Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги позову обґрунтовані тим, що з 28 листопада 2008 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. [INFO] у шлюбі народилась донька [PERSON] . Позивач зазначає, що подружнє життя не склалось, сторони не ведуть спільного господарства, спільне проживання стало неможливим та призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. Позивач вважає, що збереження шлюбу з відповідачем є неможливим та недоцільним. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 січня 2023 року відкрито провадження в даній справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти надання строку на примирення заперечувала, витрати по сплаті судового збору просила покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїм правом надати відзив на позовну заяву не скористався. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у ix сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим i можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам ix дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило 6 інтересами одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 28 листопада 2008 року відділом РАЦС Адміралтейського району Комітету у справах РАЦС Уряду Санкт-Петербурга, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.12-14). На час реєстрації шлюбу Російська Федерація була державою - учасницею Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, документи видані уповноваженими органами цієї держави, визнаються дійсними в Україні за умови їх консульської легалізації. Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Згідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу (ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Як убачається з матеріалів справи та досліджених судом документів, позивач є громадянкою України, проживає на території України, відповідач є громадянином Російської Федерації, місце проживання якого зареєстроване на території України (а.с.10). За таких обставин суд вбачає підстави для застосування законодавства України щодо припинення шлюбу. Сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Cпopy щодо визначення місця проживання малолітньої дитини та поділу майна на час розгляду справи у сторін немає. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не можливе, відповідач процесуальним правом взяти участь у судовому засіданні не скористався, відзиву на позовну заяву не подав. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б її інтересам, а тому позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору. За змістом ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved