Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив суд: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, учинений 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною за реєстровим номером 6555, за Кредитним договором № 001-28516-241210 від 24.12.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 19 848 грн. 07 коп.; - застосувати поворот виконання рішення - постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника із заробітної плати позивача, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом Іваном Івановичем щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.03.2021 року у виконавчому провадженні № 64740268, шляхом стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , неправомірно утриманих коштів заробітної плати у сумі 8 873 (вісім тисяч вісімсот сімдесят три) гривень 28 копійок; - стягнути з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] понесені ним судові витрати з надання правничої допомоги. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що спірний виконавчий напис вчинено за відсутності доказів існування безспірної заборгованості позивача перед відповідачем, нотаріус вчинив виконавчий напис не пересвідчившись в наявності документів, які за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Виконавчий напис вчинено нотаріусом поза межами строку позовної давності. Розгляд справи просив здійснювати в спрощеному позовному провадженні. Разом з позовною заявою позивач просив витребувати у приватного виконавця ВО Київської області Крегула Івана Івановича (07300, Київська обл., Вишгородський р., м. Вишгород, «Карат» промисловий майданчик, 5-А, офіс 511) копію матеріалів виконавчого провадження № 64740268, у тому числі: заяви стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про відкриття виконавчого провадження та учинення виконавчих дій на підставі виконавчого документу - виконавчого напису, учиненого приватним нотаріусом Київського МНО Хара Н. С. (ВП № 64740268); виконавчого напису, учиненого приватним нотаріусом Київського МНО Хара Н. С; довідки (інформації) про суму та складові заборгованості за кредитним договором; кредитного договору та всіх додатків, що надавалися до заяви про відкриття виконавчого провадження, та ті, що містяться у ВП № 64740268. 19.01.2022 від позивача надійшла заява про забезпечення позову. 01.02.2022 ухвалою суду задоволено заяву про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 6555 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 17.02.2021, про стягнення з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованості за кредитним договором від №001-28516-241210 від 24.10.2010 укладеним позивачем з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору№ 2240/К про відступлення прав вимоги, укладеного 07.05.2020 у розмірі 19\~848, 07 грн у виконавчому провадженні № 64740268. 20.04.2022 від відповідача надійщло клопотання про відкладення розгляду справи. 22.08.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 11.10.2022 від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи. 10.10.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне. 24 грудня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Позивачем було укладено Кредитний, договір № 001-28516-241210 (далі по тексту - Кредитний договір). 07 травня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 2240/К (далі по тексту - Договір відступлення прав вимоги), у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за Кредитним договором № 001-28516-241210 від 24 грудня 2010 року. 17.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6555, щодо стягнення з Позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 20498,07 грн. Відповідач, вважає, що ним виконано вимоги передбачені п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: 1) Оригінал кредитного договору та Розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже виконавчий напис, вчинений 17.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С, зареєстрований в реєстрі за № 6555, щодо стягнення з Позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 20498,07 грн. не підлягає визнанню такими, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною. Як вбачається зі змісту виконавчого напису, вчиненого 17.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрованого за № 6555, правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» є ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі Договору № 2240/К відступлення прав вимоги від 07 травня 2020 року, тобто строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису перебуває у межах з 07 травня 2020 року по 07 травня 2023 року, а отже твердження Позивача є помилковим щодо пропуску вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., адже право вимоги виникло у Відповідача 03 січня 2019 року і до моменту звернення Відповідача до нотаріуса для вчинення виконавчого напису 17.02.2021 минуло менше трьох років. Крім того, заявлені позивачем вимоги про стягнення витрат на правову допомогу є не співмірними зі складністю даної справи. Також, відраховані з заробітної плати позивача кошти у розмірі 8\~873,28 грн. стягнуто в рахунок погашення кредитної заборгованості за вищевказаним кредитним договором, а отже позовні вимоги в цій частині є надуманими. Враховуючи вищевикладене, відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 19.01.2023 від представника позивача надійшла заява, в якій викладено заперечення щодо відзиву. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та публікації оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору своїм правом на надання пояснень по суті спору не скористались. Суд розглядає справу за наявними матеріалами. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , який працює в Спільному Україно-Великобританському Товаристві з обмеженою відповідальністю «Нива Переяславщини», с. Переяславське, Бориспільський район, Київська область, що підтверджується довідкою вих.№01-0030/01-02 від 12.01.2022. У вересні 2021 року позивачу [PERSON] стало відомо від керівника виробництва, що до СП ТОВ «Нива Переяславщини» надійшла на виконання від приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.03.2021 року у виконавчому провадженні № 64740268, яке відкрито з примусового виконання виконавчого напису про стягнення [PERSON] грошових коштів. Крім того, матеріали судової справи містять копії інших постанов, які були винесені в рамках виконавчого провадження №64740268. Постановою від 04.03.2021 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження приватним виконавцем вирішено стягнути з позивача суму мінімальних витрату розмірі 100,00 грн. Постановою від 04.03.2021 року про стягнення з боржника основної винагороди приватним виконавцем було постановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у сумі 2049,80 грн. Постановою від 04.03.2021 року про арешт майна боржника накладено арешт на все належне [PERSON] майно у межах звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, - у сумі 23542,48 грн. Постановою від 04.03.2021 року про арешт коштів боржника накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів [PERSON] в межах звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, - у сумі 23542,48 грн. Постановою від 18.03.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника із заробітної плати позивача, яку він отримує в СП ТОВ «Нива Переяславщини» звернено стягнення шляхом щомісячних утримань 20% до виплати загальної суми боргу 23542,48 грн. Зі змісту постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.03.2021 року у виконавчому провадженні № 64740268, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом І. І. позивачу стало відомо, що за виконавчим написом № 6555, учиненим 17.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною з нього - [PERSON] , як з боржника за Кредитним договором № 001-28516-241210 від 24.12.10, що був укладений з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», на користь останнього стягуються кошти, які є заборгованістю у сумі 19848,07 грн. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 07.05.2020 року по 30.11.2020. Заборгованість, яка стягується з позивача за вказаним виконавчим провадженням, становить 19848,07 грн. та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 18966,37 грн. та простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 881,70 грн. Постановою від 30.06.2021 року про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження приватним виконавцем вирішено додатково стягнуто з позивача 894,61 грн. витрат виконавчого провадження. У своєму позові позивач зазначає, що Кредитний договір № 001-28516-241210 від 24.12.2010 року, за яким [PERSON] визнаний боржником, укладався на термін одного року, тобто до 24.12.2011 року, а тому станом на початок процедури ліквідації банку термін дії договору закінчився, а станом на дату виникнення у відповідача повноважень правонаступника за Договором про відступлення права вимоги № 2240/К від 07.05.2020 року, - закінчився строк позовної давності щодо звернення стягнення за Кредитним договором № 001-28516-241210 від 24.12.2010 року. Матеріали виконавчого провадження відсутні докази на підтвердження права вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» боргу за Кредитним договором № 001-28516-241210 від 24.12.2010 року, укладеним [PERSON] із ПАТ «Дельта Банк». Однак, жодна зі сторон даної справи не надала суду копію Кредитного договору № 001-28516-241210 від 24.12.2010. Обгрунтовуючи позов, позивач зазначив, що у виконавчому написі, що оспорюється, зазначено період, за який стягується заборгованість, а саме: з 07.05.2020 року по 30.11.2020 року. Якщо взяти до уваги, що строк дії Кредитного договору № 001-28516-241210 від 24.12.2010 року закінчився 24.12.2011 року, то станом на 07.05.2020 року законність вимоги про погашення заборгованості за вказаним договором може вирішуватися тільки у судовому порядку, а не шляхом учинення виконавчого напису. Крім того, за весь період з 24.12.2011 року по даний час [PERSON] не отримував ні від банку, ні від відповідача повідомлення про реорганізацію чи зміну кредитора, ні вимоги про сплату боргу. Тому всі дії, ініційовані відповідачем [PERSON] вважає протиправними. З даного приводу суд зазначає наступне. Згідно ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи ю документах, що встановлюють заборгованість. Згідно із статтею 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц, Велика Палата вважає, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, вже досліджене Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». З моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Матеріалами даної справи не підтверджено, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено на підставі нотаріально посвідченого Кредитного договору № 001-28516-241210 від 24.12.2010 року. Крім того, позивач не погоджується з розміром заборгованості, а отже вона не є безспірною. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Тобто, всі зазначені вище підстави свідчать про відсутність ознак безспірності заборгованості. Варто також зазначити, що згідно частиною 1\~статті 88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Аналогічний строк щодо вчинення виконавчого напису встановлений у пп. 3.1, 3.3 п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Зі змісту наведених норм вбачається, що трьохрічний строк в межах якого може бути вчинено виконавчий напис законодавець пов`язує з моментом виникнення права вимоги, при цьому обумовлює, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, на підставі вищезазначеного можна зробити висновок, що виконавчий напис нотаріуса №6555 від 17.02.2021 був вчинений з порушенням вимоги статті 88\~Закону України\~«Про нотаріат» в частині строку для такої нотаріальної дії, а саме, позивач уклав Кредитний договір № 001-28516-241210 24.12.2010 року, а оскаржуваний виконавчий напис вчинено 17.02.2021, тобто через 11 років після отримання позивачем кредитних коштів. Щодо повороту виконання рішення Судом встановлено, що на підставі оскаржуваного виконавчого напису від 17 лютого 2021 року за реєстровим номером 6555, було відкрито виконавче провадження №64740268 та винесено постанову від 18.03.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Чинне законодавство передбачає, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а саме ст.ст. 4, 11 - 13, 26, 68 70. Позивачем не було надано суду доказів того, що виконавчий напис від 17 лютого 2021 року, за реєстровим номером 6555, не відповідав вимогам Закону України «Про виконавче провадження» до виконавчих документів, у зв`язку з чим у виконавця були підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження та винесення відповідної постанови. Відповідно до частини першої статті 444 Цивільного процесуального кодексу України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. За змістом частин першої - третьої статті 444 Цивільного процесуального кодексу України, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення. Частиною другою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03 та 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18). Наведене, у свою чергу, свідчить про те, що питання про повернення боржнику стягнутої приватним виконавцем коштів заробітної плати у сумі 8 873 (вісім тисяч вісімсот сімдесят три) гривень 28 копійок, має вирішуватися не в порядку повороту виконання рішення суду. Таким чином, вимога про застосування повороту виконання рішення - постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника із заробітної плати позивача, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом Іваном Івановичем щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.03.2021 року у виконавчому провадженні № 64740268, шляхом стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , неправомірно утриманих коштів заробітної плати у сумі 8 873 (вісім тисяч вісімсот сімдесят три) гривень 28 копійок не підлягає задоволенню. Щодо судових витрат з надання правової допомоги Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач зобов`язаний вказати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Виходячи зі змісту вказаних норм процесуального закону слід дійти до висновку, що на сторону позивача покладається обов`язок не лише вказати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у позовній заяві, а й додатково подати в обумовлений строк відповідну заяву з доказами на підтвердження їх понесення або ж надати такі докази одразу при пред`явленні позову. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано Попередній розрахунок витрат позивача [PERSON] на загальну суму 17\~000,00 грн. Однак, матеріали справи не містять доказів того, що представником відповідачів понесені витрати на професійну правничу допомогу (квитанція, чек, банківські документи про оплату послуг). Також в питанні надання доказів варта уваги позиція Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Тому в цій частині вимог позивачу слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає до часткового задоволення. Відповідно до частини 1статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п.п. 8 та 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: partial