Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

26.10.2022 позивач звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 09.01.2016 між [PERSON] та [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн щомісячно, але не менше, ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів і до досягнення нею повноліття; стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 992,40 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02.01.2023 роз`єднано вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 09.01.2016 між сторонами зареєстровано шлюб. У шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] , на день звернення до суду проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Грошові кошти відповідач на утримання дитини не сплачує, іншої допомоги по розвитку дитини не проявляє. Вказує, що позивач є повністю дієздатним та працездатним, у володінні якого перебуває рухоме та нерухоме майно, також є грошовий дохід. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн щомісячно, але не менше, ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів і до досягнення нею повноліття. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26.01.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу - копію позовної заяви з додатками. 22.02.2023 до суду надійшов відзив [PERSON] , у якому просить стягнути з останнього аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 2000 грн, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування зазначає, що сплачує кошти на утримання доньки та надає іншу допомогу для розвитку дитини. Також розмір заробітку відповідача позивач доказово не довела. Крім того зазначив, що витрати, які вказані позивачем - не є аліментами, це додаткові витрати на дитину, які й так сплачує відповідач. 03.03.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, де позивач [PERSON] зазначає, що з моменту окремого проживання сторін, відповідач не надав жодної допомоги на утримання дитини. Придбання відповідачем з 18.10.2022 по 22.02.2022 лише трьох дитячих речей, вважає факт участі відповідача у витратах на дитину не доведений. Крім того, відповідач не заперечує проти розміру відомого позивачу щомісячного заробітку та не зазначає будь-якої іншої суми. 15.03.2023 до суду надійшли заперечення, у яких [PERSON] вказує, що твердження позивача є суперечливими. Звертає увагу, що матеріально допомагає дитині. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.03.2019 відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] є батьком та матір`ю доньки - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Окрім того, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати свою доньку. Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, та те що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. Частини 1, 4 с. 206 ЦПК України визначають, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідач [PERSON] визнає позов у частині, а саме у стягненні 2000 грн аліментів на утримання доньки [PERSON] , починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видання судового наказу - з дня подання такої заяви (ст. 191 СК України). При цьому немає значення проміжок часу від дня пред`явлення позову до його задоволення чи набрання законної сили. Враховуючи викладене, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги потреби дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів Оскільки позивач за даною категорією справ звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial