Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

19 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства ДТЕК «Дніпроенерго» про визнання угоди договору купівлі-продажу дійсною. Позовна заява мотивована тим, що згідно постанови Дніпропетровської обласної ради народних депутатів № 225 від 08.06.1989, між позивачем та Криворізьким підприємством електричних мереж ПЕО «Дніпроенерго» було укладено договір купівлі-продажу № 1 від 06.12.1991, за яким придбано двокімнатну квартиру загальною площею 48,4 кв.м, житловою площею 30,3 кв.м в будинку за адресою: [ADDRESS] , що складає 26 частку будинку. Вказаний договір було зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за № 6 ст. 194, запис № 2724 від 10.01.1992. У 1992 році позивач купив у Криворізького підприємства електричних мереж ще одну кімнату загальною площею 19,4 кв.м, що складає 11 частку від будинку, що підтверджено договором купівлі-продажу № 4 від 25.05.1992, який був зареєстрований в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за № 6 ст. 194, запис № 2724 від 01.06.1992. Визнання вищевказаних договорів купівлі-продажу дійсними необхідно позивачу задля подальшого розпорядження вказаним майном за законом, а тому просив суд задовольнити позов. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору комунального підприємства ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляду справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06 грудня 1991 року між [PERSON] та Криворізьким підприємством електричних мереж ПЕО «Дніпроенерго» в особі директора Шутенка І.В., на підставі постанови Дніпропетровської обласної Ради народних депутатів від 08.06.1989 № 225, було укладено договір № 1 купівлі-продажу квартири, за яким продано двокімнатну квартиру загальною площею 48,4 кв.м, в тому числі житлової 30,3 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , та зареєстровано 10.01.1992 в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] , записано в реєстрову книгу під № 6 стр. 194 запис 2724, на 26/100 частини вищевказаного житлового будинку (а.с.6-7). 25травня 1992 року між [PERSON] та Криворізьким підприємством електричних мереж в особі директора Шутенка І.В., на підставі постанови Дніпропетровської обласної Ради народних депутатів від 08.06.1989 № 225, було укладено договір № 4 купівлі-продажу квартири, загальною площею 19,4 кв.м за адресою: [ADDRESS] , та зареєстровано 01.06.1992 в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] , записано в реєстрову книгу під № 6 стр. 194 запис 2724, на 11/100 частини вищевказаного житлового будинку (а.с.10-12). Статтею 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Позивачем заявлено вимогу про визнання договорів укладених в 1991, 1992 роках дійсними, а тому до вказаних правовідносин судом застосовуються норми матеріального права, які діяли станом на 1991, 1992 роки. Відповідно до статті 227 ЦК Української РСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Нормою статті 47 ЦК Української РСР визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недотримання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно вимог статті 224 ЦК Української РСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що договори купівлі-продажу квартир укладені між сторонами не були нотаріально посвідчені у встановленому на момент їх укладення порядку, тоді як усі інші умови укладення договорів були дотримані, а тому суд вважає можливим визнати їх дійсними у судовому порядку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved