Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лайфселл» про захист прав споживачів, припинення дій, що порушують право та відновлення становища, яке існувало до порушення. В позові зазначено, що більше 10 років тому позивач придбав стартовий пакет телекомунікаційного зв`язку «лайфселл», з яким йому було надано у користування номер мобільного зв`язку [NUMBER] , та яким позивач користувався до листопада 2021 року. ТОВ «Лайфселл» надає послуги мобільного зв`язку та передачі даних на базі швидкісного інтернету, як зазначено на офіційному сайті відповідача. Позивач зазначає, що договір з відповідачем було укладено в усній формі (шляхом придбання стартового пакету послуг), а тому вся інформація щодо умов відповідних договорів зі споживачами міститься на офіційному сайті ТОВ «Лайфселл», на якому зазначено наступне: «До уваги абонентів, що обслуговуються на умовах попередньої оплати та знеособлено (без укладання договору про надання телекомунікаційних послуг в письмовій формі). Термін дії номера становить 365 календарних днів з дня поповнення рахунку на 10 грн. або більше одним платежем (день поповнення рахунку + наступні 364 календарні дні). У разі відсутності поповнення через 365 календарних днів всі вихідні послуги за номером будуть заблоковані. Протягом наступних 30 календарних днів за номером будуть доступні лише вхідні послуги. У разі відсутності поповнення на суму 10 грн. або більше одним платежем, номер буде повністю відключений від мережі lifecеll.» Виходячи з наведеної умови, відповідач 29.10.2021 направив позивачу СМС-повідомлення із застереженням, що термін номеру закінчився, номер було заблоковано. Для розблокування номеру необхідно поповнити рахунок одним платежем на суму від 10 грн. протягом 30 днів. Отже, граничний строк поповнення рахунку для розблокування номеру становив 28.11.2021. У межах цього строку 27.11.2021 позивач виконав договірну умову та поповнив рахунок на 10 грн. Проте відповідач відключив номер позивача від мережі, фактично відмовившись від договору в односторонньому порядку, чим відповідно порушив права позивача, як споживача послуг. 30.12.2021 позивач звернувся до одного з сервісних центрів ТОВ «Лайфселл» у м. Вінниці, де йому надали бланк звернення, та запропонували висловити свої претензії шляхом заповнення бланку, та запевнили, що його передадуть до головного офісу відповідача. Позивач заповнив бланк, в якому зазначив своє прохання про розблокування номеру, проте відповідач ніяким чином не відреагував на його звернення. З огляду на викладене, позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав як споживача. Просив суд зобов`язати ТОВ «Лайфселл» відновити становище, що існувало до порушення, а саме: відновити підключення до мережі lifecell та обслуговування телефонного номера позивача [NUMBER] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2022 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. (а.с. 16) До суду надійшов відзив представника відповідача ТОВ «Лайфселл», у якому він заперечує проти задоволення позову, з підстав необгрунтованості та недоведеності вимог позивача. Так, позивачем не надано доказів на підтвердження укладення ним усного правочину щодо надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку з відповідачем, сплати 27.11.2021 позивачем відповідачу 10 грн. з метою поповнення особового рахунку абонентського номера [NUMBER] , блокування вказаного номера відповідачем 27.11.2021 або 28.11.2021 а також звернення в письмовій формі до відповідача 30.12.2021. Позивачем на підтвердження факту купівлі ним стартового пакету з номером 0936317795 не надано жодного документа, як то квитанції, товарного чи касового ордеру або іншого документа. Позивач не укладав з відповідачем письмових договорів та не реєстрував свій номер у відповідача, через що існують обгрунтовані сумніви, що саме позивач уклав усний правочин щодо надання послуг мобільного зв`язку за номером [NUMBER] . Відповідач заперечує проти наданих позивачем доказів сплати 10 грн. поповнення номеру телефону, оскільки не вбачається, що ці кошти було сплачено саме відповідачу, та саме на рахунок абонентського номеру [NUMBER] . Крім цього, у відповідача відсутні дані про отримання вказаних коштів. Також відповідач заперечує факт блокування номеру [NUMBER] 27.11.2021 або 28.11.2021, надаючи доказ, що номер було заблоковано 30.11.2021 о 18:58:29 год. Також відповідач ставить під сумнів факт звернення позивача до сервісних центрів відповідача з письмовим зверненням, оскільки долучена до позовної заяви копія звернення від 30.12.2021 не містить будь-яких відміток (штампу, підпису працівників магазину або ТОВ «Лайфселл»). Крім цього, у відповідача відсутні будь-які дані про отримання ним від позивача письмового (в т.ч. електронного) звернення протягом 2021-2022 років. Відтак, на думку представника позивача, позов задоволенню не підлягає.(а.с.35-37) Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Кобзіна А.С. в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити з підстав, зазначених у позові. Позивач пояснив, що стартовий пакет з номером [NUMBER] купував саме він, проте квитанції у нього немає. Щодо твердження про ненадходження 10 грн на рахунок ТОВ «Лайфселл», позивач заперечує, оскільки суму у розмірі 10 грн. він дійсно сплачував через додаток у мобільному телефоні, про що свідчать наявні у справі документи. Представник відповідача ТОВ «Лайфселл» - Дементович М.І. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до частин другої та третьої статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Судом встановлено, що 27.11.2021 було сплачено за послуги зв`язку на сайті lifece.com.ua. 10 грн. Номер телефону [NUMBER] , що підтверджується відповідною квитанцією. (а.с. 66) Відповідно до витягу з білінгової (розрахункової) системи «Iguana», 30.11.2021 о 18:58:29 год. було скасовано лінію щодо телефонного номеру [NUMBER] . (а.с. 38, на звороті) З наданої відповідачем інформації щодо звернень позивачем на гарячу лінію ТОВ «lifecell» встановлено, що 03.01.2022 з телефонного номеру [NUMBER] на номер 5433 було здійснено два дзвінки. Аудіозаписи дзвінків відсутні, у відповідача відсутня інформація, що такі дзвінки стосувалися питань блокування номера [NUMBER] . Крім цього, з телефонного номеру [NUMBER] до Контакт-Центру lifecell 380800202222 та [NUMBER] в період з 28.12.2021 по 01.03.2022 здійснено 2 дзвінки. Аудіозаписи дзвінків відсутні, тому в відповідача відсутня інформація, що такі дзвінки стосувалися питань за номером [NUMBER] . За наявною у відповідача інформацією в період з 28.12.2021 по 01.03.2022 звернення до контакт-центру lifecell (з будь-яких номерів) не стосувалося питань за номером 380936317795. Вказане підтверджується витягом з білінгової (розрахункової) системи «Iguana». (а.с. 87, на звороті) Законом України «Про захист прав споживачів» встановлено, що предметом правового регулювання вказаного Закону є правовідносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Пунктами 2, 4 частини 1 статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», про порушення яких зазначає позивач, передбачено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода виявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Водночас, суд звертає увагу, що згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз`яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Тобто, тягар доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг) та споживання послуги покладається на споживача. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, на підтвердження обставин викладених позивачем у позові, що саме він придбав стартовий пакет «lifecell» з телефонним номером [NUMBER] та користувався послугами, що надаються ТОВ «Lifecell», (квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий докумен) [PERSON] надано не було. Щодо наданих позивачем скріншотів СМС-повідомлень, відповідно до яких надходили повідомлення, що термін дії телефонного номеру закінчився та номер було заблоковано (а.с. 2), суд до уваги не бере, оскільки вказані скріншоти не є належним доказом на підтвердження того, що саме [PERSON] є споживачем послуг ТОВ «Лайфселл» щодо обслуговування номера [NUMBER] . Крім цього, з вказаного скріншоту не вбачається, що вказане повідомлення було надіслане саме на номер [NUMBER] . Так само, не є належним доказом копія звернення [PERSON] до Начальника Департаменту управління процесами та контролю якості обслуговування клієнтів ТОВ «Лайфселл» Дубовському Б.О. (а.с. 3), в якому [PERSON] називає себе, абонентом-користувачем номеру [NUMBER] , оскільки в вказаному зверненні відсутні посилання на будь-які докази належності цього номеру саме [PERSON] . Крім цього, відсутні будь-які докази, що вказане звернення було надіслано чи доставлено особисто позивачем в сервісний центр ТОВ «Лайфселл» (відсутність вхідного штампу, підпису уповноваженої особи). Крім цього, матеріали справи не містять докази, що позивач укладав з ТОВ «Лайфселл» був зареєстрований у відповідача відповідно до Порядку реєстрації абонентів, які отримують послуги без укладання договору в письмовій формі, затвердженого рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації №607 від 28.11.2017. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про телекомунікації» № 1280-IV від 18.11.2003, який був чинний на момент виникнення спору, абонент - споживач телекомунікаційних послуг отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, який передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі. При цьому зазначений номер [NUMBER] за [PERSON] , як абонентом, не зареєстрований, згідно вимог ч. 2 ст. 32 Закону України «Про телекомунікації» та у відповідності до «Порядку реєстрації абонентів, які отримують послуги без укладання договору в письмовій формі», затвердженого Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації №607 від 28.11.2017. Відповідно до діючого на час виникнення спору законодавства, у випадку, якщо номер абонента обслуговується у мережі ТОВ «Лайфселл», без укладання письмового договору, то такі відносини між ТОВ «Лайфселл» та абонентами регулюються Законом України «Про телекомунікації», Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 року «Про затвердження Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», Тарифами оператора та Умовами користування мережами мобільного зв`язку, які є невід`ємною частиною порядку надання та отримання послуг абонентом без укладення письмового договору. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не звертався до ТОВ «Лайфселл» з заявою про реєстрацію його як абонента з номером [NUMBER] , згідно ч. 2 ст. 32 Закону України «Про телекомунікації» (який був чинний на момент виникнення спору). Згідно з ч. 2 ст. 32 Закону України «Про телекомунікації» (який був чинний на момент виникнення спору), абонент, який отримує телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі, може зареєструватися в оператора, надавши йому персональні дані відповідно до закону в порядку, встановленому національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. Відповідно до «Порядку реєстрації абонентів, які отримують телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі», затвердженого Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації №607 від 28.11.2017 (далі -Порядок), а саме п. 1 розділу ІІ, абонент, який отримує телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі, зокрема знеособлено, у тому числі абонент, якому скорочено перелік послуг, має право зареєструватися в оператора, провайдера телекомунікацій шляхом подання заяви про реєстрацію. Однак, позивач, як абонент своїм правом на реєстрацію, в оператора не скористався. Отже, відсутнє задокументоване та посвідчене особистим підписом волевиявлення [PERSON] щодо реєстрації його як абонента, який отримує телекомунікаційні послуги в мережі ТОВ «Лайфселл» без укладення договору в письмовій формі. Таким чином, позивачем не було доведено за допомогою належних та допустимих доказів, що він є абонентом - споживачем телекомунікаційних послуг наданих ТОВ «Лайфселл» за телефонним номером [NUMBER] . З огляду на вищевикладене, відсутні будь-які підстави вважати, що припиненням обслуговування телефонного номеру [NUMBER] відповідачем були порушені права [PERSON] . Аналізуючи, передбачене ст.55 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа указує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно із ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При розгляді даної справи судом не встановлено порушення, невизнання чи оспорювання відповідачем прав позивача. При цьому суд зауважує, що завданням цивільного судочинства, визначеним ст.2 ЦПК України, є ефективний захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, а не ілюзорний. Сам факт звернення позивача до суду не свідчить про порушення його права, таке підлягає доказуванню у встановленому законом порядку. З урахуванням наведеного вище, встановивши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, у матеріалах справи відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України). Таким чином, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed