Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Волочиська окружна прокуратура звернулася в суд з позовом в інтересах держави в особі Городоцької міської ради до відповідачів, про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки загальною площею 2 га (кадастровий номер 6821286500:04:015:0076), що розташована за межами населених пунктів Підлісноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити, а саме: визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 08.11.2017 р. №22-21059-СГ про затвердження проекту землеустрою та передання у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2 га (кадастровий номер 6821286500:04:015:0076), що розташована за межами населених пунктів Підлісноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Також просить витребувати у [PERSON] на користь Городоцької об`єднаної територіальної громади в особі Городоцької міської ради земельну ділянку загальною площею 2 га в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 08.11.2017 р. №22-21059-СГ у власність [PERSON] . В підтвердження своїх позовних вимог прокурор пояснив, що [PERSON] не мав законного права на отримання спірної земельної ділянки, оскільки він вже раніше таким правом скористався і отримав у власність земельну ділянку такого ж виду в межах норм безоплатної приватизації площею 2 га на території тієї ж Підлісноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Представниця позивача Городоцької міської ради подала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Стефанишин О.Л. в судове засідання не з`явився, заяв про розгляд справи без його участі чи відкладення розгляду справи не подавав. Щодо позиції по суті спору, вказав у поданому відзиві, що відповідач заперечує проти задоволення позову, в їх діях немає жодних порушень чинного законодавства, оскільки відсутні бази даних, за якими б вони могли перевірити чи зверталась вже особа із заявами про отримання земельних ділянок раніше. Крім того, такого їх обов`язку законодавством не передбачено, а при поданні заяви особа вказує чи вона скористалась вже даним правом. (а.с.75-77). Суд, заслухавши пояснення прокурора, оголосивши відзив представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає що позовна заява підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом об`єктивно встановлено, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.07.2017 №22-14081-СГ отримав у приватну власність (право зареєстровано 02.02.2018) земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6821286500:04:015:0066 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Підлісноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області за межами населеного пункту (а.с.23) В той же час, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що [PERSON] також на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 08.11.2017 №22-21059-СГ отримав у приватну власність (право зареєстровано 20.06.2018) земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6821286500:04:015:0076 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Підлісноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області за межами населеного пункту (а.с.21-22). Як вбачається із долученої до матеріалів справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] будучи власником спірної земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу від 02.08.2018 р. відчужив її на користь [PERSON] (а.с.30). У свою чергу, [PERSON] , об`єднав спірну земельну ділянку загальною площею 2 га з кадастровим номером 6821286500:04:015:0076 із земельною ділянкою загальною площею 2 га з кадастровим номером 6821286500:04:015:0070, у результаті чого було утворено земельну ділянку площею 4 га з кадастровим номером 6821286500:04:015:0082 (а.с. 40). В подальшому, [PERSON] за договором міни передав вказану земельну ділянку [PERSON] , яка є її власницею на даний час (а.с. 33-34). Вирішуючи позовну вимогу щодо визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 08.11.2017 р. №22-21059-СГ про затвердження проекту землеустрою та передання у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2 га з кадастровим номером 6821286500:04:015:0076, що розташована за межами населених пунктів Підлісноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області, суд приходить до висновку про її обґрунтованість виходячи із такого. Відповідно до ч. 2\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно із ч. 1\~ст. 116 Земельного кодексу України\~громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3\~ст. 116 ЗК України\~безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4\~ст. 116 ЗК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 121 Земельного кодексу України\~громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. Отже, станом на час набуття у власність земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером 6821286500:04:015:0076, [PERSON] вже набув у власність земельну ділянку кадастровий номер 6821286500:04:015:0066 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Підлісноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області за межами населеного пункту, а отже скористався своїм правом, передбаченим ст.116 ЗК України повторно, з порушенням визначеного земельним законодавством порядку. П. (г) ч.3 ст.152 ЗК України визначено спосіб захисту прав на земельні ділянки у спосіб визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. За таких обставин, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи позовну вимогу щодо витребування у [PERSON] на користь держави земельної ділянки площею 2 га (в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 08.11.2017 р. №22-21059-СГ у власність [PERSON] , суд приходить до висновку про її обґрунтованість виходячи із такого. Згідно з\~ст.ст. 13-14 Конституції України, земля, її надра атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської ) економічної зони з об`єктами права власності Українського народу. Від Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним багатством, що перебуває під охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою включно відповідно до закону. Чинним законодавством України визначено способи захисту порушеного права власності на землю. Так, за змістом\~ст. 90 ЗК України\~порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до\~ст. 152 ЗК України\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно зі\~ст. 388 ЦК України\~якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, відтак право держави на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову. Водночас на наявність прав власника на майно не впливає і та обставина, що воно було предметом угоди щодо відчуження, укладеної іншими способами, оскільки дійсний власник не був стороною такої угоди. При цьому\~ст. 346 ЦПК України\~не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника у зв`язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі після її продажу, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника. У таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав на його майно за іншими особами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України, що є належним способом захисту. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, яка викладена у постановах від 21.02.2018 року у справі №363/2936/15-ц, від 12.06.2018 року у справі №916/3727/15, від 09.07.2018 року у справі №910/3513/17. При цьому для застосування віндикації не має самостійного правового значення наявність «ланцюжка» правочинів, за яким річ послідовно передавалася від однієї особи до іншої, що в кінцевому результаті призвело до перебування речі у володінні набувача. Визнання недійсними всіх правочинів щодо відчуження речі не вимагається. Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 05.10.2016 року у справі 916/2129/15 та від 17.12.2014 року у справі №6-140цс. Щодо підставності представництва інтересів держави прокурором в даному випадку, суд вважає його належним та обґрунтованим і виходить із такого. Аналіз положень ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу. При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельних ділянок у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес. Обґрунтування прокурором наявності підстав для представництва інтересів держави є мотивованим, зважаючи на відсутність повноважень у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних підрозділів щодо звернення до суду з позовом цієї категорії, а також те, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є відповідачем у справі. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18, від 05.12.2018 у справі № 923/129/17. Крім того, судові витрати підлягають пропорційному розподілу відповідно до частини задоволених позовних вимог в порядку, передбаченому ч.1,2 ст.141 ЦПК України (зокрема сплачений судовий збір за подання позову з кожного з відповідачів).

Outcome: approved