, що в даному випадку дає підстави вважати, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується припинення стягнень аліментів в частині періоду, то суддя вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до судового наказу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2020 року, який набув чинності 24 липня 2020 року, позивач як батько дитини надавав та сплачував аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та вже з червня 2021 року донька проживала разом з батьком та перебувала на його утриманні. А тому стягнення аліментів з [PERSON] слід припинити з 01 червня 2021 року, у відповідності до наданого акту про проживання дитини разом з батьком. Крім цього, суддя вважає за необхідне зазначити наступне. У відповідності до ч.2\~ ст.51 Конституції України\~ та\~ статті 180 СК України,\~ батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами\~ст.141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст.5 Протоколу № 7 до\~ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.). Статтею 150 СК України\~ визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Згідно ч.3\~ ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1\~ ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ст.200 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні, а тому відповідачка по справі як мати дитини, у відповідності до вимог закону, зобов`язана утримувати дитину. Тому, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідачки у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду, тобто, з 17 січня 2022 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved