Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до Лановецької міської громади про визнання права на земельну частку (пай), третя особа: Кременецька районна державна адміністрація. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] . Її батько [PERSON] в 1939 році був примусово колективізований в колгосп ім.Ф.Толбухіна в с.Білозірка Лановецького району Тернопільської області, землю, якою володів [PERSON] було примусово передано в колективну власність колгоспу. Спадкодавець все життя жив в с.Білозірка та працював у вказаному господарстві, звідки в 1964 році вийшов на пенсію, з села він не виїжджав, зв`язку з КСП не поривав. Зазначає, що право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката. На момент розпаювання земель Білозірської сільськогосподарської артілі ( колгосп) ім. Ф. Толбухіна її батько вже помер і не міг скористатися правом на отримання земельної ділянки, вона не знала і не могла скористатися своїм правом на отримання земельної ділянки, не знала і не могла знати про своє право на отримання паю, а дізналася про факт порушення свого права в кінці серпня 2021 року. У зв`язку з цим просить: визнати за нею право власності на спадкове майно у вигляді земельного паю її батька [PERSON] ; визнати факт належності її права на земельну частку (пай) в розмірі 4,16 умовних кадастрових гектари, вартістю 120785 грн. 60 коп. розташованих на території Лановецької міської громади с.Білозірка; зобов`язати Лановецьку міську громаду в порядку реалізації права на земельну частку (пай) виділити її земельну частку (пай) розміром 4,16 га., розташовану в адміністративних межах Лановецької міської громади с.Білозірка із земель сільськогосподарського призначення та видати на неї правовстановлюючі документи. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак на адресу суду від представника позивача надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області та відзив на позовну заяву, у якому вважає позовні вимоги необґрунтованими, висвітленими однобічно, а позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що головним критерієм для одержання права на земельну частку (пай) є факт членства громадянина в колективному сільськогосподарському підприємстві на момент реєстрації державного акта на право колективної власності на землю. Однак, оскільки факт членства в КСП [PERSON] не підтверджено відповідними документами, то є підстави вважати, що права на земельну частку (пай) він не має. Право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, не є порушеним, оскільки батько позивача не набув права на земельну частку (пай) ні за законом, ні за рішенням загальних зборів колгоспників. Крім того, просить відмовити у задоволенні позову також у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності без поважних причин. Представник третьої особи - Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази встановив наступні факти. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 23 листопада 2021 року Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), [PERSON] помер [INFO] в с.Білозірка Лановецького району Тернопільської області (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 14 листопада 2006 року, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00033826619 від 23 листопада 2021 року, 20 листопада 1971 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, актовий запис № 33, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.20). Згідно копії архівної довідки про трудовий стаж № с-148/04-11, виданої Державним архівом Тернопільської області Тернопільської обласної державної адміністрації 08.09.2019 року, у документах архівного фонду Білозірська сільськогосподарська артіль (колгосп) ім.Ф.Толбухіна, 1996 року - орендне підприємство агрофірма «Білозірська», с.Білозірка Лановецького району, сучасного Кременецького району Тернопільської області, у протоколі № 14 загальних зборів членів колгоспу ім.. Ф.Толбухіна від 8 червня 1950 року є відомості, що [PERSON] (так у документі) входив у склад комісії. В протоколах засідань правління колгоспу та загальних зборах членів колгоспу ім.. Ф. Толбухіна с.Білозірка Лановецького району за 1950-1953, 1964, 1969 роки відомостей про прийняття та звільнення з членів колгоспу [PERSON] та [PERSON] не виявлено(а.с.12). Згідно копії архівної довідки № 605/04-11, виданої Державним архівом Тернопільської області Тернопільської обласної державної адміністрації 10.12.2021 року, у документах архівного фонду Білозірська сільськогосподарська артіль (колгосп) ім.Ф.Толбухіна, з 1996 року - орендне підприємство агрофірма «Білозірська», с.Білозірка Лановецького району Тернопільської області в протоколах зборів уповноважених членів агрофірми за 1996 рік є відомості, що протоколом № 1 зборів уповноважених агрофірми «Білозірська» від 21.03.1996 року прийнято рішення про створення комісії по розпаюванню колгоспних земель і про завершення розрахунку по паюванню землі і основних засобів з видачею земельних і майнових сертифікатів до 15.04.1996 року. У протоколі № 2 від 23.05.1996 року є відомості, що про затвердження списку пайщиків на розпаювання землі на 885 осіб. Список осіб, включених до списку пайщиків, відсутній. Інших відомостей не виявлено (а.с.21). Згідно копії інформації Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № С-268/0-596/6-21 від 18.10.2021 року, значення нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарських угідь відповідно до загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення по Тернопільській області: рілля - 29035,00 грн., багаторічні насадження - 57034,13 грн., сіножаті - 6280,76 грн., пасовища - 5648,03 грн. Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за 2020 рік становить 1,0 (а.с.13). Згідно копії інформації Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № С-61/0-90/6-22 від 02.05.2022 року, агрофірмі «білозірська» рішенням сесії Білозірської сільської Ради народних депутатів від 03.06.1995 № 5 передано у колективну власність 3826,4 га. для сільськогосподарського виробництва. У відповідності до даного рішення агрофірмі «Білозірська» видано державний акт на право колективної власності на землю серії ТР2, про що в Книзі записів державних актів 21.06.1996 внесено запис за № 2. Середній розмір земельної частки (паю) по даному господарству на час проведення паювання земель становив 4,16 умовних кадастрових гектарів. Згідно аналізу додатку до державного акта на право колективної власності на землю, виданого агрофірмі «Білозірська» - списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства прізвища [PERSON] та [PERSON] не значаться (а.с.14). Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай. Зокрема, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. У відповідності до ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно роз`яснень викладених в п.24 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 року, член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. У відповідності до ст. 3 Указу Президента України від 03.12.1999 року № 1529/99 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки", сертифікат на право на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною часткою. Статтею 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай). Пунктом 11 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай), основним документом що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай), суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Згідно Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання, у разі недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має право звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року), особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК. Згідно постанови Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 «Про трудові книжки колгоспників», трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів; трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх у члени колгоспу. Вказана Постанова містить затверджений зразок заповнення трудової книжки колгоспника, внесені до неї дані свідчать, зокрема, про його членство в колгоспі, а не лише про наявність трудових відносин. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження членства [PERSON] у КСП. Оскільки [PERSON] не набув права на земельну частку (пай), тому це право не увійшло і до складу спадщини, яку могла прийняти позивач. З огляду на викладене вище суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Крім того, суд не вважає за необхідне застосовувати строки позовної давності до вимог позивача, оскільки позовні вимоги позивача не доведені, безпідставні, що є самостійною підставою для відмови у позові. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed