Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та встановлення місця проживання дитини, в якому просить зобов`язати відповідача не перешкоджати йому (позивачу) та його батькам брати до себе дитину - сина [PERSON] , [INFO] та визначити графік спілкування через добу, а також визначити місце проживання дитини з разом з ним за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 14.08.2019 року шлюб розірвано. В цьому шлюбі народилась дитина [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 12.04.2018 року, виданого Виконавчим комітетом Прудянської селищної ради Дергачівського району. Харківської області. Дитина проживає з матір`ю за адресою [ADDRESS] . В договірному порядку не вдалося вирішити питання щодо участі позивача, як батька у вихованні дитини, та визначення місця проживання дитини, тому він звернувся до органу опіки та піклування із заявою про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні із дитиною. Рішенням органу опіки та піклування було визначено [PERSON] спілкуватися із дитиною раз у тиждень у присутності матері, до досягнення дитини трирічного віку, а після трьох років - без матері. Відповідач рішення органу опіки і піклування від 02.06.2020р. не виконує та чинить перешкоди. Позивач намагався вирішити проблему самостійно, але відповідач на телефонні дзвінки не відповідає, та зустрічей уникає, тому змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явилась, правом на подання відзиву не скористалася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без її участі (а.с.77). Третя особа Служба у справах дітей Дергачівської районної адміністрації в судове засідання не з`явилися. В матеріалах справи міститься заява представника про розгляд справи за його відсутності та вважає за доцільне ухвалити рішення з урахуванням висновків органу опіки та піклування. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Прудянської селищної ради Дергачівського району Харківської області, [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.7). Відповідно до висновку Служби у справах дітей Дергачівської міської ради №4200/02-19 від 30.11.2021 року щодо про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , Дергачівська міська рада, як орган опіки та піклування, вважає не доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком, громадянином [PERSON] , який мешкає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та відповідно до висновку Служби у справах дітей Дергачівської міської ради №4201/02-19 від 30.11.2021 року щодо доцільністі визначення громадянину [PERSON] способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , Дергачівська міська рада, як орган опіки та піклування, вважає доцільним визначити [PERSON] наступні дні для участі у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , а саме: кожну першу і третю суботу та другу і четверту неділю місяця з 10:00 до 18:00 години, без присутності матері, з можливістю відвідувати дитячі розважальні заходи, за попередньою домовленістю з матір`ю, враховуючи стан здоров`я дитини, її думку та бажання. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Таким чином, батьки дітей мають рівні права на участь у спілкуванні та вихованні, в незалежності від того з ким із батьків мешкають діти. Той з батьків, з ким мешкають діти не може створювати безпідставні перешкоди чи обмежувати право іншого з батьків на вільне спілкування з дітьми на свій розсуд. Виключенням може бути лише такі форми та зміст спілкування, що шкодять інтересам дитини. Те, що дозволено одному з батьків, повинно бути дозволено й іншому, з огляду на рівність прав батька. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] створюються перешкоди позивачу [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , та участі у його вихованні зі сторони відповідача. Одночасно, суд вважає правильним задовольнити частково вимоги позовної заяви [PERSON] (місце проживання: в- [ADDRESS] ) до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та встановлення місця проживання дитини; третя особа: Служба у справах дітей Дергачівської районної адміністрації (місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, пл. Перемоги,1), а саме: усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. В іншій частині позовних вимог відмовляє. При прийнятті рішення суд бере до уваги висновок Служби у справах дітей Дергачівської міської ради №4200/02-19 від 30.11.2021 року щодо про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Одночасно, зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батьків у майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дитини (Постанова Верховного Суду від 02 лютого 2022 року по справі № 607/20536/19). При цьому, суд відмовляє позивачу у задоволенні позову в частині встановлення місця проживання дитини, оскільки така вимога суперечить усталеному розпорядку життя дитини, так як позивачем не надано суду належних та допустимих доказів невиконання відповідачем обов`язків щодо виховання дитини та догляду за нею. Встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дітей та виходячи з інтересів дітей і вимог статей 157, 158 СК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його часткового задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: partial