Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області Шевейко Р., який діє в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Запорізької міської ради звернувся з позовом до [PERSON] про визнання спадщини відумерлою, яка відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а саме об`єкт нерухомості майна за адресою: [ADDRESS] та передати у власність територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Ухвалою судді № 334/889/23 від 07.02.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку загального спрощеного позовного провадження. Ухвалою № 334/889/23 від 07.02.2023 року за заявою заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області Шевейко Р. про забезпечення позову у даній справі накладений арешт на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , право власності на яку за життя належало [PERSON] , [INFO] . Ухвалою № 334/889/23 від 21.03.2023 року закрито підготовче провадження, розгляд справи призначений в судове засідання. В судовому засіданні прокурор Шевченко А.О. надала пояснення по суті позовних вимог, просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У наданий судом строк відзив на позов не подав, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно зі ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст.ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно положень\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З метою встановлення наявності або відсутності підстав для представництва інтересів держави в суді, а саме визнання спадщини відумерлою, окружною прокуратурою опрацьовано інформації Другої запорізької державної нотаріальної контори, Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), виконавчого комітету Запорізької міської ради, ТОВ «ЗМБТІ» та КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР. За результатами вивчення матеріалів, встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави в суді в особі Запорізької міської ради щодо визнання відумерлим об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про право власності № 2293 від 09.10.1998, виданим на підставі розпорядження Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя ЗМР № 335 від 09.09.1998. Зазначений об`єкт у власність іншим особам відповідно до договорів купівлі-продажу, договорів дарування тощо не переходив. Згідно інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 25.11.2022 №4371/05.2-36 за даними державного реєстру актів цивільного стану виявлені наступні актові записи: - актовий запис № 380 про державну реєстрацію шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , складений 09.08.1974 Дніпровським відділом актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро); - актовий запис № 361 про розірвання шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , складений 14.06.1975 Дніпровським відділом актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро); - актовий запис № 1961 про смерть [PERSON] , [INFO] , складений 22.12.2020 Дніпровським відділом актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), дата смерті: 07.11.2020; - актовий запис № 995 про смерть батька [PERSON] , [INFO] , складений 16.02.2012 Олександрівським відділом актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), дата смерті: [INFO] ; - актовий запис № 10694 про смерть матері [PERSON] , [INFO] , складений 22.11.2000 Олександрівським відділом актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), дата смерті: [INFO] . Інших актових записів відносно [PERSON] , [INFO] , за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено. Таким чином, після смерті [PERSON] , [INFO] не має спадкоємців за законом. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданого Другою запорізькою державною нотаріальною конторою від 16.11.2022 № 70648334, після смерті [PERSON] , [INFO] , приватним нотаріусом Кардаш Я.О. 31.03.2021 заведено спадкову справу за № 14/2021. Приватним нотаріусом Кардаш Я.О. заведено указану спадкову справу за заявою [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим, станом на 16.11.2022 [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не видавалось, що підтверджується вищевказаною інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наданою Другою запорізькою державною нотаріальною конторою від 16.11.2022 за № 70648348, заповіти та спадкові справи складені [PERSON] , [INFO] не посвідчувались. Окрім того встановлено, що до Ленінського районного суду м. Запоріжжя 07.09.2021 звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу, укладеного 02.08.2001 між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Товарною Біржею «Торг-Інвест» 02.08.2001, та визнання за [PERSON] права власності на квартиру, за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2022 у справі № 334/6727/21 відмовлено [PERSON] у задоволенні позову до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Кардаш Я.О., про визнання дійним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності. Під час розгляду вказаної справи судом встановлено, що 31.03.2021 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кардаш Я.О. з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , яка доводиться йому троюрідною тіткою. При цьому жодних доказів на підтвердження родинних зв`язків між [PERSON] та [PERSON] не надано. Свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON] не видавалося. Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру, яка міститься у матеріалах спадкової справи, сформована 31.03.2021 року, тобто до закінчення шестимісячного строку з моменту смерті [PERSON] . Таким чином, з поданих сторонами документів, суд позбавлений можливості встановити чи дійсно відповідач [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] , чи існують інші спадкоємці. Також, в указаному рішенні суду зазначено, що на підставі поданих сторонами доказів, суд не може встановити, що [PERSON] дійсно є спадкоємцем після смерті [PERSON] , оскільки єдиним документом, який вказує існування такої обставини є заява [PERSON] від 31.03.2021 про прийняття спадщини. Крім того, матеріали справи також не містять жодного доказу, що договір купівлі - продажу між сторонами був фактично виконаний, враховуючи, що позивач не зареєстрований за вказаною адресою, доказів фактичного проживання у спірній квартирі не надано, державна реєстрації права власності на підставі вказаного договору - купівлі продажу не проводилася. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, [PERSON] подано апеляційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2022 у справі № 334/6727/21. Постановою Запорізького апеляційного суду від 05.10.2022 у справі № 334/6727/21 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення та рішення суду від 24.01.2022 у цій справі залишено без змін. Запорізьким апеляційним судом у постанові від 05.10.2022 зазначено, що доводи апелянта щодо ухилення [PERSON] від нотаріального посвідчення договору протягом 19 років з дня укладення угоди до дня її смерті є безпідставними та необґрунтованими. Крім того, апелянтом не було спростовано висновків суду першої інстанції про те, що позивач не довів, що [PERSON] є належним відповідачем по справі. Так, [PERSON] не надав суду доказів наявності родинних зв`язків з померлою [PERSON] , та не мається таких доказів і в матеріалах спадкової справи на час апеляційного перегляду справи, що унеможливлює встановлення факту того, що [PERSON] дійсно є спадкоємцем померлої [PERSON] . Сторонами у справі № 334/6727/21 касаційна скарга на постанову Запорізького апеляційного суду від 05.10.2022 не подавалась. Спадщина, яка залишилася після смерті [PERSON] жодною особою не прийнята, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої Другою запорізькою державною нотаріальною конторою від 16.11.2022 № 70648334. Відповідно до інформації Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 16.11.2022 № 04-47/4686 померла [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація та проживання [PERSON] підтверджується листами АТ «Запоріжгаз» від 05.12.2022, листом ПАТ «Запоріжяобленерго» від 14.12.2022, Концерну «Міські теплові мережі» від 20.12.2022, з якими [PERSON] були укладені договори про надання послуг. Згідно з інформацією Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР від 25.11.2022 встановлено, що тіло померлої [PERSON] затребуване родичами не було, труп поховано 05.03.2021 СКП «Запорізька ритуальна служба». Разом з цим, встановлено, що [PERSON] не є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , [INFO] . Вказані дані свідчать про відсутність будь-яких спадкоємців після смерті [PERSON] , як за заповітом, так і за законом. За правилами ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Згідно із статтею 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Норми статті 1277 ЦК України регламентують, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття зобов`язує орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Така заява подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. З цієї норми права випливає, що у разі наявності вказаних умов, на підставі рішення суду - спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. До звернення з заявою про визнання спадщини відумерлою і набрання законної сили відповідним рішенням суду у територіальної громади існує законний інтерес, заснований на правових нормах, що регулюють правовідносини щодо підстав набуття і припинення права власності після смерті особи, у якої відсутні спадкоємці. Цей інтерес (законні очікування) полягає у прагненні органу місцевого самоврядування набути право власності на відумерлу спадщину. Паралельно з цим інтересом у територіальної громади існує обов`язок звернутися до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. З метою захисту цього законного інтересу законодавець передбачив положеннями ч. 5 ст. 1277 та ст. 1283 ЦК України, що спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою. Охорона спадкового майна здійснюється в інтересах територіальної громади з метою його збереження. Отже, вказаний охоронюваний законом інтерес, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, є об`єктом судового захисту. Положення про перехід спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади за місцем її відкриття також закріплено у нормі статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон). Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією, цім та іншими законами. Отже, у спірних правовідносинах органом місцевого самоврядування, через який територіальною громадою безпосередньо здійснюється місцеве самоврядування, згідно з приписами ст. 2 Закону, є Запорізька міська рада. Виходячи з правової природи відумерлості спадщини, підставою для проведення державної реєстрації права власності на спадкове майно є відповідне судове рішення, прийняте після спливу встановленого законом річного строку. На момент звернення до суду із позовом, встановлений ч. 2 ст. 1277 ЦК України річний строк з часу відкриття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить померлій на праві власності, сплинув. З урахуванням вищенаведеного, вказана квартира належить до об`єкта відумерлої спадщини, що є підставою для виконання Запорізькою міською радою обов`язку звернення до суду з відповідною вимогою. Наведені обставини свідчать про наявність правових підстави для визнання відумерлою спадщини у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , належної за життя на праві власності [PERSON] , яка померла [INFO] , та передачі її у власність територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Аналіз статті 1277 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що для набуття майном статусу відумерлого, по-перше, необхідна відсутність спадкоємців, або ж їх відмова від прийняття спадщини. По-друге, звернення органу місцевого самоврядування до суду з відповідною заявою після спливу одного року з часу відкриття спадщини. І по-третє, статус відумерлого майна повинен бути встановлений відповідним судовим рішення. Лише за наявності хоча б однієї з вказаних умов, відсутності прямих спадкоємців, орган місцевого самоврядування набуває права звертатися до суду та брати участь в спорах щодо спадкування. Підстави обрання прокурором захисту інтересів держави в порядку позовного провадження. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК України залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Згідно із ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Згідно із ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження є те, що під час вирішення цього питання не встановлено існування спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права. Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, [PERSON] заявив про свої права на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , що свідчить про наявність спору про право власності. Разом з цим, відомостей про видачу свідоцтва про право власності немає. Окрім цього, залишення позовної заяви без задоволення у справі № 334/6727/21, не перешкоджає [PERSON] зверненню до суду із позовом щодо визнання права власності у порядку спадкування. Подібні правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 17.05.2021 у справі № 243/10634/19 та низці таких. Щодо обґрунтування порушення «інтересів держави» суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених\~статтею 185\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. При встановленні наявності або відсутності порушень або загрози порушень «інтересів держави» необхідно виходити з того, що ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» зазначає про порушення або загрозу порушення «інтересів держави», якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади (1), орган місцевого самоврядування (2) чи інший суб`єкт владних повноважень (3), до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (4). Аналіз вказаної статті Закону дає підстави дійти до висновку, що «інтереси держави» (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так і інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів). Інтереси держави Україна та інтереси певної територіальної громади є частинами одного цілого «інтересів держави», про які зазначено в ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Інтереси держави Україна та інтереси певної територіальної громади можуть збігатися повністю, частково, або навіть взагалі не пересікатися. Статтею 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Відповідно до ст. 2 Закону місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. У ст. 6 Закону зазначено, що первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. Згідно з ст. 10 Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності міст. Статтею 60 Закону передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно. Таким чином, Запорізька міська рада є органом, що представляє територіальну громаду м. Запоріжжя та здійснює від імені територіальної громади м. Запоріжжя повноваження щодо розпорядження майном комунальної власності. Право комунальної власності право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. З метою вирішення проблем із забезпечення населення житлом, а також поліпшення житлових умов використовуються, у тому числі, квартири, що перебувають у житловому фонді територіальної громади. До компетенції виконавчих органів міських рад відповідно до норм ст. 15 Житлового кодексу Української РСР належить, зокрема, здійснення управління житловим фондом місцевої Ради та прийняття рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради. Проте, у зв`язку з низьким рівнем забезпеченості населення міста житлом через дефіцит квартир, які складають житловий фонд міста, додатково затверджуються програми із забезпечення житлом населення шляхом сприяння розвитку молодіжного будівництва, удосконалення механізмів придбання житла і забезпечення на цій основі подальшого розвитку системи іпотечного житлового кредитування, якими передбачено виділення бюджетних коштів. Ураховуючи наведене, спрямованість прокурора у вказаній справі направлена на захист інтересів держави, оскільки існує загроза позбавлення можливості територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради передати вказану квартиру у власність або користування громадянам, які потребують отримання житла. Звернення прокурора з вказаною заявою до суду спрямовано саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання щодо права власності квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вказана загроза порушення інтересів держави та інтересів територіальної громади міста Запоріжжя свідчить про наявність «порушень інтересів держави» у розумінні ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та наявність підстав для представництва. Отже, звернення прокурора до суду відповідає законній меті, оскільки спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання щодо передання у власність територіальної громади майна, яке становить відумерлу спадщину. У зв`язку з цим, не порушується принцип справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи, що набула спірне майно у незаконний спосіб. Таким чином, гарантії, передбачені ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не порушуються. Отже, у правовідносинах, що виникли, згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Запорізька міська рада, є органом, що представляє територіальну громаду м. Запоріжжя та здійснює від її імені повноваження щодо розпорядження майном комунальної власності. Щодо обґрунтування неналежного здійснення захисту інтересів держави Запорізькою міською радою суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Таким чином, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлює дві альтернативні групи умов, при наявності яких, прокурор наділений правом здійснення представництва в суді законних інтересів держави. Перша група альтернативних умов порушення або загроза порушення інтересів держави. Друга група альтернативних умов - захист цих інтересів (порушених, або щодо порушення яких існує загроза) не здійснює (1) або неналежним чином здійснює (2) орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (3). Запорізька міська рада відповідно до вимог ст. 2 Закону є органом, через який територіальною громадою безпосередньо здійснюється місцеве самоврядування. Таким чином, у правовідносинах що виникли, саме Запорізька міська рада є органом, уповноваженим здійснювати як захист порушених інтересів держави, так і захист порушених інтересів територіальної громади міста Запоріжжя. Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦК України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Статтею 327 ЦК України передбачено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 08.02.2019 у справі № 915/20/18 викладено правову позицію про те, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи. З огляду на викладене у прокурора виникло не тільки право, але й обов`язок відреагувати на існуючий факт порушення інтересів держави у спірних правовідносинах шляхом звернення до суду з цим позовом. З метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави окружною прокуратурою на адресу Запорізької міської ради скеровано лист від 29.11.2022 за № 53-5155вих22, в якому викладено виявлені підстави для визнання відумерлою спадщини у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] . Департаментом правового захисту Запорізької міської ради листом від 20.12.2022 за № 02-07/1910 повідомлено окружну прокуратуру про те, що до Запорізької міської ради не надходила жодна інформація, яка б давала підстави вважити, що кв. [ADDRESS] має ознаки відумерлої спадщини. Також, міська рада вказала, що станом на 19.12.2022 Запорізька міська рада не зверталась до суду з приводу визнання кв. [ADDRESS] , яка належить померлій [PERSON] , відумерлою спадщиною. Разом з цим, окружною прокуратурою на адресу Запорізької міської ради повторно скеровано лист від 28.12.2022 за № 53-5980вих22, в якому викладено виявлені підстави для визнання відумерлою спадщини у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] . Однак, Департаментом правового захисту Запорізької міської ради листом від 13.01.2023 за № 13977/03-20/05 поінформовано окружну прокуратуру про те, що Запорізька міська рада не зверталася до суду з заявою про визнання відумерлою спадщиною за адресою: [ADDRESS] , внаслідок відсутності інформації щодо зазначеної квартири. Крім цього, Запорізька міська рада зазначила, що не заперечує проти вжиття заходів судово-претензійного характеру окружною прокуратурою в інтересах територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Таким чином, Запорізька міська рада як орган, уповноважений здійснювати як захист порушених інтересів держави, так і захист порушених інтересів територіальної громади міста Запоріжжя, повинна була вжити заходи до визнання спадщини відумерлою, зокрема шляхом пред`явлення відповідної позовної заяви. Вказані обставини свідчать про нездійснення Запорізькою міською радою захисту порушених інтересів держави та територіальної громади міста Запоріжжя, що свідчить про наявність підстав для представництва, передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Згідно зі ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. На виконання вимог, визначених ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Дніпровською окружною прокуратурою міста Запоріжжя попередньо, до звернення із цим позовом до суду, повідомлено Запорізьку міську раду як орган, що уповноважений представляти інтереси відповідної територіальної громади, щодо прийняття рішення про представництво інтересів держави в особі Запорізької міської ради, доказом чого є лист окружної прокуратури. Згідно\~статті 338 ЦПК України\~суд, встановивши, що спадкоємці заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Оскільки після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, з часу відкриття спадщини сплив один рік, то суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання квартири [ADDRESS] відумерлою спадщиною та передання її у власність територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 2684,00 гривень та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1342,00 гривень.

Outcome: approved