Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

04 жовтня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. В обґрунтування позову, зазначив, що ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 03.08.2022 у справі № 527/172/22 кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України закрито, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Цивільні позови в кримінальному провадженні залишено без розгляду. Ухвала суду набрала законної сили 11.08.2022. Так, вищевказаною ухвалою суду встановлено, що 24 липня 2021 року, близько 21 год. 30 хв. неповнолітній [PERSON] , на ґрунті виниклих неприязних відносин, перебуваючи біля приміщення будинку культури, яке розташоване, по [ADDRESS] , діючи з прямим умислом, умисно наніс потерпілому [PERSON] один удар, правою рукою стиснутою у кулак в область лівої скроні, один удар, лівою рукою стиснутою у кулак в область правої брови, один удар, правою рукою стиснутою у кулак в область правої скроні, чим спричинив тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи Глобинського відділення Полтавського обласного бюро СМЕ №98 від 01.10.2021, а саме: лицеву травму у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у виді вдавленого перелому зовнішньої пластинки лобної кістки справа від однократної травматичної дії тупих (го), твердих (го) предметів (ту), що не відобразили в пошкодженнях особливостей своєї травмуючої поверхні, малоймовірно при падінні з висоти власного зросту, якими могли бути як і руки зігнуті в кулак, так і будь-який інший предмет з подібними характеристиками, які за ступенем тяжкості відповідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Підстава, яка покладена в основу прийняття ухвали Глобинського районного суду Полтавської області від 03.08.2022, не є реабілітуючою. Рішення по цивільному позову про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах кримінального провадження не приймалося. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у щелепно-лицевого відділення КП Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського, з 18.08.2021 по 30.08.2021, кількість проведених ліжко-днів - 12. Вартість лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] відповідно до розрахунку вартості КП Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради проведеного відповідно Постанови Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993, та до інформації отриманої від Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної військової адміністрації складає 14619 грн. 29 коп. Отже, з вини [PERSON] заклад охорони здоров`я, який знаходиться в управління органу місцевого самоврядування та фінансується з бюджету, поніс витрати на лікування особи, потерпілої від злочину. 22 грудня 2022 року представник відповідача направила до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що прокурором при зверненні до суду не виконані викладені нормативні документи в частині належного обґрунтування підстав представництва, в інтересах якого у порядку ст. 56 ЦПК України, може виступати прокурор. Також вказала, що згідно матеріалів кримінального провадження внесеному до ЄРДР за № 1201175510000298 від 02.08.2021 р. по якому Глобинським районним судом Полтавської області уже прийнято ухвалу суду у справі № 527/172/22 і дана ухвала в силу ст. 82 ЦПК України є обов`язковою для суду, що розглядає справу, то потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 25.07.2021 до 28.07.2021 у хірургічному відділеній КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня», а не в КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В.Скліфософського Полтавської обласної ради» (а.с.65-69). 28 грудня 2022 року позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву у якому зазначив, що підставою представництва прокурором інтересів держави у суді відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України Про прокуратуру є нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурором дотримано процедуру, передбачену ст. 23 Закону України Про прокуратуру, а саме: попередньо, до звернення до позовом, повідомлено уповноважені органи про порушення інтересів держави, чим фактично було надано можливість самостійно відреагувати на виявлені порушення інтересів держави. Проте, претензійно-позовна робота з метою повернення коштів до державного та місцевого бюджетів протягом тривалого часу не проводиться, водночас, в листах вищевказаних організацій зазначено про те, що останні не зверталася до суду з позовними заявами, та зазначено про відсутність заперечень щодо захисту інтересів держави окружною прокуратурою. Також вказав, що з вини [PERSON] заклад охорони здоров`я, який знаходиться в управлінні Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної військової адміністрації та фінансується з бюджету, поніс витрати на лікування особи, потерпілої від злочину. Матеріалами справи підтверджується лікування потерпілого від кримінального правопорушення, зокрема є виписка з медичної карти стаціонарного (амбулаторного) хворого № 2890 видана КНМП Кременчуцька міська лікарня та виписка з медичної карти стаціонарного (амбулаторного) хворого № 14161 видана КП Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського ПОР. У вказаній медичній документації чітко визначено основне захворювання та проходження лікування. Що у свою чергу жодним чином не викликає сумніви щодо проходження лікування потерпілого внаслідок отримання тілесних ушкоджень, які були предметом досудового розслідування. Таким чином, відповідачам по справі достовірно відомо про перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні, в тому числі, в медичному закладі КП Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського ПОР та документи про проходження лікування потерпілого додані до позовної заяви (а.с.84-93). До судового розгляду справи прокурор надав заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, також просив проводити розгляд справи у його відсутність. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі та представник в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи. Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив наступне. Ухвалою Глобинського\~районного суду\~Полтавської області\~від 03.08.2022\~у справі\~№ 527/172/22\~кримінальне провадження\~за обвинуваченням\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у вчиненні\~кримінального правопорушення,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~122\~КК України\~закрито,\~у зв`язку\~з відмовою\~потерпілого від\~обвинувачення.\~Цивільні позови\~в кримінальному\~провадженні залишено\~без розгляду.\~Ухвала суду\~набрала законної\~сили 11.08.2022.\~Так,\~вищевказаною ухвалою\~суду встановлено,\~що 24\~липня 2021\~року,\~близько 21\~год.\~30\~хв.\~неповнолітній [PERSON] ,\~на ґрунті\~виниклих неприязних\~відносин,\~перебуваючи біля\~приміщення будинку\~культури,\~яке розташоване,\~по [ADDRESS] ,\~діючи з\~прямим умислом,\~умисно наніс\~потерпілому [PERSON] \~один удар,\~правою рукою\~стиснутою у\~кулак в\~область лівої\~скроні,\~один удар,\~лівою рукою\~стиснутою у\~кулак в\~область правої\~брови,\~один удар,\~правою рукою\~стиснутою у\~кулак в\~область правої\~скроні,\~чим спричинив\~тілесні ушкодження,\~згідно висновку\~судово-медичної\~експертизи Глобинського\~відділення Полтавського\~обласного бюро\~СМЕ №98\~від 01.10.2021,\~а саме:\~лицеву травму\~у вигляді:\~закритої черепно-мозкової\~травми у\~виді вдавленого\~перелому зовнішньої\~пластинки лобної\~кістки справа\~від однократної\~травматичної дії\~тупих (го),\~твердих (го)\~предметів (ту),\~що не\~відобразили в\~пошкодженнях особливостей\~своєї травмуючої\~поверхні,\~малоймовірно при\~падінні з\~висоти власного\~зросту,\~якими могли\~бути як\~і руки\~зігнуті в\~кулак,\~так і\~будь-який\~інший предмет\~з подібними\~характеристиками,\~які за\~ступенем тяжкості\~відповідно Правил\~судово-медичного\~визначення ступеня\~тяжкості тілесних\~ушкоджень,\~затверджених наказом\~№6\~МОЗ України\~від 17\~січня 1995\~року,\~відносяться до\~середнього ступеня\~тяжкості тілесних\~ушкоджень,\~що спричинили\~тривалий розлад\~здоров`я (а.с.15-16). Відповідно до розрахунку вартості витрат на лікування від 12.09.2022 № 2776/01-22/4094/03-1 та від 01.09.2022 №01-19/2118, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-лицевої хірургії КП Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського ПОР, з 18.08.2021 по 30.08.2021, кількість проведених ліжко-днів - 12, загальна сума фактичних витрат на його лікування становить 14619 грн. 29 коп. (а.с.23-26). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 81 цього Кодексу. За змістом\~ст. 1206 ЦК України\~особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Відповідно до п. 1, 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, який затверджений постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545, та ст.1206 ЦК України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат; сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Згідно зі\~ст. 82 ч. 6 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено судом, потерпілий від кримінального правопорушення [PERSON] лікувався у стаціонарному відділенні щелепно-лицевої хірургії КП Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського ПОР (а.с.95), при цьому закладом охорони здоров`я було здійснено витрати на його лікування, вина [PERSON] у заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень є доведеною та доказуванню не підлягає, тому суд дійшов до висновку, що позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved