Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

Заявник 31.03.2023 звернулася до суду з даною заявою, в якій просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Антрацит Луганської області, Україна, громадянина України, солдата стрільця - помічника гранатометника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини [NUMBER] , який загинув [INFO] в селі Первомайське Донецької області, Україна, та допустити негайне виконання рішення у справі. Оскільки, син позивача [PERSON] , 1980 р.н., стрілець-помічник гранатометника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини [NUMBER] , який 03.03.2022 був призваний на військову службу по мобілізації третім відділом [INFO], загинув в зоні бойових дій [INFO] в населеному пункті с. Первомайське Донецької області, під час виконання завдань здійснених заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій області при захисті Батьківщини. У зв`язку з активними бойовими діями, які продовжуються і на даний час тіло сина заявника з місця події так і не було евакуйоване, до медичного закладу не направлялося. Відповідно до ст.17 Закону України «Про держану реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлень; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Встановлення факту смерті (загибелі) сина заявника необхідно для отримання свідоцтва про його смерть для оформлення спадкових прав після його смерті і отримання компенсаційних виплат. На даний час законом не передбачено іншого порядку, ніж встановлення цього факту в судовому порядку. В судове засідання заявник не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належно, у поданій заяві прохав розглядати справу без його участі. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи належно повідомлений, листом просить розглянути справу згідно чинного законодавства без представника відділу. Заяву визнають в повному обсязі та не заперечують щодо її задоволення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що відповідно до витягів з державного реєстру актів цивільного стану про реєстрацію зміни імені та шлюбу, свідоцтва про народження [PERSON] є сином [PERSON] 17.10.2022 за № 3/869 від третього відділу [INFO] заявнику надійшло сповіщення про те, що солдат [PERSON] , 1980 року народження, стрілець - помічник гранатометника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини [NUMBER] , який 03.03.2022 року призваний на військову службу по мобілізації третім відділом [INFO] , зник безвісти 30.09.2022 року в ході бойових дій в населеному пункті с. Первомайське, Донецької області, під час виконання завдань здійснених заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій області при захисті Батьківщини. Також від третього відділу [INFO] заявнику від 02.10.2022 за № 3/798 надійшло сповіщення про те, що солдат [PERSON] , 1980 року народження, стрілець - помічник гранатометника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини [NUMBER] , який 03.03.2022 року призваний на військову службу по мобілізації третім відділом [INFO] , загинув [INFO] в ході бойових дій в населеному пункті с. Первомайське, Донецької області, під час виконання завдань здійснених заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій області при захисті Батьківщини (Повідомлення з військової частини [NUMBER] від 30.09.2022 № 2002). Так, за фактом зникнення безвісти стрільця - помічника гранатометника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] призначено службове розслідування, на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] від 30.09.2022 № 684. Відповідно до акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини [NUMBER] підполковником [PERSON] від 15.10.2022 та акту настання смерті, загибель стрільця - помічника гранатометника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] сталася під час здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах бойових дій та приймаючи участь в бойових діях . З витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 15.10.2022 № 838 «Про результати службового розслідування», що тіло загиблого військовослужбовця [PERSON] залишилося під завалами, який загинув [INFO] у с. Первомайське Донецької області. З метою засвідчення факту смерті військовослужбовця солдата [PERSON] було складено Акт про настання смерті від 01.10.2022. Смерть стрільця-помічника гранатометника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] настала під час проходження військової служби та пов`язана з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. 28.03.2023 Таращанський відділ ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) відмовив заявнику у державні реєстрації смерті [PERSON] , оскільки підставою для державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою, тобто на підставі Акту про настання смерті від 01.10.2022 зареєструвати не можливо. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити тощо. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема п. 8, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Зазначеною нормою передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За вимогами частини 2 статті 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно з частиною третьою статті 12,частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (статті 77 ЦПК України). Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву з посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану та від оголошення особи померлою, яке провадиться за іншими правилами ЦПК. На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Факт смерті особи в певний час встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням у ці органи або відсутністю документів, які стверджують подію смерті. При зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказами цього можуть бути: медичне свідоцтво, акт органів міліції, акт органів пожежного і водного нагляду та інші докази. Як зазначав Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 490/6057/19-ц, що «встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання загиблим статусу жертви міжнародного збройного конфлікту з подальшим отриманням членами сім`ї загиблого допомоги від гуманітарних організацій та можливості звернення членів сім`ї загиблого до міжнародних судів із відповідними вимогами. Оскільки, державна реєстрація смерті сина заявника - [PERSON] в органах державної реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт його смерті, задовольнивши дану заяву.

Outcome: approved