Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів. Обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Влітку 2021 року [PERSON] залишила дворічного сина. І до цього часу життям свого сина не цікавиться. Повертатися до сина не має наміру. Вважає, що відповідачка свідомо не виконує батьківські обов`язки відносно дитини. Крім того, просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітнього сина. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просять задовольнити з підстав вказаних у позові і позивач пояснив, що влітку 2021 року відповідачка свідомо залишила дитину і поїхала за місцем реєстрації в с. Підлісне, Козелецького району, де і проживає досі. Він телефонував відповідачці, проте з того часу жодного разу вона не цікавилась життям дитини, не приїжджала та не телефонувала, а отже ухиляється від виконання обов`язків відносно сина. Відповідачка у судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи була повідомлена своєчасно, проте до суду не з`явилась без поважних на те причин. Відзиву на позов не подавала. Заяви про відкладення розгляду справи не надсилала, у зв`язку з чим суд за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позов підтримує та не заперечують проти його задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в с. Мезин, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області. [INFO] у них народився син [PERSON] . Батьками є: [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Згідно дослідженого у судовому засіданні висновку виконавчого комітету Понорницької селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , разом зі співмешканкою [PERSON] , [INFO] проживали в с. Мезин, Новгород-Сіверського району Чернігівської області та виховували спільного сина [PERSON] , [INFO] . Також з ними проживав [PERSON] , 2016 р.н. - син [PERSON] , [PERSON] , 2012 р.н. - син позивача. Влітку 2021 року [PERSON] о 4 годині ранку залишила [PERSON] у сусідів та забравши свого сина [PERSON] , виїхала в с. Підлісне, Козелецького району, де зареєстрована сама. До цього часу на зв`язок жінка не виходить, не телефонує, не цікавиться станом здоров`я [PERSON] . Життя дитини її не інтересує. За місцем роботи [PERSON] характеризується як відповідальний та дисциплінований працівник. [PERSON] сам виховує двох дітей. Діти виховані та доглянуті. Матері не приймають участі у вихованні та утриманні дітей. Проведено обстеження умов проживання дітей. Встановлено, що умови проживання дітей задовільні. Стосунки у сім`ї доброзичливі. Батько дуже любить своїх дітей, а діти поважають та люблять свого тата. Отже, виконавчий комітет Понорницької селищної ради, як орган опіки та піклування прийняв рішення затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. У п. 18 вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Основною підставою позову є те, що відповідачка не виконує своїх обов`язків по вихованню дитини. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. (принцип 6), проголошено, що дитина повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, яке може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. За таких обставин, застосування позбавлення батьківських прав, як заходу впливу на неналежну поведінку батьків може мати місце лише у виключних (крайніх) випадках, і при умові коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Під час судового розгляду справи достовірно встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини. Вищенаведене дає суду всі підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved