Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~03 січня 2023 року до суду надійшла позовна заява Полтавської обласної військової (державної) адміністрації до [PERSON] про стягнення заборгованості за користування лісовою ділянкою та розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою. Позовна заява обґрунтована тим, що Полтавською обласною державною адміністрацією прийнято розпорядження від 09.09.2010 року № 334 «Про виділення лісових ділянок в довгострокове тимчасове користування лісами». На підставі цього розпорядження [PERSON] надано в користування лісову ділянку площею 0,10 га, яка знаходиться в квадраті 11 виділу 5 Ново-Орлицького лісництва в адміністративних межах Орлицької сільської ради Кобеляцького району за межами населених пунктів строком на 25 років. ДП «Кременчуцький лісгосп» належним чином виконало взяті на себе зобов`язання за договором та передало в довгострокове тимчасове користування [PERSON] лісову ділянку, а вона прийняла її та з 16.11.2010 року фактично отримала її в користування. Базова плата за довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою становить 45,68 гривень у рік. Тимчасовий лісокористувач у термін до 20 січня одноразово і в повному обсязі вносить річну плату (збір) у касу постійного лісокористувача, відповідно до лісового квитка. Рентна плата сплачується щорічно незалежно від фактичного користування лісовою ділянкою в порядку статті 257 Податкового кодексу України. За період з 2020 по 2022 рр. відповідач здійснила лише один платіж за використання лісової ділянки у 2020 році в сумі 82,17 грн, чим порушила умови договору та систематичною несплатою допустила утворення заборгованості по сплаті рентної плати в розмірі 172,56 гривень. Таким чином, оскільки відповідач систематично не виконував обов`язки, покладені на нього законом та договором, позивач прохав розірвати договір довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою від 16.11.2010 року № 39, укладений між державним підприємством «Кременчуцьке лісове господарство» та [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь державного підприємства «Кременчуцьке лісове господарство» заборгованість за користування лісовою ділянкою в розмірі 172,56 гривень; стягнути з [PERSON] на користь юридичного департаменту Полтавської обласної військової (державної) адміністрації сплачений судовий збір за подання позовної заяви в сумі 4 962,00 гривень. Ухвалою суду від 12 січня 2023 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 31.01.2023 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що за користування лісовою ділянкою ДП «Кременчуцьке лісове господарство» нарахувало їй рентну плату в розмірі 164,34 грн згідно рахунку № 582 від 24.10.2022 року. Вказану суму відповідач сплатила 04.01.2023 року, однак 12.01.2023 року сплачені кошти були повернені на її картковий рахунок у ПриватБанку, оскільки була проведена реорганізація ДП «Кременчуцьке лісове господарство» і змінені банківські реквізити. Пізніше відповідачем [PERSON] було отримано новий рахунок з іншими реквізитами у філії «Кременчуцького лісового господарства» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Оплату цього рахунку відповідач здійснила 24.01.2023 року (а. с. 62). 21.02.2023 року представник позивача [PERSON] надав до суду заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті погасила наявну заборгованість за користування лісовою ділянкою. Прохав суд розірвати договір довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою від 16.11.2010 року № 39, укладений між державним підприємством «Кременчуцьке лісове господарство» та [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь юридичного департаменту Полтавської обласної військової (державної) адміністрації сплачений судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2481 грн та повернути частину судового збору в розмірі 2481 грн у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог (а. с. 95-99). Ухвалою суду від 06 березня 2023 року підготовче засідання по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача Полтавської обласної військової (державної) адміністрації Ворона Л.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. Пояснила, що сплатила за користування лісовою ділянкою ще 04.01.2023 року, однак у зв`язку із реорганізацією ДП «Кременчуцьке лісове господарство» та зміною кредитних рахунків сплачені кошти були їй повернені. Після отримання нового рахунку вона сплатила його того ж дня. Також відповідач зазначила, що не сплатила рентну плату у 2021 році, оскільки захворіла на Covid-19. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Полтавське обласне управління лісового та мисливського господарства та філія «Кременчуцьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 16 листопада 2010 року між постійним лісокористувачем державним підприємством «Кременчуцьке лісове господарство» в особі директора [PERSON] та тимчасовим лісокористувачем [PERSON] укладений договір довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою № 39, на підставі розпорядження Полтавської обласної державної адміністрації «Про виділення лісової ділянки в довгострокове тимчасове користування лісами» від 09.09.2010 року № 334, відповідно до умов якого постійний лісокористувач виділяє, а тимчасовий лісокористувач приймає в довгострокове тимчасове користування в порядку спеціального використання лісових ресурсів лісову ділянку площею 0,10 га, яка знаходиться в постійному користуванні ДП «Кременчуцьке лісове господарство» і розташована в кварталі 11, виділ 5 (ділянка 2) Ново-Орлицького лісництва в адміністративних межах Орлицької сільської ради Кобеляцького району за межами населених пунктів. Лісова ділянка виділяється тимчасовому лісокористувачу в строкове платне користування для рекреаційних цілей строком на 25 років (а. с. 19-25). Згідно підпункту 4.2.6 пункту 4.2 Договору, тимчасовий лісокористувач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використання лісових ресурсів. Відповідно до пунктів 5.1-5.3 Договору, базова плата (збір) за довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою становить 45,68 гривень у рік. Плата за спеціальне використання лісових ресурсів підлягає щорічній індексації у відповідності до інфляції за відповідний період і відображається в спеціальному дозволі лісовому квитку, який у встановленому порядку видається тимчасовому лісокористувачу постійним лісокористувачем. Тимчасовий лісокористувач у термін до 20 січня одноразово і в повному обсязі вносить річну плату (збір) у касу постійного лісокористувача, відповідно до лісового квитка. Як вбачається з довідки державного підприємства «Кременчуцьке лісове господарство» щодо сплати по рентній платі за 2020-2022 рр. за вих. 22.12.2022 року №538 [PERSON] нараховано рентну плату: за 2020 рік у розмірі 82,17 грн; за 2021 рік у розмірі 82,17 грн; за 2022 рік у розмірі 90,39 грн. [PERSON] було сплачено рентну плату за 2020 рік в розмірі 82,17 грн. Заборгованість по сплаті рентної плати становить 172,56 грн (а. с. 24-25). Судом також встановлено, що відповідно до рахунку на оплату № 583 від 24 жовтня 2022 року [PERSON] державним підприємством «Креченчуцький лісгосп» нараховано рентну плату за користування лісовою ділянкою за 2021-2022 рр. у розмірі 164,34 грн, кредитний рахунок для сплати № [NUMBER] (а. с. 63). 04.01.2023 року відповідачем [PERSON] було сплачено ренту плату за користування земельною ділянкою у розмірі 164,34 грн згідно рахунку № 582 від 24.10.2022 року, що підтверджується дублікатом квитанції №Р24А683403172D52710 від 04.01.2023 року (а. с. 64). З виписки з банківської картки відповідача за період 01.01.2023 26.01.2023 вбачається, що 12.01.2023 року [PERSON] було повернено кошти за забракованим платежем від 04.01.2023 р. на суму 165,34 грн (а. с. 65-67). Судом також встановлено, що державне підприємство «Кременчуцьке лісове господарство» було припинено шляхом реорганізації. Відповідно до пункту 8 наказу Держлісагентства України від 28.10.2022 року № 919 «Про припинення державного підприємства «Кременчуцьке лісове господарство» та затвердження складу комісії з припинення», наказу Держлісагентства України від 04.01.2023 року № 37 «Про затвердження передавального акту державного підприємства «Кременчуцьке лісове господарство»\~ правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства «Кременчуцьке лісове господарство» є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України». Відокремленим підрозділом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» є філія «Кременчуцьке лісове господарство». 24.01.2023 року філією «Кременчуцьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» було надано відповідачу [PERSON] рахунок на оплату № 4 від 24.01.2023 року, відповідно до якого нараховано ренту плату за користування лісовою ділянкою в розмірі 164,34 грн, кредитний рахунок для сплати № [NUMBER] (а. с. 68). Відповідно до квитанції № 9294-5550-1458-2826 від 24.01.2023 року відповідачем [PERSON] було сплачено ренту плату за користування земельною ділянкою у розмірі 164,34 грн згідно рахунку № 4 від 24.01.2023 року (а. с. 69). Положеннями ч. ч. 1-4 ст. 18 Лісового кодексу України встановлено, що об`єктом тимчасового користування можуть бути всі ліси, що перебувають у державній, комунальній або приватній власності. Тимчасове користування лісами може бути: довгостроковим - терміном від одного до п`ятдесяти років і короткостроковим - терміном до одного року. Довгострокове тимчасове користування лісами - засноване на договорі строкове платне використання лісових ділянок, які виділяються для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей, проведення науково-дослідних робіт. Довгострокове тимчасове користування лісами державної та комунальної власності здійснюється без вилучення земельних ділянок у постійних користувачів лісами на підставі рішення відповідних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з постійними користувачами лісами та органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства. Пунктом 5 ч. 2 ст. 20 Лісового кодексу України передбачено, що тимчасові лісокористувачі на умовах довгострокового користування зобов`язані своєчасно вносити плату за використання лісових ресурсів. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Пунктом д частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Аналогічний висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 31 липня 2020 року у справі №479/1073/18, провадження №61-8798св19. Отже, якщо у договорі довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою передбачено, що річна плата вноситься щороку до 20 січня, то систематичність її несплати матиме місце у випадку порушення такого зобов`язання хоча б за два роки. Водночас, позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою 03.01.2023 року, тобто на час подання позовної заяви з боку відповідача не вбачалося систематичного невиконання договірних зобов`язань.\~ Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що відповідач порушила термін сплати за довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою за 2021 рік, проте це порушення має разовий характер. Відповідач [PERSON] внесла річну плату за користування лісовою ділянкою за 2022 рік 04.01.2023 року, тобто в термін, передбачений договором довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою. Суд вважає, що відповідач [PERSON] вжила достатніх заходів для сплати за довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою у термін, передбачений договором, при цьому порушення терміну виконання зобов`язання пов`язане з припиненням ДП «Кременчуцьке лісове господарство» та зміненням кредитного рахунку для сплати та не залежало від волі відповідача. Відповідачем було сплачено новий рахунок у день його отримання 24.01.2023 року. Оскільки відсутні підстави для визнання порушень відповідачем умов договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою таким, що має систематичний характер, тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Враховуючи те, що представником позивача подано заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, суд вважає за можливе повернути юридичному департаменту Полтавської обласної державної адміністрації судовий збір в розмірі 2481 грн, сплаченого за позовну вимогу майнового характеру. Відповідно до ст. 141 ЦПК України решта витрат по сплаті судового збору покладається на позивача.

Outcome: dismissed