Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У січні 2023 року позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Чернявську О.Д. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини. В обгрунтування заявлених вимог вказує, що з 07 жовтня 2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02 липня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З моменту розладу сімейних відносин фактично проживала разом з малолітньою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з іншим чоловіком - [PERSON] , з яким перебувала у фактичних шлюбних відносинах та мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . 15 січня 2022 року, у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні через збройну агресію російської федерації, позивач разом з малолітніми [PERSON] та [PERSON] проживають у Республіці Польща. З моменту розлучення та по даний час малолітня [PERSON] постійно проживає та знаходиться на утриманні матері. Судовим наказом Оболонського районного суду міста Києва від 13 вересня 2021 року у справі №756/13095/21стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно на утримання дитини [PERSON] , починаючи стягнення з 31 серпня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко К.Ю. 20 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67184415 за судовим наказом. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року у справі № 756/13095/21 [PERSON] відмовлено у перегляді судового наказу за нововиявленими обставинами. Відповідач тривалий час офіційно не працює, будь-якої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, з 22 червня 2022 року внесений до Єдиного реєстру боржників зі сплати аліментів. Внаслідок невиконання відповідачем судового наказу від 13 вересня 2021 року у справі №756/13095/21, за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів станом на 01 січня 2023 року у розмірі 45172,69 грн, яку позивач, як розмір неустойки просить стягнути на свою користь. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 січня 2023 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року прийнято справу до розгляду, вирішено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду на 09 березня 2023 року. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами відповідача 01 березня 2023 року в порядку ст. 178 ЦПК України надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. В обгрунтування поданого відзиву зазначає, що він не ухиляється від сплати аліментів. Затримка з виплати аліментів пов`язана з веденням воєнного стану в країні. Після введення воєнного стану прийшлося закрити бізнес з партнером. Влаштуватися на роботу не може, так як має пенсійний вік та має проблеми зі здоров`ям. Не має будь-якого іншого доходу. У зв`язку з тяжким фінансовим становищем, має також заборгованість за житлово-комунальні послуги. Також зазначає, що набутий за час спільного життя із позивачем автомобіль Hyundai Accent перебуває у її одноосібному користуванні. Самостійно здійснює всі витрати по утриманню квартири набутої за час шлюбу. Вказує, що з ним проживає собака позивача, на утримання якої він витрачає власні кошти. На даний час позивач з двома дітьми проживає у Варшаві в квартирі його друга і однокурсника. За домовленістю проживання в квартирі безкоштовне, проте він має сплатити житлово-комунальні послуги. Зазначає, що окрім вказаних в таблиці сум заборгованості також здійснював виплату аліментів шляхом перерахування коштів позивачу 26 травня 2022 року у розмірі 3000,00 грн та 01 листопада 2022 року у розмірі 3800,00 грн. 02 березня 2023 року представник позивача надала до суду відповідь на відзив. В свою чергу, відповідач надав заперечення на відповідь на відзив. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що він не ухиляється від сплати аліментів і виплачував їх по мірі фінансової можливості. Затримка аліментів викликана введенням воєнного стану в країні, через війну відсутні будь-які доходи. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи Суд, вислухавши думку представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та правовідносини між сторонами. Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від спільного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонсько районного управління юстиції у м. Києві від 30 вересня 2014 року, серії [NUMBER] . Судовим наказом Оболонського районного суд м. Києва від 13 вересня 2021 року стягнуто стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно на утримання дитини [PERSON] , починаючи стягнення з 31 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року, у зв`язку із нововиявленими обставинами. Постановою головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко К.Ю. відкрито виконавче провадження № 67184415 з примусового виконання судового наказу № 756/13095/21, виданого Оболонським районним судом м. Києва про з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно на утримання дитини [PERSON] , починаючи стягнення з 31 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників зі сплати аліментів. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданої головним державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20 січня 2023 року, станом на 01 січня 2023 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за судовим наказом № 756/13095/21 становить 45172,69 грн. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 15 лютого 2023 року, за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року у [PERSON] відсутні будь - які доходи. Як вбачається з квитанції від 11 січня 2022 року та квитанції від 26 травня 2022 року відповідачем перераховано на рахунок позивача грошові кошти в загальному розмірі 6800,00 грн. Між сторонами виник спір з приводу неналежного виконання відповідачем покладених на нього обов`язків по утриманню дитини. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Положеннями ст. 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Цивільний кодекс України визначає дві умови, за яких суд може зменшити розмір неустойки:1) розмір неустойки значно перевищує розмір збитків; 2) наявність обставин, що мають істотне значення. При цьому визначення, які саме обставини мають істотне значення Цивільним кодексом України не надається, проте якщо застосовувати системний аналіз статей Цивільного та Господарського кодексів України, то іншими обставинами, які мають істотне значення, можна визначити: 1) ступінь виконання зобов`язання боржником; 2) майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; 3) інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року в справі № 661/905/19, провадження № 61-16670 сво 19 Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження». Звертаючись до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, позивач посилається на те, що відповідач, знаючи про обов?язок утримувати доньку, з серпня 2021 року по грудень 2022 року не виконував належним чином судового наказу про стягнення аліментів і не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментах. На підтвердження наявності заборгованості та її розміру позивач посилається на розрахунок заборгованості, виданий Оболонським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва, згідно якого станом на 01 січня 2023 року за період серпень 2021 року - грудень 2022 року наявна заборгованість в сумі 45172,69 грн З розрахунку вбачається, що в березні 2022 року відповідачем сплачено аліменти в розмірі 18100,00 грн. З наданих відповідачем квитанцій вбачається, що ним 11 січня 2022 року перераховано на рахунок позивача грошові кошти в розмірі 3800,00 грн та 26 травня 2022 року перераховано грошові кошти в розмірі 3000,00 грн, які не вказані в розрахунку заборгованості Положеннями ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Суд при вирішенні справи вважає за доцільне застосувати положення ч. 2 ст. 196 СК України, якою встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Статтею 48 Конституції України встановлено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. З урахуванням майнового становища відповідача, його вік 62 роки через який він не може працевлаштуватися, стан здоров`я, звертався до лікаря 15 лютого 2023 року з приводу погіршення стану здоров`я, проведено обстеження та призначено лікування, відповідач за можливістю сплачує аліменти, заборгованість виникла через об`єктивні обставини спричинені воєнним станом, враховуючи відсутність доходу та скрутне матеріальне становище в момент виникнення заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, суд зменшує розмір пені, як міру відповідальності до 20000,00 грн. Враховуючи те, що після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності, суд вважає що саме такий розмір пені 20000,00 грн. є доцільним та достатнім для майнової відповідальності відповідача, оскільки розмір 45172,69 грн. буде значним тягарем для нього, суд виходить із реальної матеріальної можливості відповідача виконати рішення суду, саме визначений ромір відповідатиме інтересам дитини, загальни принципам судочинства є співрозмірним та справедливим, не призведе до збагачення позивача за рахунок відповідача та не поставить його вкрай тяжкий майновий стан. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положенням ст. 141 ЦПК України, з огляду на звільнення позивача [PERSON] від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1073,60 грн.

Outcome: partial