Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

1 березня 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначала про те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у цивільному шлюбі. З відповідачем мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . З кінця 2022 року з відповідачем разом не проживають. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. На неодноразові звернення до відповідача, згоди щодо надання допомоги на утримання дитини між ними не досягнуто. Відповідач у добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, хоч зобов`язаний надавати таку допомогу. Тих коштів, що нерегулярно надає відповідач, недостатньо для матеріального забезпечення дитини. Вона працює контролером у ТОВ «Кромберг енд Шуберт» м. Луцьк та отримувані нею доходи не дають можливості забезпечувати дитину усім необхідним. Їй відомо, що відповідач також офіційно працевлаштований у ТОВ «Кромберг енд Шуберт» м. Луцьк та щомісячно отримує заробітну плату в розмірі приблизно 20000,00 гривень, інших утриманців не має, а тому може надавати допомогу на утримання дитини. З вказаних підстав, у позовній заяві позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Махацький Ю.М. позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнав. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. В силу вимог ч. 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5) встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Отже, сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . З довідки про склад сім`ї №168, виданої Демидівською селищною радою Рівненської області 27 лютого 2023 року, вбачається, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] (позивачем по справі). В силу вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, аліменти з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] за її вибором на утримання неповнолітньої дитини у частці від доходу її батька. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , що на час розгляду справи становить 1416,50 гривні. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] має постійне місце роботи та отримує заробітну плату, його середньомісячний дохід становить 18144,98 гривень (а.с. 21). При цьому, відповідач інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не має. Вказані обставини під час розгляду справи були визнані відповідачем, а тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, оскільки сумнівів у достовірності таких обставин немає. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд вважає, що вказаний розмір аліментів не буде завищеним в нинішніх умовах проживання, а також з урахуванням віку дитини сторін по справі, її потреб, та не буде таким, що створить відповідачеві додаткові труднощі матеріального характеру. Ч. 1 ст. 191 СК України визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 1073,60 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (з наступними змінами) щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У позовній заяві, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на положення ст.ст. 180-183 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обгрунтованим. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 206, 258, 259, 265, 268, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved