Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

02.02.2021 року [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.02.2021 року цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Суворовського районного суду м. Одеси. В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувє цивільна справа за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання доньки, які стягуються з відповідача за рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.02.2012р., а саме про: - стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму, для\~дитини відповідного віку щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; - стягнення з [PERSON] суму проіндексованих аліментів у розмірі 12\~000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.02.2012 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 850 гривень, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка вказує про те, що матеріальний стан відповідача значно покращився, а тому він здатний сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки має два місця роботи, та отримує заробітну плату у розмірі 14\~000 грн., а розмір аліментів, який він сплачує на теперішній час є меншим, ніж встановлений законом та не є достатнім для утримання дитини. При цьому, позивачка [PERSON] зазначає про те, що її матеріальне становище значно погіршилося, оскільки вона втратила постійну роботу та отримує періодичний та нестабільний дохід. Також, позивачка вказує про те, що необхідно зробити індексацію розміру аліментів з 2017 року, оскільки на її думку відповідачем не в повному розмірі сплачені аліменти. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.04.2021 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання на 15.06.2021 року на 10год. 10хв. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 03.11.2021 року на 10год. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, надала до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, також просила суд розгляд справи проводити за її відсутності (арк.сп.46) У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги визнав частково у розмірі 2000 грн. (арк.сп.61). До суду також надійшов письмовий відзив, який міститься в матеріалах справи, в якому позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі 2\~000 грн. на одну дитину, в іншій частині позову просив суд відмовити (арк.сп.27-29). У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які повідомлені судом належним чином, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є частково обґрунтованим, є частково доказаним, тому підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.01.2012 року (арк.сп.5). За час шлюбу у сторін народилися діти: донька - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , актовий запис 01 (арк.сп.9). 23.02.2012 року рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області, яке набрало законної сили 05.03.2012 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх: доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, у розмірі 850 гривень щомісяця, на кожну дитину, починаючи з 09.11.2011 по день повноліття кожної дитини (арк.сп.6-7). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положень принципу №7 абз. 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст.\~141\~СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язку щодо дитини. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, що закріплено відповідно у ст. 150 СК України. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.\~182\~СК\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зміна розміру аліментів регламентується ст. 192 СК України, відповідно до вимог якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.180\~СК\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181\~СК\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У зв`язку з прийняттям 03.07.2018 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», внесені зміни в частину 2 ст. 182 СК України, зокрема, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дитину відповідного віку складає: - для дітей віком до 6 років 2272 грн; - для дітей віком від 6 до 18 років 2833 грн. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів пройшло 10 років, витрати позивача на утримання дитини в рази збільшились по зрівнянню з 2012 роком, змінився визначений положеннями Сімейного кодексуУкраїни мінімальний розмір аліментів. Відтак попередньо визначений судом розмір аліментів на утримання дитини цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір присуджених з відповідача аліментів підлягає збільшенню. Судом встановлено, що позивачка не надала суду письмові докази (довідку про доходи) про дохід відповідача. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України від\~15\~травня\~2006\~року\~№3"Про\~застосування\~судами\~окремих норм\~Сімейного\~кодексу\~України при\~розгляді\~справи\~щодо батьківства,\~материнства\~та стягнення\~аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, стаття 192\~СК\~України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З врахуванням встановлених обставин, які сторонами визнанні, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Вказане зумовлено зміною чинного законодавства з метою посилення захисту прав дітей на належне утримання та підвищення мінімального розміру аліментів на одну дитину з 30 % до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в свою чергу є підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача. Відповідно суд приходить до висновку про необхідність змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача у розмірі 850 гривень на дитину та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн., але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму на одну дитину і до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь суми індексації розміру аліментів, суд дійшов наступного. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 (з наступними змінами) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.7 ст. 5 Закону України «Про індексацію доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів і здійснюється вона підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів з доходу платника аліментів. Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (Далі Порядок). У відповідності до п. 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. За змістом п. 11 Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією вона здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. За змістом Листа 33/0/67-18 від 19.03.2018 року Міністерства соціальної політики України Індексація грошових доходів проводиться відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. Відповідно до пункту 2 Порядку індексації підлягає, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Право на індексацію відбувається, коли індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком, перевищить поріг індексації, який із січня 2016 року встановлено у розмірі 103 %. Згідно з пунктом 6 Порядку індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які провадять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Індексація таких аліментів проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Пунктом 10.4 Порядку визначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти. Для аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, що були призначені до червня 2016 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з часу набрання чинності Законом України від 17.05.2016 р. № 1368-VІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі», тобто з червня 2016 року. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. При цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, разом із сумою індексації не повинен перевищувати 50 % грошового доходу платника аліментів. Таким чином, на платника аліментів не покладено обов`язку щодо самостійного обчислення індексації, такий обов`язок покладено на державного чи приватного виконавця, підприємства, установи, організації, фізичних осіб - підприємців, які провадять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Позивачкою не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що вона намагалася вирішити питання індексації аліментів шляхом звернення до державного виконавця, на виконанні якого знаходиться виконавчий лист про стягнення аліментів. Окрім того, для проведення індексації необхідно встановити, чи перевищив індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком, поріг індексації, який із січня 2016 року встановлено у розмірі 103 %. Згідно ч.1 ст.\~13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Загальний перелік способів захисту суб`єктивних цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Виходячи з принципу змагальності цивільного судочинства, обов`язок доведеності обставин, на які посилається сторона, як на підставу пред`явлених позовних вимог, покладаються саме на цю сторону (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд, в свою чергу розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України). При цьому, при розгляді даної справи, позивач зобов`язаний довести обґрунтованість заявлених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] не надала суду належних та допустимих письмових доказів щодо стягнення з відповідача на її користь суми індексації розміру аліментів. Також, суд вважає, що позивачка не довела суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. При таких обставинах, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати. Згідно з п.23 Постанови Пленуму\~Верховного\~судуУкраїни\~від 15\~травня\~2006\~року\~№3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексуУкраїни при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: partial