Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

12.01.2023 року до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області надійшов позов Шепетівської окружної прокуратури в інтересах Славутської міської ради до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - КП «Славутська міська лікарня ім. Ф.М. Михайлова» Славутської міської ради про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що вироком Славутського міськрайонного суду від 21.06.2022 у справі № 682/2069/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. Вироком встановлено, що в ході конфлікту [PERSON] на ґрунті тривалих неприязних відносин розпочав словесний конфлікт з [PERSON] в ході якого, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення умисних тілесних ушкоджень, кулаком правої руки умисно наніс не менше 7 ударів в область голови [PERSON] , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми легкого ступеня - струс головного мозку, підшкірної гематоми, синця лівої вушної та завушної ділянки голови, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Славутська міська лікарня ім. Ф.М. Михайлова» Славутської міської ради з 20.08.2021 по 30.08.2021, тобто усього 10 ліжко-днів, у зв`язку із чим лікарня понесла витрати за лікування потерпілого від кримінального правопорушення у сумі 3475 грн. Згідно із вироком, під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження позов про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення прокурором не заявлявся. Підставою для здійснення представництва в суді інтересів держави є наявність порушень економічних інтересів держави внаслідок витрачання закладом охорони здоров`я коштів на лікування потерпілої від кримінального правопорушення. Несвоєчасна сплата сум, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до лікувального закладу, створює фінансове навантаження та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують,чим завдається істотна шкода державним інтересам в цілому. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача 3475 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи у відритому судовому засіданні на 14.03.2023 року, про що належним чином повідомлено учасників справи. Від прокурора Шепетівської окружної прокуратури надійшла заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи за її відсутності. Представник Славутської міської ради Сукова Т.І. подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від представника КП «Славутська міська лікарня ім. Ф.М. Михайлова» Славутської міської ради Каминіної Н.М. надійшла заява про про розгляд справи за її відсутності. Проти позову заперечень не має. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, в судове засідання не прибув та про причини неявки не повідомив. Відзиву на позов, письмових заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку із чим суд ухвалив про заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду справи та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Тому, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, КП «Славутська міська лікарня ім. Ф.М. Михайлова» та Славутська міська рада із позов про відшкодування коштів до суду не зверталися, тому суд знаходить звернення прокурора з позовом обгрунтованим та законним. Отже, під час судового розгляду судом встановлено, що вироком Славутського міськрайонного суду від 21.06.2022 у справі № 682/2069/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. (а.с. 5-6). Як слідує із вироку, 18.08.2021 року о 20.39 год., [PERSON] , проходячи неподалік кафе «АВС», що розташоване, по вулиці Церковній в місті Славута Шепетівського району Хмельницької області, помітив потерпілого [PERSON] , який перебував у власному автомобілі та розмовляв по мобільному телефоні. Надалі [PERSON] на ґрунті тривалих неприязних відносин розпочав словесний конфлікт з [PERSON] , в ході якого, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на нанесення умисних тілесних ушкоджень, кулаком правої руки умисно наніс не менше 7 ударів в область голови [PERSON] , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми легкого ступеня - струс головного мозку, підшкірної гематоми, синця лівої вушної та завушної ділянки голови, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Згідно даних довідки Комунального підприємства «Славутська міська лікарня ім. Ф.М. Михайлова» від 02.09.2022 № 1269, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Славутська МЛ» з 20.08.2021 по 30.08.2021. На лікування було витрачено 3475 грн. (10 л/днів х 347,50 грн. = 3475 грн. Кошти на лікування потерпілого не надходили (а.с. 9). З наданої довідки вбачається, що КП «Славутська міська лікарня ім. Ф.М. Михайлова» самостійно до суду із позовом про стягнення коштів не зверталися. КП «Славутська міська лікарня ім. Ф.М. Михайлова» Славутської міської ради є комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної спеціалізованої медичної допомоги. Підприємство створене за рішенням Славутської районної ради від 28 лютого 2019 року № 6-228/2020 шляхом перетворення комунального закладу охорони здоров`я «Славутська центральна районна лікарня ім. Ф.М. Михайлова» Славутської районної ради Хмельницької області у комунальне некомерційне підприємство. Майно підприємства є комунальною власністю Славутської міської територіальної громади в особі Славутської міської ради. Зазначене підтверджується Статутом КП «Славутська міська лікарня ім. Ф.М. Михайлова» Славутської міської ради (а.с. 13-18). Згідно відповіді Славутської міської ради від 30.09.2022 № 04-31/826, засновником Комунального підприємства Славутська міська лікарня ім. Ф. М. Михайлова» Славутської міської ради є Славутська міська рада. Як слідує з листа, наданим Фінансовим управлінням виконавчого комітету Славутської міської ради від 22.09.2022 № 25.02-25/139, [PERSON] не було відшкодовано витрати закладу охорони здоров`я. Самостійно із позов до суду міська рада не зверталася (а.с. 11, 12). Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1166 ЦК України, визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Так, ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 р «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання , затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п. 2 Порядку, обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання (надалі Порядок) сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Пунктом 4 Порядку вказано, що стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховується до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій Згідно зі ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають права зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до вимог ст. 89 Бюджетного кодексу України, витрати, які спрямовуються на охорону здоров`я, здійснюються з місцевого бюджету, а тому несплата коштів відповідачем суттєво впливає на інтереси держави у зв`язку з недоотриманням коштів для фінансування закладу охорони здоров`я. Як вбачається із пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Під час розгляду справи встановлено, що між злочинними діями відповідача [PERSON] , який завдав потерпілому [PERSON] легке тілесне ушкодження, та перебуванням останнього на стаціонарному лікуванні існує причинний зв`язок. Відповідач добровільно не відшкодував витрати на лікування потерпілого внаслідок заподіяння кримінального правопорушення, понесені медичним закладом, у зв`язку із чим із [PERSON] слід стягнути 3475 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] , понесені КП «Славутська міська лікарня ім. Ф.М. Михайлова» Славутської міської ради. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат у вигляді судового збору, суд звертає увагу на те, що згідно із вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 2684 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved