Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, вказавши, що вона з відповідачем з 22.07.2005 перебувала у зареєстрованому шлюбі, рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.11.2010 шлюб розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/ 4 частки його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами згоден, проти позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі з 22.07.2005 перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.11.2010 шлюб розірвано, рішення не оскаржене, набрало законної сили 06.12.2010. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-9 - копії свідоцтв про шлюб, про народження, рішення). З 19.04.2019 позивач перебуває у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] , після реєстрації шлюбу позивач набула прізвище [PERSON] (а.с. 6 копія свідоцтва про шлюб). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою(ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.\~11\~ЗУ "Про\~охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно ч. 3 ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183\~СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/ 4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду. Нормами ч. 1 ст.\~191\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 13.02.2023. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1\~073,60 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved