Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до ТОВ «ЛРК-ГРУП АКТІВ», третя особа: Лозівський міськрайонний центр зайнятості, в якій просить визнати трудові відносини між нею та відповідачем припиненими з 05.01.2012, у зв`язку із звільненням за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. В обґрунтування позову вказала, вона на підставі трудового договору працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ПХ-ГРУП» з листопада 2011 року. Трудовий договір оформлено безстроково через наказ (розпорядження) роботодавця, примірник якого знаходиться у роботодавця та не надавався їй при здійснені трудових функцій або звільненні. В січні 2012 року позивачем було надано заяву про звільнення до підприємства ТОВ «ПХ ГРУП», але з наказом про звільнення позивача не було ознайомлено та від підприємства вона не отримувала оригінал своєї трудової книжки. З довідки Ок-7 від 30.08.2022 року вбачається, що в січні 2012 року позивачу було виплачено за три робочі дні 123,04 грн., чим підтверджується факт розірвання трудового договору. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань ТОВ «ПХ-ГРУП» реарганізоване та засновником даного підприємства є ТОВ «ЛРК-ГРУП АКТІВ». 14.09.2022 позивач звернулась до Лозівського міськрайонного центру зайнятості з метою стати на облік, як особа що шукає роботу. 14.09.2022 позивач отримала відмову від Лозівського МЦЗ щодо надання статусу безробітного у зв`язку з тим, що за даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості, до якої включається інформація, що надійшла від центрів зайнятості у процесі своєї діяльності, зокрема від громадян, роботодавців, суб`єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, та органів державної влади, трудові відносини з вищевказаним роботодавцем не припинені. 13.09.2022 позивач знову направила засобами поштового зв`язку на адресу підприємства заяву про розірвання трудового договору з поверненням моєї трудової книжки. Поштове відправлення було повернуте у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. На даний час позивачу не відомо про місце знаходження юридичної особи та місце перебування директора, а тому вимушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечую проти винесення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання, повторно, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин неявки відповідач суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.. Згідно ст.\~280\~ЦПК України\~у разі\~неявки в\~судове засідання\~відповідача,\~який належним\~чином повідомлений\~і від\~якого не\~надійшло повідомлення\~про причини\~неявки або\~якщо зазначені\~ним причини\~визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до заяви [PERSON] від 13.09.2022, позивачем було направлено до ТОВ «ЛРК-ГРУП АКТІВ» заяву з проханням розірвати трудовий договір та надіслати її трудову книжку на її адресу. Також в заяві зазначено, що позивачем в січні 2012 року було подано заяву про звільнення до ТОВ «ПХ ГРУП», але наказу про звільнення нею не було підписано та не повернуто трудову книжку. Поштове відправлення з вищезазначеною заявою повернулося до відправника з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державна реєстрація припинення ТОВ «ПХ ГРУП» в результаті її реорганізації, правонаступником якої є ТОВ «ЛРК-ГРУП АКТІВ». З листа Лозівського міськрайонного центру зайнятості від 16.09.2022 №379/7.1 вбачається, що позивачу не було надано статус безробітнього у зв`язку з тим, що трудові відносини з роботодавцем ТОВ «ПХ ГРУП» не припинені. З Довідки ОК-5 Пенсійного фонду України вбачається, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , перебувала у трудових відносинах з відповідачем: кількість днів трудових або цивільно - правових відносин у листопаді 2011 року складає 14 днів, у грудні 2011 року складає 27 днів, у січні 2012 року складає 3 дні. Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Припинення трудового договору може мати місце лише з підстав, передбачених законодавством. Відповідно до часини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У частині другій статті 22 КЗпП України встановлено, що відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника, відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України. Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до трудового законодавства України будь-який працівник, має право звільнитися за власним бажанням. Законодавством України визначено право особи вільно обирати собі місце роботи та припиняти трудові відносини за власним бажанням, будь-яких обмежень не допускається, оскільки це порушує невід`ємне право особи на вільний вибір праці. У ході судового розгляду встановлено, що позивач вчинив, передбачені статтею 38 КЗпП України дії, необхідні для припинення трудових відносин, однак трудові відносини розірвано не було. Тобто існує порушення права позивача на припинення трудових відносин. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. За встановлених у справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає. Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд визнати свої трудові відносини як працівника з відповідачем припиненими. Тобто, пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між позивачем та відповідачем оскільки в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості скористатися своїм правом на звільнення за власним бажанням. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved