Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

04 липня 2019 року Поліс Т.Г. звернулась в суд з позовом до Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що після смерті її батька - [PERSON] , яка настала [INFO] , відкрилась спадщина за заповітом, згідно з яким померлий заповів усе своє майно [PERSON] . До складу спадщини увійшло нерухоме майно по [ADDRESS] , а саме: житловий будинок літ. «А»,, що складається з приміщень : 1-6 площею 15,7 кв.м., 2-2 площею 8,7 кв.м., 2-3, площею 19.1кв.м.; 2-4 площею 10,3 кв.м та господарські будівлі та споруди: погріб з шийкою піл літерою «В», сарай «Б», вбиральню «Г», навіси «Д» та «Е», а також прибудову 2-1 площею 10,1 кв.м, прибудову «А-1», що складається з приміщень: 1-1 площею 4,3 кв.м, 1-2 площею 3,9 кв.м, 1-3 площею 12,3 кв.м, 1-4 площею 2,5 кв.м, 1-5 площею кв.м, 1-7 площею 37,5 кв.м., 1-8 площею 13,1 кв.м., 1-9 площею 12,6 кв.м., 1-10 площею 8,6 кв.м, 1-11 площею 4,1 кв. м., площею 19,5 кв.м., який належав померлому, що підтверджується заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30.05.2013 року. Позивачка вказала, що є спадкоємицею [PERSON] за заповітом від 3 грудня 2011 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Симоненко І.М., та зареєстрований в реєстрі за № 4068. Інші спадкоємці, а саме дружина померлого [PERSON] та донька [PERSON] відмовились від прийняття обов`язкової частки у спадщині на користь Позивачки. Позивачка посилалась на те, що своєчасно, у встановлений законом шестимісячний строк, звернулась до державного нотаріуса Дев`ятої Київської нотаріальної контори Майданник І.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Спадкова справа № 59986829, до майна померлого [PERSON] була відкрита 15.12.2016 року. Однак, 22.02.2017 державним нотаріусом Дев`ятої Київської нотаріальної контори Майданник І.В. було складено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що за адресою: [ADDRESS] ., оскільки померлим не зареєстровано його право власності у органі, що здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Як пояснила позивачка, її покійний батько з 1964 року користувався земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та побудував на ній житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який було введено в експлуатацію та видано Акт Державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 28.08.1988р. затвердженого Рішенням Жулянської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 14.09.1988р. У подальшому, батьком було знесено частину будівлі та здійснено добудову та переобладнання. Для узаконення самочинного будівництва, у 2010 році [PERSON] було отримано у ТОВ «НВБ фірма «Добробут» Звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку літ. «А» з господарськими будівлями та літ. «А-1» , Однак, зареєструвати своє право власності на самовільні перебудови [PERSON] не зміг, оскільки не мав правовстановлюючого документу на земельну ділянку та, як з`ясувалось в подальшому, що право власності [PERSON] на збудований ним у 1964 році будинок, не було внесено до реєстру прав власності. У зв`язку з цим [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва суду з позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно. 30 травня 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва було винесено заочне рішення у справі № 8/760/8/13, яким були задоволені позовні вимоги [PERSON] та визнано за ним право власності на нерухоме майно по [ADDRESS] , а саме: житловий будинок під літ. «А», що складається з приміщень : 1-6 площею 15,7 кв.м., 2-2 площею 8,7 кв.м., 2-3, площею 19.1кв.м.; 2-4 площею 10,3 кв.м та господарські будівлі та споруди: погріб з шийкою піл літерою «В», сарай «Б», вбиральню «Г», навіси «Д» та «Е», а також прибудову 2-1 площею 10,1 кв.м, прибудову «А-1», що складається з приміщень: 1-1 площею 4,3 кв.м, 1-2 площею 3,9 кв.м, 1-3 площею 12,3 кв.м, 1-4 площею 2,5 кв.м, 1-5 площею кв.м, 1-7 площею 37,5 кв.м., 1-8 площею 13,1 кв.м., 1-9 площею 12,6 кв.м., 1-10 площею 8,6 кв.м, 1-11 площею 4,1 кв. м., площею 19,5 кв.м. [INFO] [PERSON] помер, не зареєструвавши своє право власності на житловий будинок, оскільки в останні роки свого життя тяжко хворів. 29.05.2017 позивачка звернулась з клопотанням до Київської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] . Рішенням X сесії VIII скликання Київської міської ради № 174/8344 від 27.02.2020 року про передачу громадянці [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] було затверджено проект землеустрою та передано у власність земельну ділянку, загальною площею 0,0778 га за вищевказаною адресою (кадастровий номер земельної ділянки 800000000072:516:0085). У зв`язку з наведеним, позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А», що складається з приміщень: 1-6 пл.15,7 кв.м., 2-2 пл.8,7 кв.м., 2-3 пл. 19,1кв.м.,2-4 пл.10,3 кв.м. та господарські будівлі та споруди: погріб з шийкою піл літ «В», сарай «Б», вбиральня « Г», навіси «Д» та «Е» прибудову 2-1 пл. 10,1 кв. м. прибудову «А-1», що складається з приміщень: 1-1 пл.4,3 кв. м, 1-2 пл.3,9 кв. м, 1- 3 пл. 12,3 кв. м, 1-4 пл.2,5 кв. м, 1-5 пл. 9,0 кв. м, 1-7 пл. 37,5 кв. м, 1-8 пл.13,1 кв. м, 1-9 пл. 12,6 кв. м, 1-10 пл. 8,6 кв. м, 1-11 пл. 4,1 кв. м, 1-12 пл. 19,5 кв. м, що за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом, після смерті її батька - [PERSON] . Ухвалою судді від 04.09.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено справу у підготовче судове засідання. 29.11.2022 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 22.11.2022 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивачка у судове засідання не з`явилась, представник Позивачки адвокат Боряк Г.Ю. подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, Київська міська рада, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявний відзив на позов представника відповідача, в яких останній просив суд слухати справу у їх відсутності та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 липня 2016 року, виданого відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 10656. Як вбачається з заповіту від 03 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Симоненко І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 4068, [PERSON] заповів [PERSON] все рухоме і нерухоме майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право. З матеріалів справи вбачається, що 15 грудня 2016 [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Дев`ятої Київської нотаріальної контори Майданник І.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Інші спадкоємці - дружина [PERSON] та донька [PERSON] , відмовились від прийняття обов`язкової частки у спадщині після сметрі [PERSON] , про що подали нотаріусу відповідні заяви. Спадкова справа № 59986829, до майна померлого [PERSON] була відкрита 15.12.2016, що підтверджується наданою суду копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Дев`ятої Київської нотаріальної контори Майданник І.В. від 22.02.2017 вбачається, що видати Позивачці свідоцтво на право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , неможливо, оскільки, право власності на будинок не зареєстровано померлим в органі, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до статті 1296, 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно п.2 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» , нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був користувачем земельної ділянки (номер ділянки 72:516:009), що за адресою: [ADDRESS] . На вказаній земельній ділянці у 1964 році [PERSON] було зведено житловий будинок літ. «А», загальною площею 88,8 кв.м., що складався з приміщень: 1-1 пл.11,3 кв. м, 1-2 пл. 1-2 пл. 12,0 кв. м, 1-3 пл. 11,7 кв.м., 1-4 пл. 10,3 кв. м, 1-5 пл.5,7 кв. м, 1-6 пл. 19,1 кв, м,' 1-7 пл. 15,7 кв. м та господарських будівель: сараю літ. «Б» та погреба літ. «В», який було введено в експлуатацію та видано Акт Державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 28.08.1988р. затвердженого Рішенням Жулянської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 14.09.88р. У подальшому, в 2000-2002 роках ним знесені прим. 1-1 пл.11,3 кв. м., 1-2 пл. 12,0 кв. м, 1-3 пл.11,7 кв. м та самочинно зведено прибудову 2-1 пл. 10,1 кв. м до приміщень, які позначені на плані технічного паспорту під номерами 2-2 пл.8,7 кв. м, 2-3 пл. 19,1 кв. м, 2-4 пл. 10,3 кв. м, 1-6 пл. 15,7 кв. м. Крім того, [PERSON] зведено житлову прибудову «А-1», що складається з приміщень: 1-1 пл.4,3 кв. м, 1-2 пл. 3,9 кв. м, 1-3 пл. 12,3 кв. м, 1-4 пл. 2.5 кв. м, 1-5 пл.9,0 кв. м, 1-7 пл.37,5 кв. м, 1-8 пл. 13,1 кв. м, 1-9 пл. 12,6 кв. м, 1-10 пл.8,6 кв. м, 1-11 (сходи) пл..4,1 кв. м та переобладнано горище в літню кімнату 1-12 пл. 19,5 кв. м. Для узаконення самочинного будівництва, у 2010 році [PERSON] було замовлено у ТОВ «НВБ фірма «Добробут», яка має ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції на господарську діяльність, пов`язану зі створенням об`єктів архітектури, Звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку літ. «А» з господарськими будівлями та літ. «А-1», За результатами обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житловий будинок та господарські будівлі відповідають державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам з пожежної безпеки, санітарному законодавству, що діяли на момент закінчення будівництва житлового будинку з господарськими будівлями літ. «А» та прибудови літ. «А-1» до будинку літ. «А» придатні для введення в експлуатацію та подальшої експлуатації за призначенням. Однак, зареєструвати своє право власності на самовільні перебудови [PERSON] не зміг, оскільки не мав правовстановлюючого документу на земельну ділянку та, як з`ясувалось в подальшому, що право власності [PERSON] на збудований ним у 1964 році будинок, не було внесено до реєстру прав власності. У 2013 році [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно по [ADDRESS] , а саме: житловий будинок під літ. «А», що складається з приміщень : 1-6 площею 15,7 кв.м., 2-2 площею 8,7 кв.м., 2-3, площею 19.1кв.м.; 2-4 площею 10,3 кв.м та господарські будівлі та споруди: погріб з шийкою піл літерою «В», сарай «Б», вбиральню «Г», навіси «Д» та «Е», а також прибудову 2-1 площею 10,1 кв.м, прибудову «А-1», що складається з приміщень: 1-1 площею 4,3 кв.м, 1-2 площею 3,9 кв.м, 1-3 площею 12,3 кв.м, 1-4 площею 2,5 кв.м, 1-5 площею кв.м, 1-7 площею 37,5 кв.м., 1-8 площею 13,1 кв.м., 1-9 площею 12,6 кв.м., 1-10 площею 8,6 кв.м, 1-11 площею 4,1 кв. м., 1-12 площею 19,5 кв.м. Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30 травня 2013 року у справі № 2609/27996/12 (провадження 8/760/8/13) позов [PERSON] задоволено та визнано за ним право власності на нерухоме майно по [ADDRESS] , а саме: житловий будинок під літ. «А», що складається з приміщень : 1-6 площею 15,7 кв.м., 2-2 площею 8,7 кв.м., 2-3, площею 19.1кв.м.; 2-4 площею 10,3 кв.м та господарські будівлі та споруди: погріб з шийкою під літерою «В», сарай «Б», вбиральню «Г», навіси «Д» та «Е», а також прибудову 2-1 площею 10,1 кв.м, прибудову «А-1», що складається з приміщень: 1-1 площею 4,3 кв.м, 1-2 площею 3,9 кв.м, 1-3 площею 12,3 кв.м, 1-4 площею 2,5 кв.м, 1-5 площею 9,0 кв.м,1-7 площею 37,5 кв.м., 1-8 площею 13,1 кв.м., 1-9 площею 12,6 кв.м., 1-10 площею 8,6 кв.м., 1-11 площею 4,1 кв.м, площею 19, 5 кв.м. Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30.05.2013 у справі № 2609/27996/12 (провадження 8/760/8/13) набрало законної сили 01.08.2013. 29.05.2017 [PERSON] звернулась з клопотанням до Київської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] . Рішенням X сесії VIII скликання Київської міської ради № 174/8344 від 27.02.2020 про передачу громадянці [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] було затверджено проект землеустрою та передано у власність земельну ділянку, загальною площею 0,0778 га за вищевказаною адресою (кадастровий номер земельної ділянки 800000000072:516:0085). Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Пунктом 5 ст. 376 ЦК України встановлено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи те, що у Позивачки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку через те, що померлий не зареєстрував своє право власності в органі, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна, тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . За таких обставин, вимога Позивачки про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що за адресою: [ADDRESS] ґрунтується на законі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved