Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Позивач 12.11.2021 р. звернувся до суду з вказаним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи. В позовній заяві зазначив, що у період з 01.11.2015 р. по 01.10.2021 р. надав відповідачам комунальні послуги у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , вартість яких не сплачена на суму 27558,74 грн. П.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно. За позовом позивач просить стягнути солідарно заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з відповідачів [PERSON] та [PERSON] за період з 01.11.2015 р. по 09.10.2019 р. в сумі 18594,42 грн., за період з 10.10.2019 р. по 01.10.2021 р. з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в сумі 8964,32 а також судові витрати. Ухвалою від 22.11.2021 р. було відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 13.01.2022 р. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою від 13.01.2022 р. суд здійснив перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання на 11.03.2022 р. 11.03.2022 р. розгляд справи відкладено на 20.04.2022 р. на підставі наказу № 5 від 01.03.2022 р. 20.04.2022 р. розгляд справи відкладено на 03.06.2022 р. на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України за клопотанням представника позивача. 03.06.2022 р. розгляд справи відкладено на 21.07.2022 р., 21.07.2022 р. на 28.09.2022 р., 28.09.2022 р. на 14.11.2022 р. на підставі п.2, 4 ч.2 ст.223 ЦПК України за клопотанням представника позивача. 14.11.2022 р. розгляд справи відкладено на 20.12.2022 р. для направлення відповідачам уточненої позовної заяви. 20.12.2022 р. розгляд справи відкладено на 26.01.2023 р., постановлено ухвалу про закриття провадження в частині позовних вимог, пред`явлених до відповідача [PERSON] на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України. 26.01.2023 р. розгляд справи відкладено на 15.03.2023 р., а 15.03.2023 р. на 16.03.2023 р. через зайнятість судді в інших провадженнях. Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та додаткових поясненнях (а.с.46-47). Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності, врахувати, що між сторонами не було укладено договору на постачання послуг з опалення та гарячого водопостачання, а також врахувати її доводи, викладені у письмових поясненнях по суті позову (а.с.16-17, 23, 30, 63, 75, 81, 102). Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд розглянув справу без участі відповідача [PERSON] на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, заслухавши пояснення відповідача [PERSON] , суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з п. 2.2 статуту Концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року № 99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут. З письмових доказів судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.59-61). Відповідач [PERSON] була знята з реєстрації за вищевказаною адресою 26.11.2013 р. та зареєстрована 10.10.2019 р. (а.с.32-34) У період з 01.11.2015 р. по 01.10.2021 р. позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , вартість яких не сплачена на суму 27558,74 грн. За позовом Концерн «МТМ» просить стягнути з солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за надані послуги в сумі 18594,42 грн., та з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в сумі 8964,32 грн. за період з 10.10.2019 р. по 01.10.2021 р. [PERSON] помер [INFO] , про що надано копію актового запису про смерть (а.с.101), у зв`язку з чим ухвалою суду від 20.12.2022 р. було закрито провадження в частині позовних вимог, пред`явлених до відповідача [PERSON] на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України Вищевикладене підтверджується розрахунком заборгованості за період з 01.11.2015 р. по 01.10.2021 р., інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Департаменту реєстраційних послуг ЗМР щодо реєстрації місця проживання відповідачів. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення. Статтею 64 ЖК України передбачено, що наймач і всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобовязаннями, пов`язаними з найманням житла. Ч.1 ст.543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги Концерну «МТМ» законними та обґрунтованими. Оцінюючи доводи відповідача [PERSON] щодо відсутності між сторонами договірних відносин, суд виходив з наступного. Згідно ст. 12ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 7 Закону споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно п.2 ч.2 ст. 8 Закону виконавець зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13). Згідно ч.1 ст. 9 Закону споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, позивач здійснював та продовжує надавати відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальній організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води тривають. Відсутність укладеного договору не позбавляє відповідачів обов`язку оплати наданих їм послуг. Таким чином доводи відповідача не є підставою для відмови у задоволенні позову. Щодо застосування строку позовної давності. Позивач, звернувшись 12.11.2021 р. до суду з даним позовом (а.с.2), просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.11.2015 р. по 01.10.2021 р. Дійсно, в силу вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. В силу вимог ст. 267 ч. ч. 3,4 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач [PERSON] просила суд застосувати строк позовної давності. Проте, зі змісту розрахунку заборгованості відповідачів перед Концерном «МТМ» (а.с.6-7) із стовпця «оплачено» вбачається, що відповідачі з квітня 2016 року по серпень 2021 р. здійснювали часткові погашення заборгованості, які перевищують суми нарахування за поточний місяць, що свідчить про визнання ними боргу перед позивачем та що, в силу вимог ст. 264 ч.1 ЦК України, перериває перебіг позовної давності. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ст. 264 ч. 3 ЦК України). Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц). Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що в даному випадку заява відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості відповідачами у згадані вище періоди здійснювалася на користь Концерну «МТМ» сплата за опалення та гаряче водопостачання. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги Концерну «МТМ» законними та обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору. У зв`язку з перебуванням судді у відпустці 21.03.2023 р. повний текст рішення складений 23.03.2023 р.

Outcome: approved