Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

У січні 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов вказаний позов, згідно з яким позивач просить суд: 1) Стягнути з [PERSON] на користь Фурсівської сільської територіальної громади майнову шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, у розмірі 578,00 грн.; 2) Стягнути з [PERSON] на користь Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у місті Києві та Київській області судові витрати в розмірі 2 481,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно протоколу № 011809 від 06 серпня 2020 року, в якому вказано, що 06 серпня 2020 року о 10.00 годині в Білоцерківському районі Київської області поблизу села Мала Сквирка на річці Рось, [PERSON] порушив правила рибальства, а саме: здійснював незаконний вилов риби забороненими знаряддями лову «Парашут» в кількості 1 штука, в забрід, при цьому виловив рибу: плітка 4 шт., гунера 6 шт., карась 1 шт., йорж 1 шт., загальною вагою 0,35 кг. Своїми діями наніс збитки рибному господарству на загальну суму 578,00 грн. Своїми діями [PERSON] порушив п.3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства» та статтю 63 Закону України «Про тваринний світ», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 85 КУпАП. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2002 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП. Згідно розрахунку матеріальної шкоди [PERSON] нанесено збитки рибному господарству України на суму 578,00 грн. Київським рибоохоронним патрулем 08 лютого 2022 року направлено [PERSON] лист з пропозицією відшкодувати шкоду на суму 578,00 грн., проте квитанція про сплату даних коштів до Київського рибоохоронного патруля не надходила. За таких обставин позивач звернувся до суду з позовом про стягнення майнової шкоди. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 січня 2023 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 15 березня 2023 року. 13 березня 2023 року на адресу суду надійшло пояснення від представника третьої особи Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, згідно з якими в.о. сільського голови просить суд задоволити позовні вимоги та стягнути з відповідача завдані збитки шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок на адміністративній території якої вчинено правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якої місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів. Розгляд даної справи представник третьої особи просив проводити за відсутності представника Фурсівської сільської ради. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог в повному обсязі та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи в своєму поясненні просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач 15 березня 2023 року звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, визнання ним позовних вимог в повному обсязі. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 06 серпня 2020 року головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів складено протокол № 011809 відносно [PERSON] , згідно з яким 06 серпня 2020 року о 10.00 годині в Білоцерківському районі Київської області поблизу села Мала Сквирка на річці Рось, [PERSON] порушив правила рибальства, а саме: здійснював незаконний вилов риби забороненими знаряддями лову «Парашут» в кількості 1 штука, в забрід, при цьому виловив рибу: плітка 4 шт., гунера 6 шт., карась 1 шт., йорж 1 шт., загальною вагою 0,35 кг., чим наніс рибному господарству України збитки на загальну суму 578,00 грн. [PERSON] порушив ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та п.3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 85 КУпАП. Відповідно до пояснення [PERSON] , що міститься в даному протоколі, останній підтвердив свою причетність до вчиненого правопорушення та просив винести попередження (а.с.8). Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2020 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП та провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с.6) Головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» здійснено розрахунок шкоди, заподіяної [PERSON] внаслідок вилову риби, згідно з яким загальна сума заподіяної шкоди склала 578,00 грн. До даного розрахунку долучено такси для обчислення розміру відшкодування шкоди (а.с.7). 08 лютого 2020 року позивач звертався до відповідача з листом щодо сплати майнової шкоди в розмірі 578,00 грн. в добровільному порядку (а.с.9-10). Відповідно до п.7.5 Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у місті Києві та Київській області, Київський рибоохоронний патруль має право подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання відтворення водних ресурсів (а.с.13-14). При вирішенні справи суд виходить з наступного: Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частинами першою-третьої статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Відповідно до частин першої-другої статті 1166 Цивільного кодексу України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до абзаців 12,14,15 частини першої статті 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають повноваження: визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Згідно з вимогами статті 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України ч.1 статті 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів». Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про тваринний світ» об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є: дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі; частини диких тварин (роги, шкіра тощо); продукти життєдіяльності диких тварин (мед, віск тощо). Згідно з вимогами частини пергшої статі 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідно до абзацу 1 пункту 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, в редакції, що діяли на момент вчинення правопорушення, забороняється лов водних живих ресурсів: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих\~ знарядь\~ лову,\~ вогнепальної\~ та\~ пневматичної\~ зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання),\~ промислових та\~ інших\~ знарядь\~ лову,\~ виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів\~ усіх\~ видів\~ і найменувань, а також способом багріння, спорудження\~ гаток,\~ запруд\~ та спускання води з рибогосподарських водойм. Вказане кореспондується із пунктом 1 розділу ІV Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Міністерством аграрної політики та продовольства України від 10.09.2022 № 700, згідно з яким забороняється добування (вилов) такими знаряддями: сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями добування (вилову), за винятком раколовок конструкції «хапка», підсак та ручних драг, встановлених цими Правилами розмірів. Згідно з вимогами частини першої статті 5 Закону України «Про навколишнє природне середовище», державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Відповідно до частини першої статті 47 Закону України «Про навколишнє природне середовище», для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі ч.1 ст. 69 Закону України «Про навколишнє природне середовище». До надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать: 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків пункт 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ч.1 ст. 81 ЦПК України. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою ч.6 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи до уваги те, що вина відповідача [PERSON] у порушення вимог статті 63 Закону України «Про тваринний світ» доведена постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2020 року, розмір заподіяних збитків, встановлений позивачем не оспорено і не спростовано відповідачем, суд вважає за можливе позовні вимоги задоволити повністю та стягнути із відповідача [PERSON] на користь Фурсівської сільської територіальної громади в особі Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області\~ матеріальні збитки в розмірі 578,00 грн. Правова позиція у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 541/307/17.\~ Судовий збір, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову частина друга статті 142 ЦПК України. Приймаючи до уваги те, що позивач до початку судового розгляду визнав позовні вимоги в повному обсязі, з останнього на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 50 відсотків від сплаченого останнім судового збору в сумі 2481,00 грн., з одночасним поверненням позивачу 50 відсотків від сплаченого судового збору з Державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved