Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Зазначала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та бомбардуванням у лютому 2022 року міста Харкова, вона була вимушена проживати два тижні у колишнього чоловіка. На той час вони не мали жодних конфліктів. Після знищення лікарні, де вона перебувала на обліку у зв`язку з вагітністю, вона була вимушена переїхати до міста Полтави, а згодом до міста Кременчука. З травня 2022 року [PERSON] почав систематично їй телефонувати, погрожувати та переслідувати через соціальні мережі Телеграм, Інстаграм та ін. [PERSON] просила суд обмежити [PERSON] у спілкуванні з\~нею та заборонити [PERSON] - наближатися ближче ніж на 50 метрів до місця її проживання (перебування); - вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, - розшукувати, переслідувати та у будь-який спосіб спілкуватися з нею. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримав. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 23.03.2023 року Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши долучені до заяви документи, встановив такі фактичні обставини справи: Заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано, дочка проживає з матір`ю. В даний час [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, подружжя виховує малолітню дитину. 23.01.2023 року вона звернулась до районного управління поліції із заявою про погрози фізичною розправою колишнього чоловік у мережі Телеграм. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» (далі по тексту рішення Закон № 2229-VІІІ від 07.12.2017 року). Як визначено у пункті 3 ч. 1 ст. 1 цього Закону № 2229-VІІІ від 07.12.2017 року домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Суд з`ясував, що жодними доказами факт вчинення насильства не підтверджено. [PERSON] з чоловіком [PERSON] та її малолітнім сином проживають у Кременчуці. [PERSON] , її колишній чоловік, постійно проживає у місті Харкові. [PERSON] , стверджує, що [PERSON] погрожує їй у соціальних мережах, проте ніяких доказів таких погроз вона суду не надала. На підставі викладеного, відповідно до ст. 264, 265, 350-1 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed