Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

27 грудня 2022 року Київський обласний центр зайнятості звернувся до Богуславського районного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути із [PERSON] на користь Київського обласного центру зайнятості незаконно одержану допомогу по безробіттю у сумі 26 045 (двадцять шість тисяч сорок п`ять) грн. 76 грн. та сплачений судовий збір у сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] в період з 09 січня 2019 року по 02 листопада 2019 року та з 02 листопада 2021 року по 31 грудня 2021 року перебувала на обліку в Богуславській районній філії Київського обласного центру зайнятості як така. За вказані періоди відповідачем була отримана допомоги по безробіттю в сумі 26 045,76 грн. Під час повторної постановки на облік до Богуславської РФ КОЦЗ, відповідач [PERSON] власноруч підписала заяву від 02.11.2021 про надання (поновлення) статусу безробітного, відповідно до якої підтвердила, що пенсії на пільгових умовах та за вислугу років їй не призначено. Відповідно до п. 4.2.7 Індивідуального плану працевлаштування безробітного від 02.11.2021 № 10532111200009, відповідач під особистий підпис зобов`язувалася інформувати позивача протягом трьох робочих днів про обставини, що впливають на припинення реєстрації безробітного, у разі необхідності та відповідно до законодавства повертати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг. Відповідно до Додатку 2 до Індивідуального плану працевлаштування безробітних від 02.11.2021, відповідач під особистий підпис ознайомлена з тим, що відповідальність за достовірність поданих позивачу даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного . За результатами звірки електронної бази даних центру зайнятості та Пенсійного фонду України, проведеної у відповідності до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», Богуславською РФ КОЦЗ було проведено розслідування страхового випадку, обґрунтованості виплати матеріального забезпечення щодо неправомірного отримання допомоги по безробіттю, де в результаті обміну інформацією з Пенсійним фондом України, позивачем було виявлено отримання відповідачем пенсії за вислугу років. Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 30.12.2021 № 78/24.01-34-02, з 25.02.2019 відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Тобто, під час перебування відповідача на обліку в Богуславській РФ КОЦЗ в статусі безробітної, вона отримувала пенсію за вислугу років. Отже, на момент перебування в статусі безробітної у 2019 році та реєстрації 02.11.2021, відповідач не повідомила свого кар`єрного радника про обставини, що впливають на умови виплати її забезпечення та надання соціальних послуг, чим порушила вимоги Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». На підставі проведеного розслідування страхового випадку, Богуславська РФ КОЦЗ видала наказ № 12/24-10-31 від 17.05.2022 про повернення незаконно отриманих коштів відповідачем, а саме забезпечення та вартості наданих соціальних послуг за період з 09.01.2019 по 01.10.2019 та з 02.11.2021 по 31.12.2021 у сумі 26 045,76 грн. 17.05.2022 позивачем була направлена претензія про повернення неправомірно отриманих коштів. 12.07.2022 відповідачу була направлена повторна претензія та запропоновано перерахувати в п`ятнадцятиденний термін заборгованість у сумі 26 045,76 грн. Однак, добровільно у встановлений строк кошти повернуто не було, що слугувало підставою звернення до суду з позовом. 27 грудня 2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану справу передано на розгляд судді Романенко К.С. (а.с. 43). Ухвалою суду від 24 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 21 лютого 2023 року (а.с. 45). 21 лютого 2023 року судове засідання відкладено через неявку відповідача та призначено судове засідання на 27 березня 2023 року на 10 годину 00 хвилин (а.с. 53). В судове засідання 27 березня 2023 року представник позивача не з`явилася. Від заступника начальника юридичного відділу КОЦЗ Бойко Анни Анатоліївни 21 лютого 2023 року до суду надійшла заява з проханням провести розгляд справи без участі представника позивача. Позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 51). Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 21 лютого 2023 року та 27 березня 2023 року не з`явилася, будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи за місцем її реєстрації та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з судовими повістками повернулися на адресу суду 10 лютого 2023 року та 29 березня 2023 року за відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 02 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до Богуславської районної філії Київського обласного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, в якій вказала, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, в тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не призначено, не є зареєстрованою як суб`єкт підприємницької діяльності, не отримує відповідно до законодавства допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за: дитиною з інвалідністю; особою з інвалідністю 1 групи; особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку; грошове забезпечення як батьки вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки; грошову допомогу по догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. Крім того, вказала, що не є членом особистого селянського господарства, фермером або членом фермерського господарства та не навчається на денній формі навчання. Ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 23). Цього ж дня [PERSON] звернулася до Богуславської РФ КОЦЗ із заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с. 24). Індивідуальним планом працевлаштування безробітного від 02.11.2021 за №10532111200009, [PERSON] надано статус безробітного, призначено допомогу по безробіттю відповідно до пп.1, 3, 4 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Цього ж дня [PERSON] обов`язками як зареєстрована безробітна (а.с. 30-32). 15 грудня 2021 року директором Богуславської районної філії Київського обласного центру зайнятості проведена перевірка достовірності даних та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення (а.с. 33, 34). За результатами проведеної перевірки Богуславській РФ КОЦЗ, 31 грудня 2021 року було складено Акт за № 36, яким встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Богуславському районному центрі зайнятості, як безробітна з 25 лютого 2019 року по 30 вересня 2019 року, та з 02 листопада 2021 року по 31 грудня 2021 року. Відповідно листа Відділу перерахунку пенсій №2 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 1000-0003-6/137330 від 24.12.2021, [PERSON] перебуває на обліку з 25 лютого 2019 року і отримує пенсію за вислугу років (а.с. 34). Наказом Богуславської РФ КОЦЗ від 17 травня 2022 року № 12/24-01-31, було зобов`язано [PERSON] повернути кошти, виплачені як допомогу по безробіттю в сумі 24 725 грн. 76 коп. за період з 25 лютого 2019 року по 30 вересня 2019 року, та 1 320 грн. 00 коп. за період з 02 листопада 2021 року по 31 грудня 2021 року (а.с. 37). 17 травня 2022 року та 12 липня 2022 року Богуславською районною філією Київського обласного центру зайнятості направлено претензії [PERSON] з вимогою повернення незаконно отриманих коштів в розмірі 26 045 грн. 76 коп. (а.с. 39, 40). Враховуючи, що в добровільному порядку у встановлений строк кошти повернуто не було, позивач звернувся до суду з даним позовом. Статтею 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Частина 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачає, що статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Пунктом 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань: проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Отже, не можуть бути визнані безробітними громадяни, які мають право на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років та скористалися цим правом або досягли встановленого законом пенсійного віку. Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, в тому числі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку. Відповідно до частин другої та третьої статті 36 вказаного Закону, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 545/164/17-ц. Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати КЦС ВС від 06.02.2019 року, які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховуються судом при ухваленні рішення. Враховуючи наведене, добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні відповідного центру зайнятості про втрату ним права на отримання допомоги по безробіттю. Судом встановлено, що відповідач на час звернення з заявою про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю отримувала пенсію за вислугу років з 25 лютого 2019 року, що підтверджується листом Відділу перерахунку пенсій №2 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 1000-0003-6/137330 від 24.12.2021, внаслідок чого відбулася безпідставна виплата забезпечення, що свідчить про недобросовісність з боку відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. У разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації. Отже, поверненню підлягають незаконно отримані кошти як допомога по безробіттю у розмірі 24 725 грн. 76 коп. за період з 25 лютого 2019 року по 30 вересня 2019 року, та 1 320 грн. 00 коп. за період з 02 листопада 2021 року по 31 грудня 2021 року, а всього: 26 045 грн. 76 коп. Також, суд з цього приводу наголошує, що правова основа презумпції знання законодавства - обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в частині 1 статті 68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. У зв`язку із задоволенням позовних вимог понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2481,00 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved