Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

У грудні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 14.06.2019 року Виконавчим комітетом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис №22. В обґрунтування позовних вимог вказано, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу дітей не мають. Спільне сімейне життя з відповідачкою не склалось. У стосунках зникли почуття поваги один до одного, взаєморозуміння та любові. Крім того, в них різні характери та погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини фактично припинились з серпня 2021 року. 07.12.2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 18.01.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, копії ухвали надіслані сторонам. 02.01.2023 року від позивача до суду надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, судові витрати залишає за собою. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, з відзивом (запереченням) на позов до суду не зверталась. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 14.06.2019 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Виконавчим комітетом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис №22, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.06.2019 року. В матеріалах справи відсутні відомості про наявність у сторін спільних дітей. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що з позовом про розірвання шлюбу позивач звернувся у грудні 2022 року та який підтримав в заяві від 02.01.2023 року. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved