Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

підстава позову (позиція позивача):\~позивач звернулася\~до суду\~з позовом,\~у якому\~просив визнати\~виконавчий напис,\~№ 406,\~вчинений приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Гуревічов\~Олегом Миколайовичем\~20\~січня 2020\~року про\~стягнення з\~ [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Фінансова\~компанія управління\~активами» заборгованості\~в розмірі\~10898,19\~грн.\~ таким,\~що не\~підлягає виконанню.\~Мотивувала свої\~позовні вимоги\~тим,\~що приватним\~нотаріусом не\~було дотримано\~процедури вчинення\~виконавчого напису\~в частині\~неотримання від\~стягувача документів,\~які підтверджують\~безспірність заборгованості.\~Зазначила,\~що сама\~заборгованість не\~є безспірною.\~Вона не\~погоджується з\~розрахунком суми\~заборгованості.\~ Вважає,\~що виконавчий\~напис вчинено\~з порушенням\~вимог чинного\~законодавства України,\~яке діяло\~на момент\~його винесення.\~Зокрема,\~такий вчинено\~на підставі\~документів,\~які не\~передбачені «Переліком\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів»,\~затвердженим постановою\~КМ України\~від 29.06.1999\~року №\~1172, з порушенням строку давності, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, окрім цього вважає нотаріус не переконався у безспірності грошової вимоги. Позиція відповідача: представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М.: у судове\~засідання не\~з`явився. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі: 23.12.2022 року ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі; 17.02.2023 року заява представника позивача про проведення підготовчого засідання без участі представника; 21.03.2023 року заява представника позивача про розгляд справи без його участі. Суд на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 27.12.2012 р. між [PERSON] та АТ «Альфа Банк» було укладено кредитний договір № 500901118, згідно умов якого, банк надав кредит позивачу у розмірі 5293,29 гривень, процентна ставка за користування кредитом становить 15,99 % річних, строком до 28.12.2015 року. Судом встановлено, що 20 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олегом Миколайовичем, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 406, про стягнення з [PERSON] яка народилася [INFO] , місце народження: невідоме, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вул. Стельмаха, буд. 9А, офіс 203, код платника податку згідно з ЄДРПОУ 35017877, якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код платника податку згідно з ЄДРПОУ 35625014, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20/01/20-1/2 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп», код платника податку згідно з ЄДРПОУ 35945570, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року, якому в свою чергу Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк», код платника податку згідно з ЄДРПОУ 23494714, на підставі Договору факторингу, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 500901118 від 27 грудня 2012 року, укладеного між ПАТ «Альфі Банк» та [PERSON] . Згідно вказаного виконавчого напису стягнути з [PERSON] за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року включно, суму у розмірі: 3490,88 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1657,31 грн. Заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 5600,00 грн. заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150,00 грн., плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 10898,19 грн. Стягнення коштів здійснюється за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року. 30.09.2021 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» старшим державним виконавцем Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гураль Л.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66926304 на підставі вказаного виконавчий напис № 406 від 20.01.2020 року. \~Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі\~статтею 87 ЗУ "Про нотаріат",\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. \~\~Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012\~(далі-Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. \~\~\~\~Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999\~(пункт 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку). \~\~\~\~Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку). \~\~\~\~Пунктом 3.5 глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою КМ України № 1172 від 29.06.1999. \~\~ Отже, виходячи із наведених норм та враховуючи обставини справи, спірними є два питання: чи вчинено спірний виконавчий напис в межах трирічного строку з дня виникнення права вимоги у стягувача, та чи підтверджували надані нотаріусу документи безспірність вимог до позивача. \~\~\~\~Пунктом 3.1 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, зокрема, що з дня права вимоги минуло не більше трьох років, та п. 3.4 Порядку передбачено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. \~\~\~\~Тобто, наведений трирічний строк для вчинення виконавчого напису пов`язується саме з виникненням у стягувача права вимоги до боржника, яке виникає у стягувача з моменту невиконання або неналежного виконання зобов`язання боржником у визначений строк. Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 910/3033/17. Умовами кредитного договору укладеного між АТ «Альфа Банк» № 500901118 від 27.12.2012 року, передбачено, що кредит повинен бути повернутий відповідачем до 28.12.2015 року (п. 2.3 кредитного договору). Відтак днем виникнення права вимоги у відповідача є 29.12.2015 року, оскільки саме з цієї дати за позивачем почала обліковуватися заборгованість за кредитом. Враховуючи викладене, станом на 20.01.2020 року - час вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, сплинув трирічний строк визначений ч.1 ст.88 ЗУ «Про натаріат». Окрім зазначеного, з тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат"\~та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~до зазначеного Переліку внесена зміни, та доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». \~\~Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. \~\~Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.01.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі N 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. \~\~Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією, яка міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17. \~Відповідач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростували вищевказані обставини, які були встановлені судом. Відповідно до\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відтак, не було підстав для вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом 20.01.2020 р. за № 406 про стягнення з [PERSON] заборгованості, в порядку вимог\~ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат». Слід зазначити, що відповідно до ст. 87 вказаного Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.\~Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Натомість, у приватного виконавця немає Кредитного договору за № 500901118 від 27.12.2012 р. укладеним між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] на якому мав бути вчинений виконавчий напис приватним нотаріусом від 20.01.2020 року № 406. Тобто, виконавчий напис вчинено не по Кредитному договорі № 500901118 від 27.12.2012 р. З огляду на це, має місце недотримання, а відтак порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. вимоги щодо вчинення виконавчих написів нотаріусом, які передбачені ст.87 Закону України «Про нотаріат», зокрема щодо\~вчинення виконавчого напису на документах, що встановлюють заборгованість. Приватний нотаріус вчиняючи виконавчий напис від 20.01.2020 року № 406 мав би вчинити такий напис на оригіналі кредитного Договору № 500901118 від 27.12.2012 року, оскільки нотаріус мав би керуватися п.2 Переліку документів, за якими стягнення проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою Кабміну від 29.06.1999 р. №1172, в редакції від 10.12.2014 р. та змін згідно постанови Кабміну від 26.11.2014 р. № 662. П. 2 Положення, зазначено: п. 2 - Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Натомість, вчиняючи виконавчий напис від 20.01.2020 року № 406, приватний нотаріус не мав ні оригіналу Кредитного договору за № 500901118 від 27.12.2012 року, ні виписки по рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відтак, не маючи ні оригіналу Кредитного договору за № 500901118 від 27.12.2012 року ні засвідченої стягувачем (Банком) виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., не мав права вчиняти 20.01.2020 року за № 406 виконавчий напис, про стягнення з [PERSON] як з боржника на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість в розмірі на загальну суму 10898,19 грн. У відповідності до пп. 2.1. п. 2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію необхідну для вчинення виконавчого напису. Верховний Суд у Постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18 дійшов висновку, що оскільки серед документів наданих Банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може проводитись у безспірному порядку, а надана заява про приєднання до банківських послуг нотаріально не посвідчена, отже не могла бути договором, за яких стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, що до подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Беручи до уваги, що виконавчий напис був вчинений на кредитному договорі (договір не нотаріально посвідчений) то можна дійти до висновку що: ТзОВ ««Фінансова компанія управління активами»» не мала право звертатись з заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. про вчинення виконавчого напису. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. не мав права вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, якій не нотаріально посвідчений. Однак відповідачем суду не надані належні та допустимі докази того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі є безспірним. Розрахунок боргу, викладений у виконавчому написі, є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог до позивача. За таких обставин підлягає перевірці питання щодо стягнення з боржника за кредитним договором, а сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Наведене свідчить про надання відповідачем неповної інформації та документів нотаріусу, що має наслідком порушення п. 2 ч. 1\~ст. 49 Закону України «Про нотаріат»\~та п.1 Глави 13\~Порядку № 296/5 при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, згідно з якими на нотаріуса покладається обов`язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. При цьому слід зазначити, що захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене, та з урахуванням приписів ст.ст. 15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог кредитора. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Тому враховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем не були надані приватному нотаріусу належні та достатні докази безспірності заборгованості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved