Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

У липні 2022 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги в жовтні 2022 року, просив позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування зазначив, що відповідач є його донькою, яка перебувала з 23 квітня 2015 року у шлюбі з [PERSON] і у них народилась донька [PERSON] . Рішенням суду від 15 травня 2018 року шлюб між відповідачкою та [PERSON] розірвано, а рішенням суду від 04 жовтня 2019 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно дитини [PERSON] . У серпні 2020 року відповідач вдруге вийшла заміж, змінила прізвище на « [PERSON] ». Після того, як відповідач побудувала нову сім`ю, її відношення до доньки [PERSON] змінилось, вона стала поводитись із дитиною грубо, ображала її та не займалась її вихованням. У дитини було порушено мовлення, у листопаді 2020 року позивач звернувся до спеціаліста-логопеда для подолання вад мовлення, сам возив дитину на заняття, турбувався про неї, в той час, як мати жодного разу не поцікавилась станом здоров`я дитини. З 2021 року по теперішній час позивач приводить онуку до логопеда та оплачує їх вартість. У лютому 2021 року відповідач надіслала смс-повідомлення, в якому повідомила, що позивачу необхідно забрати онуку [PERSON] з речами на постійне проживання до себе, оскільки вона не справляється із вихованням доньки. Новий чоловік відповідачки [PERSON] повідомив позивача, що він повинен за свій рахунок утримувати онуку, сплачувати кошти за її перебування у дитсадку та купувати необхідні речі. На зауваження позивача, відповідач запропонувала віддати [PERSON] до батька, який позбавлений батьківських прав або у дитячий будинок. З того часу онука мешкає із позивачем та його дружиною, мати не цікавиться дитиною, не відвідує її, всі обов`язки по її утриманню та вихованню переклала на позивача та його дружину і за весь час проживання дитини із позивачем забирала дитину до себе всього два рази, а також не має доходу, оскільки тривалий час не працює, а живе за рахунок держави та аліментів. Після новорічних свят дитина повернулась до позивача від матері на таксі побитою і розповіла, що її мати била головою об стіну. На теперішній час, відповідач не забрала доньку додому, відмовляється її утримувати та виховувати, не цікавиться її життям, натомість позивач та його дружина піклується про [PERSON] , купують їй одяг, турбуються про її здоров`я та виховання. Оскільки відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток дитини вона повинна бути позбавлена батьківських прав відносно своєї малолітньої доньки. Відповідач скористалась правом надання відзиву на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] від якого має доньку [PERSON] . Шлюб між ними було розірвано, [PERSON] було позбавлено батьківських прав. Наразі, вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , в якому у неї народилась друга дитина. Вона має складні стосунки із батьками через розбіжності у поглядах на виховання та харчування доньки [PERSON] , проте вона ніколи не чинила перешкод у їх спілкуванні із онукою. У 2021 році з народженням другої дитини, оскільки вона потребувала допомоги, старшу доньку [PERSON] вона передала на деякий час до своїх батьків. 02 січня 2022 року вона привезла доньку до бабусі та дідуся для тимчасового гостювання, постійно телефонувала та цікавилась дитиною. З початку війни у лютому 2022 року вона разом із чоловіком та другою дитиною виїхала до безпечного регіону на Західній України, також намагалась вивезти свою доньку [PERSON] , але батьки були категорично проти. Коли вона повернулась та просила віддати їй доньку, позивач був категорично проти, він був налаштований агресивно. 20 серпня 2022 року вона приїхала до батьків привітати доньку з днем народження і хотіла її забрати до себе додому, вони з дитиною поїхали, але батько їх наздогнав і застосувавши насильство відібрав дитину. З вказаного приводу вона звернулась до поліції та виконкому задля захисту прав та інтересів своєї дитини. Твердження позивача про відсутність у неї доходу не відповідають дійсності, так як її чоловік має сталий дохід, а аліменти від батька [PERSON] вона не отримує з грудня 2021 року. Вона є здоровою людиною, не перебуває на обліках у медичних установах, не притягувалась до адміністративної або кримінальної відповідальності, створює усі умови для забезпечення належного рівня життя її доньки та прагне спілкуватись із нею, приймати участь у її вихованні, проте через агресивну позицію позивача позбавлена цього. Ухвалою суду від 12 липня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 29 вересня 2022 року до участі у справі в якості третьої особи залучено орган опіки та піклування Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Криворіму Розі ради. Ухвалою суду від 26 грудня 2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Жукова О.А. позовну заяву підтримали, просили задовольнити в повному обсязі, стверджуючи, що відповідач як мати дитини неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, не бере участь у вихованні та утриманні своєї дитини, жорстоко з нею поводиться, застосовує насильство. Відповідач скористалась правом надання відзиву, у судове засідання повторно не з`явилась, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення СМС-повідомлень на номер телефону власноруч вказаному нею у своїй заяві про згоду на отримання СМС інформування (а.с.77), а також шляхом направлення повістки на електронну адресу (а.с.78), заяв про відкладення розгляду справи або заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала, у зв`язку із чим на підставі ст.223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Представник Виконкому Покровської районної у місті Ради Бондуровська М.В. у судовому засіданні просила вирішити спір на розсуд суду. Представник Органу опіки та піклування Виконкому Саксаганської районної у місті Кривому Розі у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи покладались на розсуд суду. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є сусідкою позивача, з яким приблизно два роки проживає його онука [PERSON] . Мати дівчинки вона давно не бачила, дитину виховують бабуся і дідусь. Зі слів сусідів їй відомо, що влітку 2022 року мати дитини приїздила до позивача та забрала [PERSON] , але позивач потім її повернув назад. Як саме відповідач намагалась потрапити до будинку, де проживає її дитина, вона не бачила, знає лише зі слів сусідв, що був конфлікт, приїздила поліція. Якось вона чула розмову дітей між собою та [PERSON] казала, що у неї є мати, але вона її не любить. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач є її чоловіком, відповідач є її донькою, а [PERSON] її онука. Коли у 2020 року донька почала мешкати із своїм теперішнім чоловіком, її ставлення до доньки [PERSON] змінилось, вона почала її бити та наказувати. 14 лютого 2020 року відповідач привезли онуку з речами та повідомила, що не справляється з дитиною, тому запропонувала їх забрати онуку до себе. 20 серпня 2022 року відповідач намагалась викрасти дитину на її день народження з подвір`я їх будинку. Вони дозволили відповідачу приїхати до них додому, щоб привітати доньку з днем народження, вона спочатку привітала [PERSON] , а потім через деякий час викликала таксі, посадила без їх відома дитину у таксі із собою та хотіла її вивезти з собою за кордон, але позивач цьому завадив, наздогнав таксі, відібрав онуку та повернув її до них додому. Вважає, що дитині буде краще з бабусею і дідусем, оскільки донька погано ставилась до дитини, належним чином про нею не піклувалась, наносила тілесні ушкодження про що вони звертались до поліції, але справу закрили. Вислухавши учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] , [INFO] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.15). [PERSON] народилась [INFO] , батьком вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 28 серпня 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1015 (а.с.16). Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2019 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 03 січня 2020 року (а.с.17-21). 07 серпня 2020 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.84, 86), а також змінено прізвище дитини [PERSON] на « [PERSON] » (а.с.87). Відповідач у справі [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.85). Згідно характеристики дитини [PERSON] , наданої Комунальним закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 175 Криворізької міської ради, [PERSON] відвідує заклад з вересня 2019 року. Дівчинка активна, фізичний розвиток відповідає віку, в контакт з дорослими та дітьми вступає охоче, має широкий діапазон пізнавальних інтересів, любить гратись в комп`ютерні та рухливі ігри. Інтелектуальний розвиток дитини відповідає віковим показникам. емоції адекватні ситуації, позитивне ставлення до оточення, поведінка керована, пам`ять продуктивна. Питаннями виховання дитини по березень 2021 року займалась мама [PERSON] - [PERSON] . Згідно заяви мами від 16.03.2021 року зареєстрованої у реєстрі за № 498, засвідченої приватним нотаріусом Дацко Я.О., утримання, піклування та проживання малолітньої [PERSON] , покладено на дідуся [PERSON] , [ADDRESS] (термін дії по 17 березня 2022 року). Після Оформлення заяви, мама двічі провідувала Діану в закладі дошкільної освіти. 05.01.2022 року начальнику служби у справах дітей виконкому Покровської районної у місті ради Удовенко М.М. надіслано інформацію за №134 щодо випадку нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] мамою [PERSON] . Зі слів дідуся [PERSON] вихованням дитини займається він та його дружина [PERSON] (а.с.22). Згідно характеристика [PERSON] , наданої головою квартального комітету Покровського району, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 1999 року та за цей період скарг і претензій з боку сусідів не надходило, громадський порядок не порушував. Він є комунікабельною людиною, товариський та працелюбним, веде здоровий спосіб життя. [PERSON] проживає разом з дружиною [PERSON] . Сім`я живе тихо і спокійно, без скандал і сварок. У [PERSON] і його дружини є донька, [PERSON] , яка тривалий час не навідує батьків, натомість залишила їм свою доньку, [PERSON] , якій [PERSON] та [PERSON] доводяться дідусем і бабусею. [PERSON] є дуже турботливим дідусем, багато часу проводить зі своєю онукою, приділяє належну увагу вихованню, навчанню і розвитку [PERSON] (а.с.23). Згідно заяви вчителя логопеда (репетитора), [PERSON] з листопада 2020 року звернувся до неї за консультацією з порушень мовлення дитини [PERSON] . Спеціалістом було встановлено порушення мовлення (шиплячих звуків та сонорів). Подолання вад мовлення (постановка звуків) у [PERSON] проходила у продовж 2020-2021 року. Дідусь [PERSON] постійно привозив [PERSON] на заняття, турбувався про закріплення матеріалу та консультувався для подальшої роботи. Також в телефонному режимі дзвонила бабуся, для консультування. Було видно, що дідусь і бабуся, дуже хвилювалися про мовлення дитини. За весь цей період матір та батько дитини, вона не бачила. 3 2021 року по теперішній час вона займаюсь підготовкою до школи [PERSON] . Весь час дідусь та бабуся постійно цікавляться успіхами дитини та закріплюють матеріал вдома. [PERSON] дуже вихована, доброзичлива дитина, вона постійно говорить, що проживає з дідусем та бабусею (а.с.25). Відповідно до акту, складеного сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та затвердженого головою квартального комітету Покровського району, від 26 червня 2022 року, [PERSON] проживає з [PERSON] та [PERSON] з лютого 2021 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). З талону-повідомлення Єдиного обліку № 16921 про прийняття та реєстрацію заяви, вбачається, що до поліції надійшло звернення [PERSON] про те, що 20 серпня 2022 року приблизно об 11.00 годині у неї стався конфлікт з її батьком [PERSON] (а.с.88). 22 серпня 2022 року за Вх. № 2248/16 відповідач [PERSON] зверталась із заявою до Служби у справах дітей Виконкому Покровської районної у місті ради з метою повернення їй дитини [PERSON] та відібрання дитини від дідуся [PERSON] , а також притягнення її батька [PERSON] до відповідальності за відібрання у неї дитини (а.с.89-90). Згідно довідки від 22.08.2022 року КП «Криворізька міська клінічна лікарня 2» ДОР, [PERSON] зверталась до кабінету невідкладної допомоги 22.08.2022 року з приводу її побиття 20.08.2022 року відомою особою. Встановлено діагноз: ЗТЧК, забій грудної клітини (а.с.93). Згідно висновку лікаря-травматолога від 23 серпня 2022 року відповідач [PERSON] зверталась до лікаря, встановлено діагноз: ЗТГК, забій грудної клітини в ділянці грудини, забій лівого плечового суглобу, забій лівого кульшового суглобу з помірним порушенням його функції, післятравматичний лівобічний коксоартроз больовий синдром (а.с.91). З Висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 1194 від 24 серпня 2022 року вбачається, що у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження у вигляді ділянки облисіння на голові, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів. Беручи до уваги ступінь її загоєння (дані мед.документів) свідчить, що термін їх виникнення може відповідати 20.08.2022 року (а.с.92). 26.08.2022 року позивач [PERSON] також звернувся до Відділення поліції № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення щодо нього та його малолітньої онуки кримінального правопорушення невідомим водієм таксі та [PERSON] за ознаками ч.1 ст.125, ч.2 ст.146 КК України, що були вчинені 20.08.2022 року під час спроби [PERSON] викрасти дитину (а.с.106-108). За вказаною заявою 01 вересня 2022 року до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення № 12022046730000424 з попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.125 КК України за фактом нанесення [PERSON] легких тілесних ушкоджень невстановленою особою 20.08.2022 року. Постановою дізнавача СД Відділення поліції № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 21 вересня 2022 року [PERSON] залучено потерпілим у даному кримінальному провадженні (а.с.109-110). З відповіді на запит Вих.№157 від 26 серпня 2022 року, наданої Комунальним закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 175 Криворізької міської ради, 04 січня 2022 року у [PERSON] при відвідуванні закладу дошкільної освіти були виявлені тілесні ушкодження, а саме: на лобі підсохша рана, справа на щоці ранка та синець, синці на спині та руці (а.с.113). З Висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 1201 від 26 серпня 2022 року встановлено, що при огляді дитини [PERSON] будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. З довідки № 157, виданої КЗ дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 175 КМР встановлено, що у дитини виявлені тілесні ушкодження у вигляді ранок обличчя, синців обличчя, тулуба, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів. Беручи до уваги ступінь їх загоєння (дані мед.довідки) свідчить, що термін їх виникнення може відповідати терміну не пізніше вказаного дідусем, тобто 02.01.2022 року (а.с.114). 05.09.2022 року [PERSON] звернувся до Відділення поліції № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України стосовно його малолітньої онуки [PERSON] з боку її матері [PERSON] та просив внести відповідні відомості до ЄРДР (а.с.115-116). Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 18384 вказана заява [PERSON] зареєстровано 05.09.2022 року Відділенням поліції № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.117). Згідно інформації Криворізької гімназії № 34 КМР № 22 від 27.09.2022 року, дитина [PERSON] , [INFO] на підставі поданих дідусем [PERSON] документів, була зарахована до 1 класу закладу на 2022-2023 роки наказом від 15.06.2022 року, зі слів дідуся, мати дитини перебувала за межами України та не виходила на зв`язок. 26.08.2022 року до закладу звернулась мати дитини [PERSON] із заявою про видачу документів [PERSON] в зв`язку із зміною місця проживання дитини та подальшому навчанні в іншому навчальному закладі (а.с.118). Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків. Відповідно до пункту 15 вищезазначеної Постанови, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст.19 СК України). У наданому до суду Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради за №10/39-4251 від 22 грудня 2022 року відсутнє формулювання думки вказаного органу щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав матері малолітньої дитини. Натомість, на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших досліджених документів, комісія з питань захисту прав дитини при вирішенні питання про доцільність або недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] вирішила покластись на розсуд суду (а.с.150-153, 155-158). Частиною 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі "Хант проти України"). Як Суд зазначив у рішенні у справі "Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії" (NeulingerandShuruk v. Switzerland), (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, "відновити" сім`ю. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків (абз.2 п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3). Ухвалюючи рішення, суд враховує, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Аналізуючи встановлені в судовому засіданні і зазначені вище фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, які є обов`язковими для виконання сторонами спору, виходячи з виключного переліку правових підстав для позбавлення батьківських прав, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав є передчасними, недоведеними, а отже не підлягають задоволенню. Так, передбачені п.1, п.4, п.5, п.6 ч. 1 ст. 164 СК України підстави для позбавлення судом батьківських прав відповідача, не були заявлені позивачем як підстава позову. При цьому, посилання позивача на п.2 та п.3 ч.1 ст.164 СК України, а саме ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та жорстоке поводження з дитиною не доведені жодними належними та допустимими доказами. Будь-яких доказів на підтвердження жорстокого поводження відповідача з дитиною, зокрема вироку суду, що набрав законної сили або постанов у справі про адміністративне правопорушення, або відповідних висновків чи звернень за вказаними фактами органів опіки та піклування чи інших відповідних служб, до суду не надано. Саме по собі звернення позивача до поліції із заявою про нанесення тілесних ушкоджень дитині з боку матері, що мало місце через 8 місяців після виявлення таких тілесних ушкоджень та безпосередньо після конфлікту з відповідачем стосовно місяця проживання дитини, який стався вже під час перебування справі на розгляді в суді, критично оцінюються судом та не можуть бути прийняти як належний та допустимий доказ заявлених вимог, а також бути правовою підставою для позбавлення матері батьківських прав стосовно своєї дитини. Твердження позивача про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов,язків також не доведені належними доказами, крім того з пояснень самого позивача та свідка [PERSON] , а також доданих відповідачем до відзиву доказів вбачається наявність спору між сторонами щодо місця проживання дитини, а також створення позивачем перешкод відповідачу у спілкуванні, вихованні дитини та вільного вибору місця проживання дитини. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши обставини та матеріали справи в сукупності з поясненнями позивача, свідків, наданим відзивом, встановивши під час судового розгляду відсутність вагомих та достатніх доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, з урахуванням того, що таке позбавлення є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, як передчасного. Однак, суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов`язків. Відповідно ст.141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати компенсуються за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed