Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд постановити рішення, яким визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯД 876602 від 22.06.2007, виданий Крихівецькою сільською радою Івано-Франківської міської ради, який посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2055 га, розташовану в с.Крихівці Івано-Франківської міської ради, масив «Долішній лан», кадастровий номер 2610192001250030071 та припинити право власності [PERSON] та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки\~ площею 0,2055 га, розташованої в с.Крихівці Івано-Франківської міської ради, масив «Долішній лан», кадастровий номер 2610192001250030071, оформленої на ім`я [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯД 876602 від 22.06.2007. В обґрунтування позовних вимог сторона позивач зазначила, що 22.06.2007 Крихівецькою сільською радою Івано-Франківської міської ради видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯД 876602, що посвідчував право власності відповідачки [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2055 га в с.Крихівці Івано-Франківської міської ради масив «Долішній лан», кадастровий номер 2610192001250030071. На підставі даного Акту була проведена державна реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Згідно до рішення Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 05.12.2008 вирішено вилучити з власності [PERSON] площею 0,10 га в урочищі «Долішній лан» та передати у власність [PERSON] .. В звязку з чим сільською радою визнано недійсним\~ державний акт ЯД 876602 від 22.06.2007. В подальшому позивач оформила за собою право власності на земельну ділянку, вилучену з власності [PERSON] . Зокрема Крихівецькою сільською радою Івано-Франківської міської ради видано на ім`я позивача Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯИ №672982 від 29.09.2010, що посвідчує її право власності на земельну ділянку площею 0,1124 га в с.Крихівці Івано-Франківської міської ради в урочищі «Долішній лан», кадастровий номер 2610192001:25:003:0206. На підставі даного Акту була проведена державна реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Разом з тим, незважаючи на вилучення з власності [PERSON] земельної ділянки та передачі її у власність позивачці, скасований рішенням Крихівецької сільської ради від 05.12.2008 Державний акт ЯД 876602 від 22.06.2007р. виданий на ім`я [PERSON] залишається зареєстрованим у Державному земельному кадастрі. Таким чином, на даний час склалися обставини, за яких щодо однієї і тої ж земельна ділянка (її частини) в наявності два правовстановлюючі документи (Державні акти) і щодо них здійснена державна реєстрація, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру на підставі двох різних правовстановлюючих документів: Державного акту серії ЯИ №672982 від 29.09.2010р., виданого на ім`я [PERSON] та Державного акту серії ЯД 876602 від 22.06.2007р., виданого на ім`я [PERSON] , який був визнаний недійсним. Тому для захисту своїх прав позивач змушена в судовому порядку вимагати скасування державної реєстрації земельної ділянки, правовстановлюючий документ на яку є недійсним. Сторона позивача прохала розгляд справи проводити без участі позивача, позов підтримала (а.с. 28). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 22, 35,41), жодних заперечень проти позову не надав, в тому числі правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Від преставника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Івано-Франківської міської ради надійшла заява про розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами (а.с.37). Суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору, що узгоджується із положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Однак, згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. \~ Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Статтею 347 ЦК України встановлено, що особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Згідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частина 1 ст.79-1 Земельного кодексу України визначає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. У відповідно до п. 2 ч. 13 ст. 79 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Згідно із ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно до ч.1 ст. 155 ЗК України встановлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Пленум Верховного Суду України виходячи з положень статей 8, 124 Конституції 161, 210, 212 Земельного кодексу України, статті судам (підсудні) справи за заявами, зокрема: з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками; В рішенні Конституційного Суду від 16.04.2009 №7-рп/2009 (абз. 5 та 6 п.5) роз`яснено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Отже, в силу зазначених норм закону державний Акт на землю може бути визнаний недійсним та припинена державна реєстрація земельної ділянки за вимогою зацікавленої особи виключно на підставі рішення суду. Як зазначено вище, земельна ділянка кадастровий номер 2610192001250030071, видана на ім`я [PERSON] вилучена органом місцевого самоврядування, який самостійно, своїм рішенням визнав Державний акт серії ЯД 876602 від 22.06.2007 недійсним, отож такий Державний акт на вилучену земельну ділянку повинен бути визнаний недійсним з припиненням державної реєстрації такої земельної ділянки в судовому порядку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі №823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що «спір про скасування\~ рішення,\~ запису\~ щодо державної реєстрації речового\~ права\~ на\~ нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано». Органи, які здійснювали видачу державного акту і державну реєстрацію права власності на земельну ділянку відповідачки, можуть бути залучені до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача. Так органом, який видавав державний акт на ім`я [PERSON] була Крихівецька сільська рада, яка однак на момент подання позову припинила діяльність в результаті адміністративно-правової реформи,\~ відтак оскільки правонаступником Крихівецької сільської ради є Івано-Франківська міська рада, остання була залучена до участі в справі. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі № 911/2701/17 (провадження № 12-258гс18) вказано, що частиною п`ятою статті 116 ЗК України унормовано, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Земельні ділянки формуються як об`єкти цивільних прав: власності, постійного користування, оренди відповідно до закону, і припинення прав щодо цих об`єктів також має відбуватись виключно у відповідності до закону. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги все наведене вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю, а вибраний позивачем спосіб захисту порушених прав, в даному випадку є ефективним та передбачений законом. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved