Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області із вищевказаною заявою у якій просить суд, встановити факт смерті своєї матері, громадянки України, [PERSON] [INFO] , уродженки Донецької область, міста Донецьк Україна, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , яка померла [INFO] в місті Маріуроль Донецької області Україна (на території, яка є тимчасово окупованою), що є підставою для реєстрації смерті померлої [INFO] [PERSON] , громадянство «Україна», шляхом внесення відомостей про смерть до державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть. В обґрунтування заяви зазначила, що вона [PERSON] , [INFO] до 24.02.2022 року проживала в Донецькій області Волноваського районі с.Пікузи. Після 24.02.2022 року у зв`язку із збройною агресію Російської Федерації проти України була вимушена покинути Донецьку область та виїхала разом із сім`єю у більш безпечний напрямок, а саме до м.Кам`янське Дніпропетровської області. [INFO] в місті Маріуполь Донецької області загинула її мати [PERSON] , [INFO] , місце народження Україна Донецька область місто Донецьк, місце прописки [ADDRESS] . Вона загинула в наслідок ворожого обстрілу військовослужбовцями РФ під час тимчасової окупації м.Маріуполь та влучення снаряду в її будинок, в якому вона постійно мешкала та перебувала в час влучення снаряду, за адресою [ADDRESS] . Документи які б фіксували факт смерті належним здобути не було змоги у зв`язку з тим, що місцева влада надає документи про поховання лише в обмін на письмові заяви надані родичами в яких вимагали вказати що обстріл був здійснений українськими військовими. На що вона відмовилась надавати такі роз`яснення, тому їй було відмовлено у видачі документів про поховання. ЇЇ мати померла миттєво бо осколок ракети влучив прямо в неї. Декілька днів вона пролежала не жива в квартирі поки місцеві служби не вивезли її, та не поховали в масовому місті захоронения. Враховуючи, що на момент смерті [PERSON] на території м.Маріуполя йшли активні бойові дії жодного документу про смерть матері у заявниці немає і отримати його вона не може, оскільки м.Маріуполь наразі не підконтрольне Уряду України. За таких обставин, органи ДРАЦС не мають можливість здійснити державну реєстрацію смерті її матері в зв`язку з чим вона була вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті її матері. Ухвалою суду від 21.03.2023 року дана заява була залишена без руху, та надано час для усунення недоліків. Ухвалою від 22.03.2023 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання у справі на 23.03.2023 року. Заявник, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася. До початку судового засідання, [PERSON] подала заяву, де просить суд розглянути та задовольнити заяву про встановлення факту смерті особи, без її участі. Представник заінтересована особа Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту смерті, будучі належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами, відповіднодоч.2 ст.247ЦПКУкраїни. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши докази, суд вважає вимоги заявника такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості отримати, відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 р. „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ст.293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як вбачається з матеріалів справи, що заявниця [PERSON] проживала на території [ADDRESS] . Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 25.04.2022 №1208-5001309716 фактичне місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду із вказаною заявою заявниця посилається на те, що у м.Маріуполь, Донецької області загинула її матір [PERSON] , [INFO] , разом з цим, через окупацію міста Маріуполь одержати документ про смерть матері неможливо. Судом встановлено, що факт родинних відносин заявниці з [PERSON] підтверджено наступними доказами. Згідно із Свідоцтвом про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 25.06.1977 року, серії [NUMBER] виданого РАГС Новомиколаївського району Запорізької області, 25.06.1977 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис 8. [PERSON] після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] . Порядок державної реєстрації смерті регулюється Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" № 2398-VI від 01.07.2010 року та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 18.10.2000 року, зареєстрованого в Міністерства юстиції України 18.10.2000 року за № 719/4940. Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Згідно п. ґ ч. 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні однією із підстав для державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Заявницею для підтвердження факту смерті матері не було пред`явлено жодного документу, що передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та «Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», так як обставини, які склалися в момент смерті її матері, та продовжують існувати наразі позбавляють її можливості отримати документи на підтвердження смерті матері. Разом з цим, з досліджених матеріалів справи, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] загинула внаслідок ворожого обстрілу військовослужбовцями РФ під час тимчасової окупації м.Маріуполь та влучення снаряду в будинок за адресою [ADDRESS] , в підтвердження, даного факту до матеріалів справи додані фотокартки. Також, за фактом загибелі [PERSON] , [INFO] , розпочате досудове розслідування №12023041160000145 від 01.02.2023 року. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Згідно з Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 21.05.2022 року, що затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 20.05.2022 року № 98, до таких територій відноситься п. 7 Маріупольський район: Маріупольська міська територіальна громада. Донецької області. У відповідності до частин 3, 4 ст.49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема (згідно з п. 8 цієї ж статті), справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Зазначеною нормою передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце в певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом береться до уваги практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, це стосується висновків ЄСПЛ, зроблених у справах проти Туреччини («Loizidou V. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and'Russia», «llascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до вимог ч.4 ст. 317 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню, його оскарження не зупиняє виконання вказаного рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved