Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

16.02.2023 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визначити додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його бабусі, [PERSON] , терміном два місяці з моменту набрання законної сили рішення суду. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його бабуся, [PERSON] , яка проживала в с. Димарка Вишгородського району Київської області Київської області. На день її смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки розміром 2,7379, кадастровий номер 3222080900:01:014:0022. Єдиним спадкоємцем першої черги був його батько: [PERSON] , який за станом здоров`я спадщини не прийняв та помер [INFO] . Про те, що батько не прийняв спадщини позивач не знав. Коли позивач знайшов державний акт на земельну ділянку, то звернувся до Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено в заведенні спадкової справи у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини, про що нотаріусом винесено відповідну постанову. Викладені обставини позивач вважає поважними причинами пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини після бабусі, а оскільки лише суд може встановити додатковий строк для прийняття спадщини, тому він змушений звертатись з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 21.02.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 20.03.2023 року. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у позові просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив не подав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлено належним чином. 02.02.2023 року від представника відповідача до суду надійшов лист про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують, що суд розцінює як відзив з визнанням позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до положень до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 81 зазначеного вище Кодексу передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;як розподілити між сторонами судові витрати;чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.05.2006 (а.с.5). З довідки Іванківської селищної ради №207 від 14.07.2021 року вбачається, що Її син, [PERSON] , який був єдиним спадкоємцем першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 05.05.2020 ( а.с.6). Той факт, що він був сином [PERSON] підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 25.05.1953. ( а.с.7). Позивач є його сином, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 10.11.1976 ( а.с. 8). 06.11.202003.08.2021 року позивач звернувся до Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено в заведенні спадкової справи після смерті [PERSON] , оскільки спадкова справа після її смерті не заводилась та також у зв`язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку виписаний на ім`я « [PERSON] », а не « [PERSON] », тому, у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини, про що нотаріусом винесено постанову за вих. № 1002/02-31. Судом досліджено факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] за додатками до позовної заяви. Встановлено, що він є її онуком, і є, згідно з вимогами ст. 1265 ЦК України, спадкоємцем 5 черги за законом. Інші спадкоємці одного з позивачем, чи ближчого, ступеня споріднення із спадкодавцем, відсутні. Відсутність заведеної після [PERSON] спадкової справи підтверджується зазначеною вище постановою нотаріуса. Позивач вказує причиною пропуску обумовленого шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлої те, що йому не було відомо, що батько не вчинив дії щодо прийняття спадщини після смерті матері. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). , який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Враховуючи визнання позову відповідачем, яке не порушує нічиїх прав та інтересів, відсутність будь яких інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, суд приходить до висновку про задоволення позову, визнаючи поважними зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, що, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, є підставою для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.

Outcome: approved