Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

Рух справи 25.01.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 27.01.2022, за підписом позивача, в якій позивач просить: - визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо невиконання вимог міжнародних угод, законодавства та нормативно-правових актів України про зобов`язання компенсації мені коштів, сплачених за послугу авіаперевезення, яку відповідачем фактично не було виконано; - зобов`язати відповідача повернути (переказати) на особовий рахунок позивача в держав\-ному ЕХІМ Банку України згідно наданих йому реквізитів компенсацію за придбані авіаційні квитки номера реєстрації PNR: WZCFJB, SDF39E, G4ZRVS, E7ZS9G на рейси FR9228 та FR3724 в напрямку Київ-Манчестер-Париж з відльотом з Києва 01.05.2020 та в зворотному напрямку Париж-Вільнюс-Київ на рейси FR7234 та FR5406 з відльотом з Парижу 08.05.2020 у розмірі 156,82€; - зобов`язати відповідача сплатити неустойку (пеню) в розмірі 1% від суми зобов`язання за кожен день прострочки, обчислену з дня спливу місячного терміну після надання 12.11. 2020 відповідачу реквізитів мого особового рахунку в ЕХІМ Банку України, тобто з 12.12.2020, на суму 572,39€ на даний час; - залучити до розгляду справи Державну авіаційну службу України як третю особу, що не заявляє самостійних вимог; - звільнити позивача від сплати судового збору відповідно до частини 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та, при задоволенні позовних вимог, одночасно вирішити питання щодо відшкодування мені моральної (немайнової) шкоди згідно частини 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та судових витрат.». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2022 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 31.01.2022 відповідну справу було передано за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2022 справу передано для розгляду за територіальною підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва. 11.07.2022 справа надійшла до суду з супровідним листом Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.08.2022. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.07.2022 для розгляду даної справи визначено суддю Зуєвич Л.Л. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25.07.2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження); провадження у справі зупинено у зв`язку з здійсненням повідомлення відповідач про розгляд даної справи через компетентний орган Республіки Ірландія. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Оскільки, розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). 04.11.2022 до суду надійшло клопотання позивача про уточнення позовних вимог, в якому, зокрема, вказується, що у зв`язку з тим, що збільшився період прострочення сплати відповідачем суми неустойки (пені), вказаної в п. 3 позовних вимог, позивач просить відповідно збільшити суму неустойки (пені), що складає на даний час 1 145.00 EUR. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30.03.2023 провадження у справі поновлено. Обґрунтування позову У позові вказується, що 23.02.2020 позивач придбав у відповідача - авіакомпанії «Ryanair» (авіаперевізник) 4 (чотири) електронні авіаційні квитки (через агенцію-посередника «kiwi.com», бронювання № 109787711) в напрямку Київ-Манчестер-Париж на рейси FR9228 (номер реєстрації PNR: WZCFJB) та FR3724 (номер реєстрації PNR: SDF39E) з відльотом з Києва 01.05.2020 та в зворотному напрямку Париж-Вільнюс-Київ на рейси FR7234 (номер реєстрації PNR: G4ZRVS) та FR5406 (номер реєстрації PNR: E7ZS9G) з відльотом з Парижу 08.05.2020, за що з особового рахунку позивача в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (ЕХІМ Банк) було перераховано 156,82€. Як вказує позивач, у зв`язку з відміною авіаперевізником вказаних рейсів, 15-23.04.2020 від агенції-посередника « kiwi.com » отримано повідомлення щодо компенсації вартості придбаних авіаційних квитків по бронюванню № 109787711 шляхом звернення до авіаперевізника. При цьому, в позові зазначається, що після звернення позивача 05.06.2020 за компенсацією до авіаперевізника, відмови щодо надання компенсації від нього не було, навпаки, запропоновано надати заяви (4 шт.) щодо компенсації за придбані авіаційні квитки окремо по кожному номеру реєстрації PNR: WZCFJB, SDF39E, G4ZRVS, E7ZS9G, для чого авіаперевізником надано бланки відповідних заяв та роз`яснення щодо їх заповнення. Зауважується, що 12.10.2020 позивачем спрямовано чотири окремих заяви до авіаперевізника на отримання компенсації за придбані авіаційні квитки номера реєстрації PNR: WZCFJB, SDF39E, G4ZRVS, E7ZS9G, а також закордонного паспорта позивача. Позивач стверджує, що 08-11.11.2020 від авіаперевізника надійшло чотири окремих повідомлення по кожному номеру реєстрації (PNR) про реєстрацію та прийняття заяв до розгляду, згодом на чотири окремих запити авіаперевізника щодо отримання банківських реквізитів позивача, 12.11.2020 надано окремо на кожний запит банківські реквізити. Того ж дня, 12.11.2020 від авіаперевізника надійшло чотири окремих повідомлення про переказ коштів по кожному номеру реєстрації PNR на протязі 28 робочих днів, тобто - до 21.12.2020. 10.01.2021, у зв`язку з тим, що на особовий рахунок позивача в ЕХІМ банку коштів від авіаперевізника не надійшло, позивачем було направлено до відповідача запит про підтвердження переказу коштів. 29.01.2021 від авіаперевізника отримано відповідь про переказ коштів протягом 14 робочих днів, тобто - до 14.02.2021. 24.03.2021, у зв`язку з тим, що на особовий рахунок позивача в EXІМ банку коштів від авіаперевізника так і не надійшло, позивачем було спрямовано до нього повторні запити щодо надання документів про підтвердження переказу коштів, на що 28.04.2021 від авіаперевізника отримано повідомлення про переказ коштів протягом 14 робочих днів, тобто - до 19.05.2021. Проте, як наголошує позивач, повернення йому відповідачем компенсації за авіаційні квитки на даний час не виконано. Щодо правової позиції відповідача На момент винесення рішення у справі відзив на позовну заяву не надійшов. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Як стверджує позивач та підтверджується матеріалами справи, 23.02.2020 позивач придбав у відповідача - авіакомпанії «Ryanair» (авіаперевізник) 4 (чотири) електронні авіаційні квитки через агенцію-посередника « kiwi.com » (бронювання № 109787711) в напрямку Київ-Манчестер-Париж на рейси FR9228 (номер реєстрації PNR: WZCFJB) та FR3724 (номер реєстрації PNR: SDF39E) з відльотом з Києва 01.05.2020 та в зворотному напрямку Париж-Вільнюс-Київ на рейси FR7234 (номер реєстрації PNR: G4ZRVS) та FR5406 (номер реєстрації PNR: E7ZS9G) з відльотом з Парижу 08.05.2020 /а.с. 3-4/, за що з особового рахунку позивача в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (ЕХІМ Банк) було перераховано 156,82€ /а.с. 7, зворотній бік/. Як вказує позивач, у зв`язку з відміною авіаперевізником вказаних рейсів, 15-23.04.2020 від агенції-посередника « kiwi.com » отримано повідомлення щодо компенсації вартості придбаних авіаційних квитків по бронюванню № 109787711 шляхом звернення до авіаперевізника. При цьому, позивач зазначає, що після звернення позивача 05.06.2020 за компенсацією до авіаперевізника йому запропоновано надати заяви (4 шт.) щодо компенсації за придбані авіаційні квитки окремо по кожному номеру реєстрації PNR: WZCFJB, SDF39E, G4ZRVS, E7ZS9G, для чого авіаперевізником надано бланки відповідних заяв та роз`яснення щодо їх заповнення. 12.10.2020 позивачем спрямовано чотири окремих заяви до авіаперевізника на отримання компенсації за придбані авіаційні квитки номера реєстрації PNR: WZCFJB, SDF39E, G4ZRVS, E7ZS9G, а також закордонного паспорта позивача (а.с. 5-6). 08-11.11.2020 від авіаперевізника надійшло чотири окремих повідомлення по кожному номеру реєстрації (PNR) про реєстрацію та прийняття заяв до розгляду, згодом на чотири окремих запити авіаперевізника щодо отримання банківських реквізитів позивача, 12.11.2020 надано окремо на кожний запит банківські реквізити. Того ж дня, 12.11.2020 від авіаперевізника надійшло чотири окремих повідомлення про переказ коштів по кожному номеру реєстрації PNR на протязі 28 робочих днів. 10.01.2021, у зв`язку з тим, що на особовий рахунок позивача в ЕХІМ банку коштів від авіаперевізника не надійшло, позивачем було направлено до відповідача запит про підтвердження переказу коштів. 29.01.2021 від авіаперевізника отримано відповідь про переказ коштів протягом 14 робочих днів (а.с. 12, зворотній бік). 24.03.2021, у зв`язку з тим, що на особовий рахунок позивача в EXІМ банку коштів від авіаперевізника так і не надійшло, позивачем було спрямовано до нього повторні запити щодо надання документів про підтвердження переказу коштів, на що 28.04.2021 від авіаперевізника отримано повідомлення про переказ коштів протягом 14 робочих днів (а.с. 13, зворотній бік). Проте, як наголошує позивач, повернення йому відповідачем компенсації за авіаційні квитки здійснено не було, у зв`язку з чим він змушений був звернутись до суду за захистом своїх прав. Так, на підтвердження ненадходження коштів від авіаперевізника, позивачем, зокрема, надано довідку від 01.11.2022 № 164-2/359, за змістом якої акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» м. Києва, МФО 322313, ЄДРПОУ 00032112, повідомляє, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , є клієнтом банку з 31.07.2002 та має картковий рахунок відкритий у гривні № [NUMBER] . Також повідомляється, що на вищевказаний рахунок за період з 23.02.2020 до 24.10.2022 відсутні будь-які зарахування коштів від авіакомпанії Ryanair. Матеріали справи також містять лист Державної авіаційної служби України від 25.10.2021, адресований позивачу, за змістом якого викладено наступне: «Оскільки Вами було придбано квитки через посередника, а саме організацію kiwi.com, повторно повідомляємо, що відповідно до положень розділу XVIII Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених наказом Державіаслужби від 26.11.2018 № 1239, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.02.2019 за №141/33112 (зі змінами) (далі - Авіаційні правила), повернення коштів за невикористаний квиток (його частину) здійснюється за місцем придбання квитка або в головному офісі авіаперевізника (офісі з продажу перевезень авіаперевізника) і в тій валюті, у якій квиток було оплачено. В свою чергу, агенти з продажу перевезень здійснюють повернення коштів після отримання їх від авіаперевізника за запитом агента. Також інформуємо, що ірландський авіаперевізник Ryanair не має представництва на території України та ідентифікаційного коду юридичної особи в ЄДРПОУ. Ryanair виконує міжнародні регулярні рейси до/з України в рамках діючих двосторонніх Угод між Україною та країнами-партнерами про повітряне сполучення та відповідно до Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про певні аспекти повітряного сполучення від 01.12.2005. Вказаними угодами, а також національним законодавством не передбачена вимога наявності представництва іноземного авіаперевізника на території України. Таким чином, надаємо контакти авіакомпанії Ryanair. Назва: RYANAIR HOLDINGS PUBLIC LIMITED COMPANY. Юридична/поштова адреса: RYANAIR DUBLIN OFFICE, AIRSIDE BUSINESS PARK, SWORDS CO. DUBLIN, SWORDS, DUBLIN, IRELAND. Реєстраційний номер: 249885. Звертаємо Вашу увагу, що Державіаслужба, відповідно до покладених на неї завдань, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2014 року № 520 «Про затвердження Положення про Державну авіаційну службу України» (далі - Положення), не здійснює реєстрацію іноземних авіаперевізників та, у разі наявності, їх представництв. Відповідно до українського законодавства, а саме пункту 5 глави 1 розділу XXVII Авіаційних правил, позови про відповідальність авіаперевізника під час міжнародних перевезень щодо неналежного перевезення пасажира або багажу мають бути подані за вибором позивача до суду за місцем знаходження (реєстрації) авіаперевізника, за місцем його основної діяльності (головного офісу) або за місцем, де знаходиться підприємство, через яке було укладено договір повітряного перевезення, або до суду місця призначення перевезення протягом двох років з дати прибуття до місця призначення, або з дати, коли повітряне судно мало прибути до місця призначення, або з дати, коли припинилося перевезення. Окрім зазначеного, частиною 1 статті 33 Монреальської конвенції передбачено, що позов про відповідальність може бути подано за вибором позивача на території однієї з держав-сторін або до суду за місцем розташування перевізника; за місцем основної діяльності перевізника; за місцем, де розташоване комерційне підприємство, через яке був укладений договір; до суду місця призначення перевезення. Відповідно до Положення Державіаслужба не дає роз`яснень застосування міжнародного законодавства. Принагідно інформуємо, що держава гарантує кожному право на отримання безоплатної правової допомоги. Для отримання такої допомоги телефонуйте за номером Єдиного контакт-центру 0-800-213-103 (цілодобово та безкоштовно у межах України зі стаціонарних та мобільних телефонів) або звертайтеся особисто до найближчих центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги чи бюро правової допомоги. З інформацією про адреси відповідних центрів чи бюро, а також види і порядок отримання безоплатної правової допомоги можна ознайомитися на веб-сайті системи безоплатної правової допомоги legalaid.gov.ua.» Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Щодо вимоги про компенсацію за придбані авіаційні квитки Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Згідно з ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Пасажир має право відмовитися від поїздки, повернути квиток і одержати назад повну або часткову вартість квитка - залежно від строку здавання квитка згідно з правилами, встановленими транспортними кодексами (статутами) (п. 6 ч. 1 ст. 911 ЦК України). Статтею 920 ЦК України встановлено що, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). За приписами статті 926 ЦК України позовна давність, порядок пред`явлення позовів у спорах, пов`язаних з перевезеннями у закордонному сполученні, встановлюються міжнародними договорами України, транспортними кодексами (статутами). Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 100 Повітряного кодексу України (далі - ПК України) правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів, багажу, вантажу і пошти авіаперевізником, суб`єктами з наземного обслуговування, а також галузеві стандарти та нормативи якості такого обслуговування встановлюються авіаційними правилами України та мають бути однаковими для внутрішніх і для міжнародних рейсів. Авіаперевізник на підставі зазначених у частині другій цієї статті правил повітряних перевезень повинен встановити свої правила, спрямовані на підвищення ефективності та якості перевезень, які не можуть містити стандартів чи нормативів якості, відповідальності за обслуговування пасажирів, нижчих за рівень установлених вимог, попередньо погодивши їх з уповноваженим органом з питань цивільної авіації. Пасажир має право відмовитися від повітряного перевезення і одержати назад плату за послуги у порядку, встановленому авіаційними правилами України та правилами авіаперевізника (ч. 15 ст. 100 ПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 глави 1 розділу ІV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 № 735, які були чинні на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу), пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов`язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення, крім випадків, визначених у пункті 4 цієї глави. Згідно з п.п. 1, 4 глави 1 розділу ХІХ Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу повернення коштів за невикористаний квиток (його частину) здійснюється за місцем придбання квитка або в головному офісі перевізника (офісі з продажу перевезень перевізника) і в тій валюті, у якій квиток було оплачено. У разі якщо оплата була здійснена електронними засобами переказу коштів (банківською карткою), кошти повертаються на платіжну картку, з якої було здійснено платіж за квиток. Повернення коштів здійснюється: особі, що зазначена у квитку, - у випадку сплати за перевезення готівкою або банківським переказом; на рахунок юридичної особи - у випадку сплати за безготівковим розрахунком; на рахунок власника кредитної картки, якою оплачено перевезення; спонсору, що сплатив за перевезення, - у випадку оформлення квитка за повідомленням про попередню оплату. Згідно з ст. 1 Монреальської конвенції - ця Конвенція застосовується до будь-якого міжнародного перевезення пасажирів, багажу або вантажу, яке здійснюється повітряним судном за винагороду. Вона застосовується також до перевезень повітряним судном, що здійснюються авіатранспортним підприємством безоплатно. Статтею 29 Монреальської конвенції визначено, що під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню. Аналогічне положення міститься у п. 2 гл. 2 розділу ХХVІІ Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, в якому зазначено, що відповідальність перевізника за неналежне перевезення в будь-якому випадку обмежена реальними збитками, доведеними пасажирами. За змістом зазначених правових норм авіаперевізник відповідає за неналежне перевезення у межах реальних (фактичних) збитків, доведених пасажирами, але не більше, ніж розмір відшкодування, встановлений нормами Монреальської конвенції. Відповідно до ч. 18 ст. 100 ПК України до договорів на повітряне перевезення, в тому числі до чартерних перевезень та інших цивільно-правових відносин, пов`язаних з повітряними перевезеннями, які не врегульовані положеннями цього Кодексу або міжнародними договорами України, застосовуються положення ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 101 ПК України дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на повітряні перевезення, крім питань, які врегульовані цим Кодексом, правилами повітряних перевезень пасажирів та вантажів, міжнародними договорами України. Згідно з п. 5 гл. 1 розділу XIХ Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу повернення коштів здійснюється у день розірвання договору перевезення (пред`явлення квитків до каси за місцем їх оформлення, отримання перевізником інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане перевезення, яке оформлене електронним квитком), а в разі неможливості повернути кошти у день розірвання договору перевезення - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Таким чином, відповідно до вказаного пункту моментом розірвання договору перевезення є: пред`явлення квитків до каси за місцем їх оформлення; отримання перевізником інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане перевезення, яке оформлене електронним квитком. Як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.04.2022 у справі № 761/36162/16-ц (провадження № 61-9692св21), системний аналіз норм дає підстави зробити висновок, що з правом пасажира відмовитися від поїздки, повернути і одержати назад повну або часткову вартість квитка кореспондується обов`язок авіаперевізника повернути кошти у день розірвання договору перевезення, а в разі неможливості повернути кошти у день розірвання договору перевезення - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Отже, саме з моменту отримання перевізником інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане перевезення договір перевезення вважається розірваним. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У справі, що є предметом розгляду, встановлено, що позивач сплатив вартість авіаквитків зі свого рахунку, відкритого в ЕХІМ Банку України шляхом безготівкового перерахування. Вбачається, що позивач реалізував своє право на відмову від авіаперевезення та повернення сплачених за квитки коштів, а тому договір перевезення, укладений між сторонами, вважається розірваним. З моменту звернення позивача із заявою про повернення коштів за авіаквитки до початку такого польоту відбулося розірвання договору перевезення, а правовідносини трансформувались у зобов`язальні, відповідно, у відповідача (Ryanair Holdings Publik Limited Company) виник обов`язок повернути сплачені кошти. Щодо стягнення неустойки (пені) Згідно з ч. 9 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. Як зазначалось, Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу передбачено, що повернення коштів здійснюється у день розірвання договору перевезення, а в разі неможливості повернути кошти у день розірвання договору перевезення, в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Разом з тим, ч. 6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Частиною 1 статті 906 ЦК України встановлено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У справі, що є предметом розгляду вбачається, що невиконання зобов`язання за договором перевезення виникли внаслідок дії непереборної сили, а саме пандемії коронавірусної інфекції у зв`язку із чим були запровадженні карантинні заходи, до яких входило припинення авіаційного сполучення, що підтверджується рішенням РНБО України від 13.03.2020 "Про невідкладні заходи щодо гарантування національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", що підтверджує той факт, що в період форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за договором діяли форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Відтак, оскільки невиконання зобов`язання за договором виникли внаслідок дії непереборної сили, вимога позивача про відшкодування неустойки задоволенню не підлягає. Щодо вимоги про визнання протиправними дії (бездіяльність) відповідача Вимога позивача про визнання дій відповідача такими, що порушують зобов`язання по договору, не підлягає окремому задоволенню у зв`язку із задоволенням майнової вимоги, яка охоплюється правильністю обраного захисту порушеного права. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Щодо судового збору Приписами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір, що підлягав сплаті за даним позов, а саме: 992,40 грн судового збору за подання позову. Щодо судових витрат пов`язаних з розглядом справи Частиною 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Враховуючи наведене, надані позивачем: довідку від 14.12.2022 № 19 про сплату 1 000,00 UAH за вчинення нотаріальної дії; рахунок бюро перекладів від 14.12.2022 № 01/12 про сплату 10 240,00 UAH за переклад; квитанцію AT «Укрпошта» від 21.12.2022 № 215600426655 щодо оплати 665,55 UAH за відправку 20.12.2022 рекомендованим листом ухвали та позовної заяви з перекладом до компетентного органу Республіки Ірландія для вручення їх відповідачу, б - суд вважає за можливе відшкодувати відповідні витрати позивача як такі, що були необхідні для розгляду справи, за рахунок відповідача. Щодо наданої позивачем квитанції від 02.11.2022 № 62468 оплати 200,00 UAH за надання АТ «Державний експортно-імпортний банк України» довідки від 01.11.2022 № 164-2/359, суд вважає, що відповідні витрати підлягають компенсацію позивачу за рахунок відповідача, як такі, що пов`язані з витребуванням доказів у справі. Разом з тим, ст. 138 ЦПК України передбачено витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду. Так, ч. 1 ст. 138 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Частино 2 ст. 138 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Звертаючись до суду з заявою про уточнення позовних вимог позивач на підтвердження понесених судових витрат долучив, зокрема, копії залізничних квитків на проїзд з м. Миколаїв до м. Київ та в зворотньому напрямку від 23.01.2022 на 359,96UAH та від 25.01.2022 на 311,07UAH - для звернення до суду з позовом. Суд вважає, що для подачі позову до суду особиста явка позивача не була необхідною, оскільки такий позов міг бути поданий поштою або через систему «Електронний суд». Таким чином, позивачем не доведена дійсна необхідність витрат, здійснених ним на приїзд до суду для подачі позову, а тому вартість залізничних квитків та компенсація за втрачений позивачем заробіток (у дні звернення до суду: 24-26.01.2021) - відшкодуванню не підлягають. Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial