Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачки [PERSON] та просить суд визначити місце проживання їх спільного сина [PERSON] , [INFO] , з ним, батьком дитини, посилаючись на те, що відповідачка на теперішній час проживає та працює в м. Ужгород Закарпатської області та не заперечує проти визначення місця проживання сина разом з батьком. В обґрунтування вимог зазначено, що він перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 24 лютого 2017 року між ними розірвано. Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21.03.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина в розмірі часток з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 02.03.2017 року. Починаючи з 01.03.2022 року фактично наш син [PERSON] проживає разом зі мною за адресою: [ADDRESS] . Між батьком та сином доброзичливі та гарні відносини. Належним чином займається виховання дитини, для сина створені всі належні побутові умови для навчання та розвитку, цікавиться навчанням сина, відвідую батьківські збори. Офіційно працює на посаді майстра в товаристві з обмеженою відповідальність «Будівельна компанія «Ольвія» з 11.11.2019 року по теперішній час та позитивно характеризується. Немає поганих звичок, до кримінальної відповідальності не притягувався та має у спільній частковій власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , в якій проводяться ремонтні роботи для подальшого проживання з сином. На теперішній час проживає в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 05 грудня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання викликати сторони. У судове засідання учасники процесу не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток. До суду надійшла заява представника позивача адвоката Щербаня В.С. про розгляд справи за відсутності позивача та представника, на позовних вимогах наполягають, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилась причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала. Але в матеріалах позову є заява від відповідачки про визнання позову. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконкому Покровської районної у місті ради - головний спеціаліст сектору з питань захисту майнових та немайнових прав дітей служби у справах дітей Деркач Н. надав до суду заяву про розгляд у відсутність представника третьої особи, копію рішення № 7 від 18.01.2023 року виконавчого комітету Покровської районної в місті ради, копію висновку про визначення місця проживання дитини [PERSON] . Враховуючи положення статті 223 ЦПК України та категорію справи, суд вважає можливим розглянути її у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання, не повідомила причини неявки, не подала відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Як встановлено судом, сторони з 10.11.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2017 року між ними розірваний (а.с. 28-29 копія рішення). Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] (а.с. 25 - копія свідоцтва про народження), акт від 02.11.2022 року (а.с. 11 - копія акту), акт від 07.09.2022 року (а.с. 14 - копія акту), довідка № 01-43/77 від 26.08.2022 року (а.с. 15 - копія довідки), характеристика на ім`я [PERSON] (а.с. 16 - копія характеристики), довідка № СК000000060 від 17.10.2022 року (а.с. 27 - копія довідки) , звіт № 478 від 13.07.2022 року (а.с. 12 - копія звіту), характеристика на ім`я [PERSON] (а.с. 26 - копія характеристики), витяги №№ 209174203, 209174559 від 15.05.2020 року (а.с. 23-24 - копія витягу), договір від 17.06.2019 року (а.с. 17-22 - копія договору, акту, опису). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Згідно матеріалів справи позивач має постійне місце проживання, належні умови для розвитку дитини, працює ТОВ «БК Ольвія», має стабільний дохід, забезпечує сина всім необхідним, згідно висновку Служби у справах дітей виконкому Покровської районної у місті ради від 18.01.2023 року № 7 про місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання дитини з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що буде відповідати інтересам дитини. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Тому оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи заяву позивача про перебування її за кордоном разом з дитиною та відсутність заперечень з боку відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved