Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

В лютому 2023 позивач звернулася до суду з позовом до Зимнівської сільської ради про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності в порядку спадкування, який обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається із земельних ділянок, які розташовані на території Березовичівської сільської ради Володимирського району, Волинської області. Заповіт від імені [PERSON] . Березовичівською сільською радою не посвідчувався. Спадщину після смерті її батька [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала разом із спадкодавцем, проте спадкових прав не оформила, оскільки [INFO] померла. На даний час у неї виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно після смерті матері, однак через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, та через те що покійна матір не встигла за життя завершити приватизацію та зареєструвати право власності на вказане майно, у нотаріальній конторі їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] \~право на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,50 га, виділену згідно з рішенням Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району від 09.10.1995 року № 5/5 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність та користування" [PERSON] ;земельну ділянку площею 0,75 га - для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,25 га, передану для особистого житлового будівництва, виділені [PERSON] згідно рішення Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району від 11.09.1992 року № 14/12, які розташовані у с Яковичі, Володимирського району, Волинської області. Ухвалою від 16.02.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності. Не заперечує проти задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.\~Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, приймаючи до уваги безумовне визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої\~входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, а саме: земельні ділянки, площею 0,75 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0, 25 га для особистого житлового будівництва, які розташовані на території Березовичівської сільської ради, Володимирського району, Волинської області, які були передані [PERSON] згідно з рішенням Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району від 11 вересня 1992 року № 14/12. . За життя [PERSON] не завершив приватизацію вказаних земельних ділянок та не зареєстрував право власності на них. Судом встановлено, що на день смерті [PERSON] , з ним була зареєстрована та постійно проживала його дружина - [PERSON] , що стверджується довідкою Березовичівської сільської ради №940 від 20.08.2018 року, а отже, остання фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка і вступила в управління та володіння спадковим майном. Проте, за життя [PERSON] також не завершила приватизацію зазначених вище земельних ділянок, які були передані [PERSON] та не зареєструвала право власності на них. Як вбачається з архівного витягу з протоколу Березовичівської сільської Ради Володимир-Волинського району від 11.09.1992 року та виписки з рішення від 11.09.1992 року № 14/12, [PERSON] було передано земельну ділянку площею 0,75 га для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0,25 га для особистого житлового будівництва, які розташовані на території Березовичівської сільської ради. Згідно архівного витягу з рішення Березовичівської сільської Ради Володимир-Волинського району від 09.10.1995 року № 5/5, [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,50 га, яка розташована на території Березовичівської сільської ради. Відповідно до довідки, виданої Березовичівською сільською радою Володимир-Волинського району від 20.08.2018року № 940, [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельних ділянок. Заповіт від його імені сільською радою не посвідчувався. Після смерті [PERSON] , спадщину прийняла його дружина [PERSON] , яка на день смерті чоловіка проживала разом з ним. Спадкових справ не оформила, так як [INFO] померла. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельних ділянок, які розташовані на території Березовичівської сільської ради. Спадщину з дня смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] . Згідно\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України. Згідно з пунктом «г» частини першої\~статті 81 Земельного кодексу України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої\~статті 152 ЗК України\~передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодаємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. Відповідно до вимог\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України). Відповідно до чч. 1, 3 , 5 ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.\~Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.\~Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , позивач по справі [PERSON] являється рідною дочкою [PERSON] , а отже належить до спадкоємців першої черги за законом. Згідно заяви, поданої у Володимир-Волинську державну нотаріальну контору 28.11.2016 року, позивач [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті своєї Матері [PERSON] . Згідно заяви, поданої у Володимир-Волинську державну нотаріальну контору 28.11.2016 року, рідний брат позивача [PERSON] від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] відмовився. Проте, листом державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної\~контори Волинської області Н.П. Билень від 24.11.2022 року № 1279/01-16, на усне звернення позивача, останній роз`яснено, що видача свідоцтва про право на спадщину є неможливою, у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на зазначене спадкове майно. Відповідно до ч.1\~ст.1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог\~ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем у позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідача, дійшов висновку, що позивач має право успадкувати майнові права спадкодавця як спадкоємець за законом, оскільки вона прийняла спадщину після смерті своєї матері, інший спадкоємець першої черги за законом від прийняття спадщини відмовився у встановленому законом порядку, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, судом не встановлено.

Outcome: approved