Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

01.02.2023 року позивач, від імені та в інтересах якого діє адвокат І.С. Стретович, звернувся в суд з позовом до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свій позов тим, що його батьком є [PERSON] , який помер [INFO] , а мамою [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті батька залишилося спадкове майно: - житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS] ; - земельні ділянки для обслуговування житлового будинку розміром 0, 2500 га та ведення особистого селянського господарства розміром 0, 6000 га; - право на земельну частку ( пай) у землі, що знаходиться у власності колишнього колективного сільськогосподарського підприємства « Дружба» в селі Сокіл Рожищенського району Волинської області. Дане спадкове майно [PERSON] 19.12.2006 року заповів своїм синам: [PERSON] , [PERSON] , які спадщину не прийняли у встановленому законом порядку та строки. Дану спадщину прийняла [PERSON] , дружина спадкодавця, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на день його смерті. [PERSON] \~померла [INFO] ,\~заповіт від\~її імені\~не посвідчувався.\~Спадкоємцями першої\~черги за\~законом є\~її діти:\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після смерті матері залишилося також спадкове майно: земельна ділянка загальною площею 2, 9452 га у межах згідно з планом, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно копії архівного примірника державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ВЛ № 008214, виданого Сокілською сільською радою Рожищенського району Волинської області 28.12.2001 року на підставі рішення № 14/7 від 05.06.2001 року, оригінал якого втрачений. Позивач [PERSON] прийняв спадщину щодо всього майна померлої [PERSON] , шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області С.П. Матвійчук. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли, про що подали відповідні заяви. 02.01.2023 року [PERSON] отримав від приватного нотаріуса С.П. Матвійчук постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, земельні ділянки, оригіналу державного акту на права приватної власності на землю та оригіналу сертифікату на право на земельну частку ( пай) та відсутністю документів, що посвідчують речове право ( свідоцтва про право на спадщину) на ім`я спадкодавця - [PERSON] . Враховуючи вищенаведене, просить визнати за позивачем право власності на: - земельну ділянку загальною площею 2, 9452 га у межах згідно з планом, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Волинської області, вулиця Миру, будинок 45; - земельні ділянки розміром: 0, 2500 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), та 0, 6000 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться за адресою : Волинська область Луцький район село Духче; - право на земельну частку ( пай) у землі, що знаходиться у власності колишнього колективного сільськогосподарського підприємства « Дружба» в селі Сокіл Рожищенського району Волинської області, як на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~\~\~ \~Ухвалою\~судді\~Рожищенського районного\~суду\~Волинської\~області від\~06.02.2023\~року\~позовна\~заява прийнята\~до\~розгляду,\~відкрито\~загальне\~позовне провадження,\~в\~порядку\~підготовки справи\~до\~судового\~розгляду по\~суті\~витребувані\~письмові докази,\~залучено\~до\~участі у\~справі\~третіх\~осіб,\~які\~не\~заявляють самостійних\~вимог\~щодо\~предмета спору,\~на\~стороні\~відповідача -\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ; призначено підготовче засідання ( ас 27-29). Позивач та\~його представник\~у підготовчому засіданні: 27.02.2023 року і 09.03.2023 року позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у заяві, просили позов задовольнити. 14.03.2023 року позивач та його представник подали суду письмові заяви про розгляд справи і проведення підготовчого засідання у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять ухвалити рішення про задоволення позову на стадії підготовчого провадження ( ас 81-84). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, хоча були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи. 21.02.2023 року ( ас 61), 06.03.2023 року ( ас 73), 28.03.2023 року ( ас 93) подали заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, проти заявлених вимог не заперечують. Третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору,\~на стороні\~відповідача [PERSON] у підготовчому засіданні від 27.02.2023 року не заперечував проти задоволення позовних вимог і додатково суду пояснив, що не претендує на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] . 14.03.2023 року засобами поштового зв`язку в суд надійшла заява [PERSON] про розгляд справи і проведення підготовчого засідання у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить ухвалити рішення про задоволення позову на стадії підготовчого провадження ( ас 89). Третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору,\~на стороні\~відповідача [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи. 27.02.2023 року подав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі ( ас 66). 14.03.2023 року засобами поштового зв`язку в суд надійшла заява [PERSON] про розгляд справи і проведення підготовчого засідання у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить ухвалити рішення про задоволення позову на стадії підготовчого провадження ( ас 91). Відповідно до вимог частини 1 статті 198, частини 1 статті 223 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у відсутності учасників справи. Згідно частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи ту обставину, що станом на день проведення підготовчого засідання відповідач визнав позов повністю і дане визнання не суперечить вимогам закону, суд доходить висновку про ухвалення рішення у підготовчому засіданні. У відповідності до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення ( виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 28 березня 2023 року - дата складення повного судового рішення. У підготовчому засіданні, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. В підготовчому засіданні встановлено, що батьком [PERSON] є [PERSON] , який помер [INFO] , а мамою [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті батька залишилося спадкове майно: - житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS] ; - земельні ділянки для обслуговування житлового будинку розміром 0,2500 га та ведення особистого селянського господарства розміром 0,6000 га; - право на земельну частку ( пай) у землі, що знаходиться у власності колишнього колективного сільськогосподарського підприємства « Дружба» в селі Сокіл Рожищенського району Волинської області. Дане спадкове майно [PERSON] 19.12.2006 року заповів своїм синам: [PERSON] , [PERSON] . Так, згідно заповіту від 19.12.2006 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Сокілської сільської ради Рожищенського району, К.М. Антонюк належний йому житловий будинок з господарськими спорудами та все інше належне йому майно з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, заповів своїм синам: [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , і [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] . [PERSON] і [PERSON] спадщину не прийняли у встановленому законом порядку та строки. Дану спадщину прийняла [PERSON] , дружина спадкодавця, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на день його смерті, відповідно до вимог частини 3 статі 1268 ЦК України. [PERSON] \~померла [INFO] ,\~заповіт від\~її імені\~не посвідчувався і після її смерті залишилося спадкове майно: - земельна ділянка загальною площею 2, 9452 га у межах згідно з планом, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - право на земельну частку ( пай) у землі, що знаходиться у власності колишнього колективного сільськогосподарського підприємства « Дружба» в селі Сокіл Рожищенського району Волинської області;\~ - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - земельні ділянки розміром: 0, 2500 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), та 0, 6000 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться за адресою : Волинська область Луцький район село Духче. Спадкоємцями першої\~черги за\~законом є діти [PERSON] :\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач у встановленому законом порядку звернувся в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилося після смерті [PERSON] , і 02.01.2023 року отримав від приватного нотаріуса С.П. Матвійчук постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, земельні ділянки, оригіналу державного акту на права приватної власності на землю та оригіналу сертифікату на право на земельну частку ( пай) та відсутністю документів, що посвідчують речове право ( свідоцтва про право на спадщину) на ім`я спадкодавця - [PERSON] . 28.11.2022 року [PERSON] подав нотаріально посвідчену заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] і про небажання ставити питання про продовження шестимісячного строку, встановленого законом, для прийняття спадщини. 28.11.2022 року [PERSON] подав нотаріально посвідчену заяву про відмову від прийняття спадщини і про небажання ставити питання про продовження шестимісячного строку, встановленого законом, для прийняття спадщини. На спадкове майно не претендує, тому просить вважати його таким, що відмовився від належної йому спадщини. Дані обставини підтверджуються дослідженими безпосередньо в підготовчому засіданні письмовими доказами: свідоцтвом про народження [PERSON] від 04.05.1962 року ( ас 6 зв), будинковою книгою домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , свідоцтвом про смерть [PERSON] від 25.12.2006 року ( ас 8 зв), свідоцтвом про смерть [PERSON] від 03.02.2009 року ( ас 9), Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.11.2022 року ( ас 9 зв), довідкою Сокілського старостинського округу № 316 від 21.07.2022 року ( ас 10), довідкою Сокілського старостинського округу № 317 від 21.07.2022 року ( ас 10 зв), ксерокопією Державного акту на право приватної власності на землю серії Ш-ВЛ № 008214 від 28.12.2001 року ( ас 11), архівним витягом з рішення сесії Сокілської сільської ради Рожищенського району від 28.01.1997 року № 1/5 ( ас 12), повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 08.08.2022 року ( ас 13), технічним паспортом на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] ( ас 13 зв -16), витягом з погосподарської книги № 6 за 2006-2010 роки за адресою: [ADDRESS] , постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.01.2023 року за № 1/02-31 ( ас 17 зв -19), висновками про експертну грошову оцінку земельних ділянок від 05.01.2023 року ( ас 19 зв, 20 зв), висновком про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 26.01.2023 року ( ас 21), висновком про вартість об`єкта оцінки житлового будинку від 05.01.2023 року ( ас 20), Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.12.2022 року ( ас 21 зв -22), Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.01.2023 року (ас 22 зв -23), матеріалами спадкової справи № 142/2022 ( ас 42-58). Надаючи правову оцінку встановленим у підготовчому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частини 3 статті\~1223, частини 1 статті\~1220, частини 1 статті\~1270\~ЦК України, здійснення права на спадкування, право на спадщину виникає у день її відкриття. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1\~статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В підготовчому засіданні встановлено, що спадкове майно, яке належало на день смерті [PERSON] , її син [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до [PERSON] , приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області, 28.11.2022 року, про що свідчить запис в Книзі обліку спадкових справи ( спадкова справа № 142/2022). Крім [PERSON] є інші спадкоємці першої черги за законом: діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , які спадщину не прийняли, про що подали відповідні заяви. Інших спадкоємців немає. Пережилого подружжя немає. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до частини 1\~статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до пункту 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2002 року № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК України\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Судом встановлено, що позивач належним чином зареєструвати право власності на спадкове майно, яке він прийняв в порядку спадкування за законом, належним чином немає можливості через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, земельні ділянки, та оригіналів Державного акту на право приватної власності на землю та Сертифікату на право на земельну частку ( пай) та відсутністю документів, що посвідчують речове право ( свідоцтво про право на спадщину) на ім`я спадкодавця [PERSON] , про що приватним нотаріусом винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. До 19 січня 1996 року, згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в населених пунктах. Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено лише з 29 червня 1998 року. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09 червня 1998 року №121. Відповідно до частини 3\~статті 3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV\~права\~на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації ( зокрема й право власності на нерухоме майно - частина 1 статті 4 Закону). Згідно із частиною 4 статті 3 вищезазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Крім того, Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 1З грудня 1995 року. Згідно з пунктами 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах ( пункт 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади ( публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Пленум Верховного Суду України у п 9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості. Відповідно до статті 31 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127 « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; - виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Дані нормативно-правові акти та встановлені у підготовчому засіданні обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , рік побудови 1948, побудований відповідно до діючого на час його будівництва законодавства і право власності на нього належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі за [PERSON] ( ас 17). Крім того, згідно архівного витягу з рішення сесії Сокільської сільської ради Рожищенського району від 28 січня 1997 року № 1/5, [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, особистого підсобного господарства в селі Духче: 0, 25 га для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд; 0, 60 га для особистого підсобного господарства ( ас 12). Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року « Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до статті 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України. Крім того, згідно з частинами 1, 2\~статті 2 Закону України « Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку ( пай), виданий районною ( міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку ( пай); рішення суду про визнання права на земельну частку ( пай). Нормою частини 1\~статті 2 Закону України « Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв)»\~передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку ( пай), є сертифікат на право на земельну частку ( пай), виданий районною ( міською) державною адміністрацією. Відповідно до пункту 17\~розділу Х « Перехідні положення» Земельного кодексу України\~сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки ( паю) в натурі ( на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку ( пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток ( паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно пункту «а» частини 3\~статті 152\~ЗК України,\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 08.08.2022 року ( ас 13), [PERSON] мав право на земельну частку ( пай), згідно сертифіката на право на земельну частку ( пай), серії ВЛ № 0197256, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) за № 7474, в КСП « Дружба», 2, 77 в умовних кадастрових гектарах. Згідно копії Державного акта на право приватної власності на землю, наданого 01.08.2022 року позивачу на його вимогу ГУ Держгеокадастру у Волинській області ( ас 11 зв, 85), [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 2, 9452 га у межах згідно з планом, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Волинська область, Рожищенський район, Сокілська сільська рада. Враховуючи вищенаведене у сукупності, а саме, що [PERSON] являється спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , і який належним чином прийняв спадщину, і який належним чином зареєструвати право власності на спадкове майно немає можливості, то суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення і слід визнати за позивачем право власності на спірне спадкове майно. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити також наступне. Розглянувши позов, пред`явлений до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, суд врахував, що територіальна громада ( в особі органу місцевого самоврядування) може бути відповідачем у даній справі, оскільки, крім позивача, відсутні інші спадкоємці за законом або за заповітом, які прийняли спадщину, як вбачається з матеріалів спадкової справи № 142/2022. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved