Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

08.08.2022 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач послається на те, що 04.12.2019 між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-04020-19-00015, відповідно до якого було застраховано автомобіль «Mercedes-Benz GLE 250», н.з. [NUMBER] . 13.12.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «Mercedes-Benz GLE 250», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та пішохіда [PERSON] . Згідно з постановою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10.03.2020 [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 02.04.2020 року позивачем на підставі Рахунку №СЧDE-00450 від 23.12.2019 року та ремонтної калькуляції №ССКА-6463 від 02.04.2020 року було складено страховий акт №ССКА-6463 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 140 592,61 грн. двома частинами: 1-шу частину в розмірі 34251,00 грн. зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу, що підтверджується про виплату страхового відшкодування від 04.04.2020 року; 2-гу частину в розмірі 106 341 грн. перераховано на вказані реквізити, що підтверджуються платіжним дорученням №9502 від 03.04.2020 року. 08.04.2020 року позивачем на підставі Рахунку №СЧDE-00450 від 23.12.2019 року та ремонтної калькуляції №ССКА-6463 від 02.04.2020 року було складено страховий акт №ССКА-6463/1 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив доплату страхового відшкодування в розмірі 71 948 грн. 52 коп., що підтверджується платіжним дорученням №10011 від 08.04.2020 року. 16.04.2020 року позивачем на підставі Рахунку № СЧDE-00450 від 23.12.2019 року, ремонтної калькуляції №ССКА-6463 від 02.04.2020 року та Рахунку №00848 від 14.04.2020 року було складено страховий акт №ССКА-6463/2 та розрахунок страхового відшкодування. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив доплату страхового відшкодування в розмірі 11 994 грн. 49 коп., що підтверджується платіжним дорученням №10716 від 17.04.2020 року. Всього позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 224 535 грн. 62 коп., які просить стягнути з відповідача разом з судовим збором в розмірі 3 368 грн. 03 коп. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 08 серпня 2022 року справа розподілена в провадження судді Кудрявцевої Т.О. Ухвалою судді від 11 жовтня 2022 року у справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений в порядку передбаченому ЦПК України (судові повістки направлені по останньому відомому зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, за повідомленням Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою»), про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 13 грудня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes-Benz GLE 250», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та пішохода [PERSON] . Вказані обставини встановлені постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10.03.2020 року у справі № 932/1132/20, яка набрала законної сили, відповідно до якої [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 340, 00 гривень. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Mercedes-Benz GLE 250», н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-04020-19-00015 від 04.12.2019 року. 10.02.2020 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 02.04.2020 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі Рахунку №СЧDE-00450 від 23.12.2019 року та ремонтної калькуляції №ССКА-6463 від 02.04.2020 року було складено страховий акт №ССКА-6463 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснила виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 140 592,61 грн. двома частинами: 1-шу частину в розмірі 34251,00 грн. зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу, що підтверджується про виплату страхового відшкодування від 04.04.2020 року; 2-гу частину в розмірі 106 341 грн. перераховано на вказані реквізити, що підтверджуються платіжним дорученням №9502 від 03.04.2020 року. 08.04.2020 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі Рахунку №СЧDE-00450 від 23.12.2019 року та ремонтної калькуляції №ССКА-6463 від 02.04.2020 року було складено страховий акт №ССКА-6463/1 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснила доплату страхового відшкодування в розмірі 71 948 грн. 52 коп., що підтверджується платіжним дорученням №10011 від 08.04.2020 року. 16.04.2020 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі Рахунку № СЧDE-00450 від 23.12.2019 року, ремонтної калькуляції №ССКА-6463 від 02.04.2020 року та Рахунку №00848 від 14.04.2020 року було складено страховий акт №ССКА-6463/2 та розрахунок страхового відшкодування. На підставі вищевказаних документів ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснила доплату страхового відшкодування в розмірі 11 994 грн. 49 коп., що підтверджується платіжним дорученням №10716 від 17.04.2020 року. Всього ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснила виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 224 535 грн. 62 коп.. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України, при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода, завдана одній із осіб з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до пп. 38.2.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що ДТП відбулось з вини відповідача, внаслідок порушення ним правил дорожнього руху, що було встановлено у постанові суду, при цьому страховиком було сплачено власнику пошкодженого у ДТП транспортного засобу страхове відшкодування, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу 224 535,62 грн., що не спростовано відповідачем. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 368,03 грн.

Outcome: approved