Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

24.06.2022 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просив суд: стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення в сумі 70729,65 грн.; інфляційну складову боргу в сумі 12949,79 грн., 3 % річних в сумі 5334,36 грн., та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , а позивач надає для зазначеного будинку послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідачі з жовтня 2014 р. не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення, та з серпня 2017 року за отримані послуги з постачання гарячої води, що обумовило виникнення заборгованості, яка станом на 23.02.2022 рік складає 70729,65 грн. Відповідачі як боржники, що прострочили виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язані також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних. Ухвалою суду від 11.07.2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 12 вересня 2022 року від відповідача [PERSON] в особі його представника [PERSON] , на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення заборгованості за опалення, додано до матеріалів справи розрахунок суми боргу, що виконано самим же позивачем, на документі стоїть печатка та підписи посадових осіб позивача. Обставини, викладені в розрахунку підтверджено іншим доказом - довідкою щодо підключення та відключення житлових будинків у зв`язку з початком та закінченням опалювальних сезонів, виданою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва». Разом з тим, представник вказує, що позивачем не доведено надання послуг позивачу, а саме, не надано доказів про те, що температурний режим відповідача відповідав встановленим нормам, тобто, що послуга надавалась належним чином. Порушена вимога про достатність доказів, внаслідок чого, на думку представника відповідача, неможливо дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Сам по собі факт підключення будинку до загальної мережі теплопостачання не може свідчити про отримання такої послуги саме відповідачем та отримання її в повному обсязі. Щодо вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги гарячого водопостачання, представник зазначає наступне, так, до матеріалів справи, на підтвердження своїх позовних вимог, позивачем додано бухгалтерську довідку, яку виконано самим позивачем, на документі стоїть печатка позивача та підписи посадових осіб позивача. Інформація викладена в даному документі не підтверджена будь - якими доказами, а отже, не може вважатись достатнім доказом. Так, позивачем не додано будь - яких документів, які б підтверджували обсяги споживання гарячої води у квартирі відповідача, та не доведено сам факт споживання (користування послугою) гарячого водопостачання. Саме лише підключення квартири відповідача до загальної мережі гарячого водопостачання не може свідчити про отримання та споживання ним даної послуги. Також, представник просить застосувати до даних правовідносин строк позовної давності, який просить відраховувати з моменту звернення до суду з даним позовом, тобто з 24.06.2022 року. Окрім того, просить стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 5000,00 грн. в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК. 19 вересня 2022 року від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про застосування строку позовної давності, яку просять застосовувати з моменту подання позовної заяви до суду, тобто з 13 червня 2022 року. 03.10.2022 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, обгрунтовує свої вимоги тим, що представником відповідача не надано належним доказів, що послуги, які надаються позивачем виконані не в повному обсязі, або не надаються взагалі, не надано доказі про сплату за надані послуги за весь період прострочення. Вказує, що балансоутримувачем багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] є КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» між позивачем та КП укладено Договір №31 про співпрацю виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з балансоутримувачем та розмежування їх відповідальності. За вказаним договором, саме на КП покладається обов`язок за обслуговування внутрішньобудинкової системи опалення та гарячого водопостачання. Позивач зазначає, що обсяг спожитої теплової енергії визначається за загальним обсягом споживання опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі а також приміщень де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії, пропорційно до опалювальної площі (об`єму) таких споживачів. 07.10.2023 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшли заперечення представника відповідача, відповідно до яких, представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачем не доведено факту наявності між сторонами договору про надання послуг, у відповіді на відзив не спростовано застосування строку позовної давності, не доведено факту надання комунальних послуг. Вказує, що надані стороною позивача документи подані поза межами встановленого строку а тому підлягають залишенню без розгляду. Також, просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. за написання заперечення у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК, докази на які будуть подані або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Розглянувши клопотання представника відповідача про залишення без розгляду подані позивачем докази, суд зазначає наступне. Так, 03.10.2022 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва стороною позивача була надіслана відповідь на відзив, серед іншого, позивачем надано до суду Договір, укладений між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» та ТОВ «Євро - реконструкція» від 01 червня 2015 року. Варто зазначити, що долучаючи до матеріалів справи даний доказ, позивачем спростовувались доводи сторони відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, а не обгрунтовувались позовні вимоги, а відтак, суд не вбачає підстав вважати, що даний доказ подано з порушенням процесуальних строків, оскільки необхідність подання даного доказу у позивача виникла після отримання відзиву на позовну заяву. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг, на час виникнення спірних правовідносин, регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Вказані норми узгоджуються із нормами Закону України «Про житлово - комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги). (втратили чинність з 01.05.2022 року) Централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання; Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання; Відповідно до п. 11 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Відповідно до п. 12 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою за [PERSON] значиться відкритий особовий рахунок № [NUMBER] з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідачі не заперечили той факт що вони проживають за вказаною адресою. Відповідно до ст.68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572, споживач зобов'язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Як з`ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, відповідачі належним чином свої зобов`язання по своєчасній сплаті комунальних послуг не виконують, внаслідок чого утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2014 року по березень 2022 рік в сумі 19193,16 грн., та постачання гарячої води за період з серпня 2017 року по березень 2022 року в сумі 51536,49 грн., що підтверджується долученими позивачем розрахунками заборгованості (а. с. 16-23). При цьому, суд не враховує доводи сторони відповідача про те, що вказані суми розрахунків підписані та завірені печаткою сторони позивача, та не можуть братись до уваги з огляду на їх недостатність, оскільки саме сторона позивача, при здійсненні своєї господарської діяльності веде облік оплачених комунальних послуг, жодних договорів, які б надавали змогу іншій компанії вести облік несплачених комунальних послуг замість позивача, до суду не надано, в той же час, сторона відповідача не надала докази, які б могли спростувати надані позивачем розрахунки, наприклад, квитанцію про оплату за будь який місяць, за яким нараховано борг. За змістом ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Виконавець зобов`язаний: 1) забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; 6) розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Згідно пунктам 33 - 39 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. У повідомленні зазначається прізвище, ім`я та по батькові, точна адреса проживання споживача, а також найменування виду неналежно наданої або ненаданої послуги. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов`язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця зобов`язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення (прізвище, ім`я та по батькові), реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття. 34. Представник виконавця, якому відомі причини неналежного надання або ненадання послуги, зобов`язаний невідкладно повідомити про це споживача та зробити відповідну відмітку в журналі реєстрації заявок, що є підставою для визнання виконавцем факту неналежного надання або ненадання послуг. 35. Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов`язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з`явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку. 36. У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об`єднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об`єднання споживачів. 37. За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. 38. У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта- претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. 39. Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком 3. Виконавець зобов`язаний розглянути такий акт-претензію і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причини такої відмови. У разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті-претензії факти неналежного надання або ненадання послуг. Спори щодо задоволення претензій споживачів розв`язуються у суді. Споживач має право на досудове розв`язання спору шляхом задоволення пред`явленої претензії. В матеріалах справи відсутні докази, що відповідачі звертались з письмовою або усною претензією до позивача з приводу ненадання або надання комунальних послуг в не повному обсязі, а тому відсутні підстави вважати що відповідачі не отримували комунальні послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення. Доказів укладення договору з і іншою теплопостачальною компанією в матеріалах відсутні. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Системний аналіз положень ст. ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК Української PCP дає підстави для висновку про те, що правовідносини, пов`язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово- комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах даного спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро - реконструкція» правомірно пред`явлено вимоги до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення, нарахований індекс інфляції за весь час прострочення, та три проценти річних від простроченої суми заборгованості, оскільки відповідачі порушили зобов`язання в частині своєчасної та повної сплати за надані комунальні послуги, що відображено у розрахунках заборгованості, в той же час, слід зазначити що розрахунок спожитих комунальних послуг здійснювався позивачем за будинковими засобами обліку. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим. Постановою КМУ від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», установлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України карантин, який продовжено до 30 квітня 2023 року. Згідно з перехідними положеннями Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином строк позовної давності у даній справі має бути відраховано з моменту запровадження карантину на території України, а саме з 12.03.2020 року, оскільки позов було пред`явлено 24 червня 2022 року. Таким чином, вимоги позивача, які пред`явлені до 12.03.2017 року пред`явлені поза межами строків позовної давності. За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період серпня 2017 року по березень 2022 року у розмірі 51536,49 грн., три відсотки річних у розмірі 3356,42 грн. та інфляційних збитків у розмірі 7643,10 грн., які нараховані на суму заборгованості за постачання гарячої води є правомірними, оскільки подані в межах позовної давності. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідачів 19193,16 грн. заборгованості за надання послуг з централізованого опалення, нарахованих інфляційних втрат у розмірі 5306,69 грн. та три відсотки річних в сумі 1977,94 грн., який нарахований за період з жовтня 2014 року по березень 2022 року, суд, враховуючи заяву відповідачів про застосування строків позовної давності, зазначає наступне. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За правилами ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідачів суми боргу за надання послуг з централізованого опалення, нарахованих інфляційних втрат та трьох відсотків річних, які нараховані позивачем до 12.03.2017 року пред`явлені поза межами строку позовної давності, та є підставою для відмови у задоволенні в цій частині. Згідно з розрахунку суми боргу за послугу з централізованого опалення, позивачем за період з жовтня 2014 року по березень 2017 рік нараховано суму боргу у розмірі 5262,75 грн., 3 % річних у розмірі 168,92 грн. а також інфляційних втрат 992,64 грн. позва межами строку позовної давності, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає частковому задоволенню, ухвалюючи рішення, суд присуджує стягнути солідрано з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період серпня 2017 року по березень 2022 року у розмірі 51536,49 грн., три відсотки річних у розмірі 3356,42 грн. та інфляційних збитків у розмірі 7643,10 грн.; заборгованості за послуги з централізованого опалення за період березня 2017 року по березень 2022 року у розмірі 13930,41 грн., три відсотки річних у розмірі 1809,02 грн. та інфляційних збитків у розмірі 4314,05 грн., в іншій частині - позовні вимоги не підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2301,94 грн., тобто по 767,31 грн. з кожного, пропорційно задоволеним позовним вимогам. Враховуючи наведене та

Outcome: partial