Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 20.01.2023 [PERSON] (далі позивачка) звернулась з позовною заявою і просить: розірвати шлюб з [PERSON] (далі відповідач), зареєстрований 08.11.2003 Сумським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 1744; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 08.11.2003 зареєструвала шлюб з [PERSON] . Спільне життя у них не склалося, відносини поступово погіршувались, призвело до фактичного припинення сімейних відносин. Відповідач нехтує сімейними цінностями, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватись про побудову сімейних відносин. За її переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки між ними розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття поваги. Мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вона працює медичною сестрою, має невеликі доходи, яких не вистачає на утримання себе та дітей. [PERSON] добровільно на утримання дітей коштів їй не надає. Діти потребують нормального харчування, одягу, витрат на розвиток, морально-етичне виховання, фізичний розвиток, лікування та оздоровлення. Для задоволення всіх потреб необхідні значні кошти і сама вона не здатна в повній мірі їх забезпечити. Зазначає, що відповідач працює ведучим спеціалістом програмістом. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати з нею, тому на підставі частини 3 статті 181 СК України з відповідача на її користь повинні стягуватись аліменти. 14.02.2023 представником [PERSON] [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей у зв`язку з необґрунтованістю. Позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає та зазначає, що в період фактичного припинення шлюбних відносин ним були вжиті всі від нього залежні заходи для примирення подружжя, проте позивачка від примирення та збереження шлюбних відносин відмовилась. Щодо стягнення аліментів вказує, що діти знаходяться на повному його утриманні, а позивачка не надала письмових доказів, що стосується її доходів та витрат, понесених нею на утримання дітей. Твердження позивачки щодо проживання дітей разом з нею після розірвання шлюбу є припущенням, оскільки вони проживають у будинку, що був придбаний у період шлюбу та не збираються змінювати своє місце проживання. 14.02.2023 представником [PERSON] [PERSON] подано зустрічний позов, відповідно до якого [PERSON] просить стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, з дня подачі зустрічного позову. Свої вимоги мотивує тим, що вони разом з дітьми проживають у спільному будинку у м. Суми. Діти перебувають та перебували на повному його утриманні. [PERSON] не надала жодних письмових доказів пов`язаних з утриманням дітей та щодо обґрунтування своїх позовних вимог про стягнення аліментів. Єдиним аргументом вона приводить факт того, що він не надає їй особисто кошти на дітей, проте факт повного утримання дітей з його боку вона заперечує. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідачка отримує регулярний дохід, працює медичною сестрою в закладі охорони здоров`я, тому має змогу сплачувати аліменти. 27.02.2023 представником [PERSON] [PERSON] подано відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні зустрічного позову. Зазначає, що вона не заперечує щодо придбання [PERSON] продуктів харчування для родини, але він купував те, що просять діти, а не те що необхідно, зокрема продукти для основного раціону харчування дітей, для приготування основних страв. Весь свій дохід вона витрачала на забезпечення сім`ї, а саме на придбання продуктів харчування, господарчих товарів і засобів гігієни, одягу та ліків, оплату медичних послуг та дозвілля, оплачувала комунальні послуги. Тобто увесь свій дохід витрачала на забезпечення сім`ї, жодних заощаджень вона не має. Їй доводилось випрошувати кошти у [PERSON] та звітувати за використання кожної гривні. Він її ніколи не балував грошима. У судовому засіданні позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримали у повному обсязі. Наполягали на розірванні шлюбу та стягненні на її користь аліментів на утримання дітей. Вимоги за зустрічним позовом не визнали, просили відмовити. [PERSON] вказувала, що з 2021 року чоловік став більше заробляти, нехтувати нею та зневажливо ставитись. Після її дня народження [INFO] у них почались погіршуватись подружні відносини, а з 07.11.2022 припинились взагалі. Зокрема, їй чоловік не давав паролю від точки доступу до вай фай роутера. Вихованням дітей чоловік не займається. Коштів на харчування їй не виділяє, але продукти купляє за свої кошти. Вона за свої кошти купляла продукти та готувала їжу для родини, але після пред`явлення позову відповідач заборонив користуватись продуктами які придбавав він. Відповідач придбавав дітям одяг та робить ремонт в будинку. На ремонт будинку виділяє більше коштів, ніж на утримання дітей. 04.03.2023 без її відома відповідач з дітьми змінили місце перебування та стали проживати за іншою адресою. Відповідач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дітей разом з ним. Відповідач налаштував дітей проти неї. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги первісного позову визнали частково. Наполягали на розірванні шлюбу, в частині стягнення аліментів просили відмовити у повному обсязі. Вимоги за зустрічним позовом підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. [PERSON] зазначив, що дійсно веде облік всіх витрат, у зв`язку з тим, що має кредити. Він повністю забезпечує дітей всім необхідним, придбав їм комп`ютери. На вихідних разом їздили по магазинах та завжди купляли, те, що було потрібно. Іноді він сам готує дітям, бо дружина на роботі на нічній зміні. Останнім часом не возив дружину на роботу. Він весь час приділяє добробуту родини та будівництву будинку, який за його планом мав бути добудований за два роки. Припинив надавати дружині кошти, бо вона стала отримувати заробітну плату по 10000 грн. і витрачає їх на свої потреби, на утримання родини витрачають його кошти. Він звернувся з позовною заявою про визначення місця проживання дітей разом з ним та 04.03.2023 разом з дітьми переїхав жити на квартиру батьків, щоб не виникало конфліктів та запобігти викликів поліцію. Діти пішли з ним жити самостійно. Заяви, клопотання. 08.02.2023 представником [PERSON] [PERSON] подано клопотання про відкладення розгляду справи. 14.02.2023 представником [PERSON] [PERSON] подано відзив на позовну заяву та зустрічний позов. 27.02.2023 представником [PERSON] [PERSON] подано відзив на зустрічний позов. Інші процесуальні\~дії у\~справі. Ухвалою суду від 25.01.2023 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 09.02.2023. 09.02.2023 за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 16.02.2023. 16.02.2023 ухвалою суду прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та призначено підготовче судове засідання на 28.02.2023. 28.02.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.03.2023. 16.03.2023 розгляд справи відкладено на 27.03.2023. Фактичні обставини, встановлені судом. Сторони [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 08.11.2003 перебувають у шлюбі, зареєстровану Сумським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 1744 (а.с. 8). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 10, 11, 12). Сторони разом з дітьми на момент пред`явлення позову зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 96/5080 від 11.01.2023 (а.с. 14). З 10.12.2018 [PERSON] працює в ТОВ «НЕТКРЕКЕР» та займає посаду провідного інженера з інформаційних технологій, його дохід за період з 01.10.2022 по 31.12.2022 склав 205228,46 грн. (а.с. 42). [PERSON] надано виписку по картковому рахунку за період з 01.11.2022 по 01.02.2023 з якої вбачається рух коштів по рахунку, зокрема, здійснення витрат в будівельних та продуктових магазинах, зарахування коштів на рахунок, перерахування коштів на інші рахунки, оплата товарів та послуг (а.с. 44-48). В наданій [PERSON] загальній таблиці витрат на родину та таблиці витрат за період з 01.08.2022 по 31.01.2023 він зазначив витрати на придбання харчування, комунальні послуги, будинок, подарунки, навчання, господарчі товари, які не спростовується позивачкою (а.с. 49, 50-53). [PERSON] з 01.12.2019 працює в КНП Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» та займає посаду сестра медична стаціонару, її дохід за період з 01.07.2022 по 31.01.2023 склав 106502,03 грн. (а.с. 63). З наданої [PERSON] виписки по картковому рахунку за період з 01.08.2022 по 17.02.2023 встановлено оплату комунальних послуг, придбання продуктів та господарчих товарів, побутової хімії, одягу, витрати на лікування, зняття готівки (а.с. 64-80). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Щодо вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (частини 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у листопаді 2022 припинили подружні стосунки, їх сім`я фактично розпалася, примирення між ними неможливе. За наведених підстав слід дійти висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Щодо вимог про стягнення аліментів за позовом [PERSON] та за зустрічним позовом [PERSON] , суд зазначає наступне. У частині 3 статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно вимог статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.06.2020 у справі № 158/1638/18 (провадження № 61-7692св19). Відповідно до частин 1 та 2 статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. У постанові від 03.02.2021 справа № 520/21069/18 (провадження № 61-1347св20) Верховний Суд наголосив на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом установлено, що на момент подачі первісного позову, зустрічного позову, неповнолітні діти сторін проживали в одному будинку з батьками за місцем реєстрації родини - [ADDRESS] . Домовленість щодо утримання дітей батьками не досягнута. У лютому 2023 [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] з про визначення місця проживання дітей, розгляд справи триває, що визнано сторонами. 04.03.2023 відповідач [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми тимчасово змінили місце перебування та стали проживати за адресою: [ADDRESS] , що визнано сторонами. Батьки не досягли згоди щодо місця проживання дітей, які не досягли десяти років [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Доказів, що місце проживання неповнолітніх дітей сторін [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] визначено за спільною згодою батьків та самих дітей, або визначено самими дітьми сторонами суду не надано. Між сторонами триває судовий спір з ким з них проживатимуть діти. З наданих\~доказів встановлено\~і підтверджено\~у судовому\~засіданні,\~що на момент звернення до суду, діти сторін проживали в одному будинку з батьками за місцем реєстрації родини, на момент вирішення справи діти тимчасово стали проживати разом з батьком. Сторони як батьки виконують свій обов`язок по утриманню дітей, кожним надано докази на підтвердження понесених ними витрат на харчування, навчання, одяг, лікування, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання неповнолітніх дітей. За загальним правилом аліменти стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина та на чиєму утриманні перебуває. Сторонами суду не надано доказів, що хтось із батьків бере більш активну участь у вихованні дітей та має право на стягнення аліментів на утримання дітей і судом таких обставин, від яких залежить вирішення питання про стягнення аліментів на користь когось з них не встановлено. Проаналізувавши надані\~докази,\~беручи до\~уваги наявність\~спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання дітей, виконання обома батьками обов`язку по утриманню малолітніх дітей, суд дійшов висновку, що ні позивачка за первісним позовом [PERSON] , ні позивач за зустрічним позовом [PERSON] не довели належними допустимими доказами, що основне місце проживання дітей саме з кожним з них, що хтось із них бере більш активну участь у вихованні дітей, а також те, що діти перебувають на утриманні одного з батьків та на їх користь слід стягнути аліменти. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів за первісним позовом так і за зустрічним позовом задоволенню не підлягають. Судові витрати. Позивачі -\~у справах\~про стягнення\~аліментів відповідно\~до пункту\~3\~частини 1\~статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнені від сплати судового збору. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (частина 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України). При зверненні до суду [PERSON] сплачено судовий збір за вимогу\~про розірвання\~шлюбу у розмірі 1073,60 грн. У зв`язку з визнанням [PERSON] позову в частині розірвання шлюбу до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп., а також позивачці підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: partial