Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Позивачка 19.12.2022 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , просить суд позбавити батьківських прав відповідачку. Позов обґрунтувала тим, що відповідачка є її дочкою, яка має двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що зараз проживають у неї - у бабусі. Народження дітей зареєстроване на підставі ст.135 СК України, тобто відомості про батька внесені за вказівкою матері. Протягом останніх трьох років відповідачка зловживає спиртними напоями, анонімне лікування від алкоголізму їй не допомогло. Весь цей час відповідачка по справі не виконує своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям синів, ніяким чином не піклується про них, не цікавиться їхніми успіхами у школі та станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнім навчанням, не виявляє бажання спілкуватися з ними та приймати участь у їх вихованні, ніякої матеріальної допомоги дітям не надає, зв`язку із дітьми не підтримує. Оскільки відповідачка по справі тривалий час без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, органом опіки та піклування ВК Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Враховуючи вищевикладене позивачка просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітніх дітей та стягнути з неї на свою користь аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частки від її доходів. Позивачка у судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Вказала, що старший онук [PERSON] з нею проживає вже чотири роки, а молодший [PERSON] прийшов у вересні 2022 року і залишився. Діти були постійно голодні, мати їм не прала, не готувала, не мила. Представник виконавчого комітету Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області також у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. Зокрема, зазначив, що останнім часом відповідачка відсторонилася від забезпечення дітей. Кілька разів приходили за її фактичним місцем проживання в [ADDRESS] , де вона мешкає зі своїм співмешканцем, але її не було вдома. Після отримання повістки в суд вона з ним прийшли до сільради де їй порекомендували пройти лікування від алкогольної залежності, проте вона це проігнорувала. Зі слів дітей мати їм нічого не купує. В будинку немає світла. Відповідачка відзиву на позов не надала, проте, у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що з дітьми періодично спілкується та любить їх. Дійсно, в будинку, де вона зараз мешкає із співмешканцем, немає світла, його відрізали за борги, тому холодильник не працює і ніде зберігати продукти. Неможливо і прати та прасувати одяг та займатися дітям уроками. Ніяких інших зручностей в будинку теж немає. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За роз`ясненнями, які містяться в п.п. 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Конвенцією про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9). Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства Таким чином, судом, зокрема встановлено, та не оспорюється сторонами, що відповідачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] у батьківській квартирі. Фактично проживає разом із співмешканцем в [ADDRESS] . У вказаному будинку немає світла, а тому, немає будь-яких зручностей та комфорту для проживання малолітніх дітей відповідачки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зараз проживають із своєю бабусею (позивачкою у справі) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Народження дітей зареєстроване на підставі ст.135 СК України, тобто відомості про батька внесені за вказівкою матері (а.с.14-17, 19-20). Протягом останніх трьох років відповідачка зловживає спиртними напоями, анонімне лікування від алкоголізму їй не допомогло. Весь цей час відповідачка по справі не виконує своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям синів, ніяким чином не піклується про них, не цікавиться їхніми успіхами у школі та станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнім навчанням, не виявляє бажання спілкуватися з ними та приймати участь у їх вихованні, ніякої матеріальної допомоги дітям не надає, зв`язку із дітьми не підтримує. На цьому підґрунті за заявою позивачки та на вимогу суду комісія з питань захисту прав дитини Служби у справах дітей виконкому Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області надала висновок від 26.01.2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , виходячи із найкращих інтересів дітей (а.с.40-43). Зокрема, комісія 17.08.2022 року за заявою [PERSON] про невиконання [PERSON] батьківських обов`язків щодо дітей відвідала місце мешкання дітей в [ADDRESS] . За вказаною адресою матері дітей не було. За можливою адресою проживання відповідачки та її співмешканця в [ADDRESS] двічі 31.08.2022 року та 14.09.2022 року [PERSON] не вдалося застати вдома, проте зі слів сусідів, вона за вказаною адресою живе, проте без дітей, які перебувають у бабусі. 13.10.2022 року [PERSON] вдруге звернулася до Служби у справах дітей та повідомила, що ніяких змін в поведінці її дочки не відбулося з дітьми вона не спілкується, на зв`язок не виходить. 19.10.2022 року [PERSON] надала пояснення щодо ситуації в родині і з нею було проведено профілактичну бесіду та надані рекомендації щодо виправлення ситуації. 08.12.2022 року за заявою [PERSON] знову перевірено обстановку в родині [PERSON] , яка не змінилася, [PERSON] продовжує вести аморальний спосіб життя та нехтує батьківськими обов`язками щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх, діти давно не бачили матір та не спілкувалися з нею. Крім того, через таку поведінку [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП - ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, з накладенням штрафу. 17.01.2023 року на засідання комісії з питань захисту прав дитини з питання «доцільності» чи «недоцільності» позбавлення [PERSON] батьківських прав остання не прибула. Засідання було відкладене на 24.01.2022 року, проте, у нього вона також не з`явилася. Всі документи про проведення профілактичних рейдів, відібрання пояснень, акти обстеження житлово-побутових умов, характеристики, тощо надані представником Служби у справах дітей (а.с.53-75). Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, з наведених вище документів, пояснень сусідів суд встановив факт ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, який полягає у не приділенні уваги матері до життя, навчання, та виховання дітей, їх внутрішньому світу. Враховуючи, що судом вина відповідачки у не приділенні уваги дітям встановлена і відповідачка не бажає змінити ставлення до їх виховання, суд вважає, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав щодо її дітей. Відповідно до ст. 167 СК України якщо дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно ч.ч. 2,3 ст 164 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підлягають задоволенню в розмірі 1/3 частки від доходів відповідачки. Так, відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру стягуваних аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що про свій стан здоров`я відповідачка суд не повідомила, а про стан здоров`я дітей суду не відомо, інших утриманців у неї немає, суд доходить висновку про стягнення з відповідачки на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, то він в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь держави, а за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у тій самій сумі він підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки.

Outcome: approved