Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору недійсним, витребування майна від добросовісного набувача та визнання права власності. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так 16 березня 2018 року [PERSON] був придбаний Транспортний засіб, а саме «Huyndai SantaFe», номер шасі [NUMBER] (далі - Автомобіль), за договором купівлі - продажу транспортного засобу №5142/2018/861792 ціною 12300 дол. США, що еквівалентно 323 121 грн. Згодом вищевказаний автомобіль був переданий на зберігання ФОП « [PERSON] ». У квітні [PERSON] дізнався, що вищевказаний транспортний засіб було продано, у зв`язку з чим останній звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою. За фактом його звернення до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відповідні відомості та розпочато досудове розслідування. В межах цього кримінального провадження внесеного 17.04.2018 року за №12018161500000862, за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України було отримано відомості, що вищевказаний транспортний засіб було продано від імені Позивача ФОП « [PERSON] » на підставі договору комісії [PERSON] , який швидко реалізував цей транспортний засіб [PERSON] . Проте [PERSON] не укладав з ФОП « [PERSON] » жодних договорів, у тому числі Договору комісії №4267/18/000779 від 23.03.2018 року. ФОП « [PERSON] » підробила підпис вищевказаного договору та з наміром отримання неправомірної вигоди уклала від імені Позивача договір купівлі-продажу транспортного засобу №4267/18/000779 від 23.03.2018 року з [PERSON] . Таким чином оскільки Позивач втратив право власності на транспортний засіб не за своєю волею, у спосіб підробки документів та шахрайства, а у діях [PERSON] не вбачаються ознаки злочину, то з урахуванням чинного законодавства, в рамках кримінального провадження цей спір вирішити неможливо, а від так з метою захисту свого порушеного права власності, [PERSON] змушений звернутися до суду. Такі дії ФОП « [PERSON] » завдали [PERSON] моральної шкоди, яка полягає у стражданнях та переживаннях, щодо втрати ним цінного майна. На підставі викладеного, позивач просить: 1. Визнати неукладеним Договір комісії №4267/18/000779 від 23.03.2018 року; 2. Визнати недійсним Договір купівлі-продажу транспортного засобу №4267/18/000779 від 23.03.2018 року укладений між ФОП « [PERSON] » та [PERSON] ; 3. Визнати за [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) право власності на транспортний засіб «Huyndai SantaFe» (номер шасі [NUMBER] ); 4. Витребувати у [PERSON] транспортний засіб, а саме «Huyndai SantaFe» (номер шасі [NUMBER] ) та передати його [PERSON] . 5.Стягнути з Фізичної особи підприємця - [PERSON] ( [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) компенсацію за заподіяну моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. Рух справи. Позовна заява надійшла до суду 31.08.2018р. (а.с. 1) Ухвалою суду від 05.09.2018р. позовну заяву було залишено без руху. (а.с. 23) Ухвалою суду від 22.10.2018р. було відрите загальне провадженні по справі. (а.с. 43-44) 17.12.2019р. справа була перерозподілена в автоматичному порядку іншому судді. (а.с.112-114) Ухвалою від 20.12.2019р. було відкрите загальне провадження по справі. (а.с. 115-116) Ухвалою суду від 31.01.2022р. було закрите підготовче провадження по справі. Пояснення сторін в судовому засіданні. В процесі розгляду справи представники позивача адвокати Попружко В.В. та Мутаф В.А. позовні вимоги підтримали у повному обсязі. В останні судові засідання не з`явились, згідно поданої заяви представник позивача просив справу розглянути у його відсутність. В судовому засіданні 22.11.2022р. позивач [PERSON] пояснив наступні обставини. Так він придбав автомобіль « Huyndai SantaFe» номерний знак [NUMBER] з метою наступної перепродажу іншим особам, а не для власного користування. Він пояснив, що ним було придбано декілька машин та він поставив автомобілі на продаж через довірену особу, але письмового договору або довіреності йому не надавав. Він пояснив, що жодного договору комісії він не укладав, у [PERSON] побачив лише раз, саме в той момент, коли ним вирішувалось питання щодо подачі заяви до правоохоронних органів. Під час відвідування [PERSON] , йому запропонували розписатись за продаж автомобіля «Huyndai SantaFe» номерний знак [NUMBER] , але він спитав де кошти за продаж автомобіля, і пояснив, що тільки після отримання коштів за автомобіль він буде щось підписувати, після чого покинув приміщення. Представник відповідачки ФОП [PERSON] [PERSON] в процесі розгляду справи, а саме 29.04.2021р. позовні вимоги не визнав у повному обсязі, а також пояснив, що [PERSON] добровільно передав [PERSON] автомобіль «Huyndai SantaFe», номерний знак [NUMBER] з метою продажу. Він також вважає, що договір комісії був підписаний саме [PERSON] , проте особисто цей факт не може ані підтвердити, ані спростувати. В останні судові засідання представник ФОП [PERSON] - [PERSON] , а такою [PERSON] не з`явились, про розгляд справи неодноразово повідомлялись, однак судова кореспонденція повернулась з відміткою поштового відділення, що адресат за місцем відсутній . Представники відповідача [PERSON] адвокат Портний М.І. та адвокат Шарандак А.А. позовні вимоги не визнали у повному обсязі та пояснив, що [PERSON] придбав автомобіль Huyndai SantaFe» номерний знак [NUMBER] в салоні ФОП [PERSON] .. При цьому у ФОП [PERSON] були ключі та технічний паспорт на автомобіль, а тому жодної підозри, що автомобіль відчужується без згоди власника у відповідача не виникло. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи неодноразово повідомлявся за адресою реєстрації, проте судова кореспонденція повернулась з відміткою поштового відділення, що адресат за місцем відсутній. \~ \~ \~ \~Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] належав на праві власності транспортний засіб «Huyndai SantaFe» (номер шасі [NUMBER] ), номерний знак [NUMBER] , який він придбав 16.03.2018р.. (а.с. 15-16) \~ \~ \~ \~ З матеріалів справи убачається, що на підставі заяви [PERSON] 17.04.2018р. до Єдиного реєстру судових розслідування були внесені відомості про вчинення злочину за ч. 4 ст. 190 КК України. Згідно фабули кримінального провадження 16.04.2018р. до чергової частини Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одеси ГУНП в Одеській області надійшла заява від [PERSON] про вжиття заходів до [PERSON] , який шляхом зловживання довірою та введення в оману заволодів грошовими коштами у розмірі 81370 доларів США. (а.с. 8) Відповідно до договору комісії №4267/18/000779 від 23.03.2018р. ФОП « [PERSON] » (« [PERSON] ») та [PERSON] («Комітент»), за «Комісіонер» дорученням «Комітент» за комісійну плату вчинити за рахунок «Комітента» від свого імені договір купівлі-продажу транспортного засобу Huyndai SantaFe» (номер шасі [NUMBER] ), номерний знак [NUMBER] . (а.с. 9-10, 66-69) 23.03.2018р. ФОП « [PERSON] » на підставі договору комісії №4267/18/000779 від 23.03.2018р. уклала з [PERSON] договорі купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до якого [PERSON] придбав у власність транспортний засіб Huyndai SantaFe» (номер шасі [NUMBER] ), номерний знак [NUMBER] . (а.с. 11-12). 10.04.2018р. [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу транспортного засобу №5141/2018/892151, відповідно до якого [PERSON] придбав у власність транспортний засіб Huyndai SantaFe» (номер шасі [NUMBER] ), номерний знак [NUMBER] . (а.с. 13-14). В процесі розгляду справи позивач [PERSON] пояснив, що він не укладав з ФОП [PERSON] вищевказаний договір комісії, а підпис від його імені вчинений невідомою особою. В процесі розгляду справи представником позивача було надано в якості доказу копію висновку експерта судової-почеркознавчої експертизи №19-2178/2179 від 27.06.2019р за матеріалами справи №522/6951/18 (№1-кп/522/6102/19) у рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру по кримінальному провадженні №12018161500000862 від 17.04.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, з якого убачається, що підписи від імені [PERSON] у наданих на експертизу документів договору комісії №4267/18/000779 від 23.03.2018р., укладеному між СПД «Баннікова», в особі [PERSON] та [PERSON] щодо продажу транспортного засобу «Huyndai Santa Fe 2.2» CRDI універсал В 2008 р.в., державний номерний знак [NUMBER] , розміщений в середній правій частині зворотної сторони аркушу в графі «Комітент» виконані не самим [PERSON] , а іншою особою. (а.с. 142-150) В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] [PERSON] підтвердив факт укладення вищевказаного договору зі сторони [PERSON] , але не надав чіткої відповіді про факт підписання даного договору комісії позивачем [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті\~203 цього Кодексу. Отже в даному випадку є наявність порушення волевиявлення позивача, оскільки він не укладав договір комісії. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Однак позивач не заявляв позовних вимог щодо визнання недійсним договору комісії №4267/18/000779 від 23.03.2018р., а замість цього заявив позовні вимоги про визнання даного договору неукладеним. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Якщо буде доведено, що спірний договір його сторонами виконується, це виключає кваліфікацію договору як неукладеного. Отже, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону та залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 01 червня 2020 року № 906/355/19. Окрім того, згідно пп. 6 п. 8 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п`ятої ЦК. На підставі викладеного, суд уважає, що позовні вимоги про визнання неукладеним Договору комісії №4267/18/000779 від 23.03.2018 року не підлягають задоволенню. В процесі розгляду справи позивач [PERSON] не заперечував того факту, що належний йому автомобіль «Huyndai SantaFe» (номер шасі [NUMBER] ), номерний знак [NUMBER] був переданий ФОП [PERSON] на зберігання. Так, згідно ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповідно до ч. 1 ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Згідно ч.\~3\~ст.\~937\~ЦК України письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Однак жодних доказів, які підтверджують факт укладення між ФОП [PERSON] та фізичною особою [PERSON] договору зберігання зі сторони позивача не було надано, оскільки відсутні будь-які письмові договори, квитанції та ін.. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що дійсно він мав намір продати автомобіль Huyndai SantaFe» (номер шасі [NUMBER] ), номерний знак [NUMBER] , але ФОП [PERSON] продала автомобіль без його погодження, а також він не отримував будь-які кошти за його продаж. В судовому засіданні встановлено, що фізична особа підприємець [PERSON] постійно займалась комісійною торгівлею транспортними засобами. В процесі розгляду справи судом було витребувані матеріали кримінального провадження №12018161500000862 від 17.04.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, тобто у межах якої проводились експертне дослідження, яке було надано в якості доказу представником позивача. З матеріалів кримінального провадження убачається, що 16.04.2018 року до чергової частини Шевченківського ВП Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява від [PERSON] , щодо вжиття заходів до знайомого [PERSON] , який шляхом зловживання довірою та введення в оману заволодів грошовими коштами у розмірі 81 370 дол. США, що еквівалентно 2 115 620 грн. Допитаний в якості потерпілого [PERSON] , пояснив, що він домовився зі своїм знайомим [PERSON] , про спільну діяльність, яка буде виражатись у купівлі-продажі автомобілів. Роль [PERSON] , було в тому, що автомобілі купуються за його кошти, а [PERSON] , здійснює пошук автомобілів на вторинному ринку та у подальшому реалізовує їх третім особам. Оформлення купівлі-продажу автомобілів здійснювалось шляхом виписування генеральної довіреності або шляхом перереєстрації права власності на ім`я [PERSON] .. У період з початку березня 2018 року по 03.04.2018р. всього [PERSON] , придбано 11 автомобілів, а саме: [PERSON] ; Мазда 6; [PERSON] ; [PERSON] ; Хонда НRV; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; Тойота Кемрі. 13.04.2018 [PERSON] , дізнався, що його автомобілі, без його відома, реалізовані третім особам. Після чого [PERSON] , зустрівся з [PERSON] , та останній повідомив йому, що він дійсно реалізував усі 11 автомобілів третім особам, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, начебто для повернення минулих боргів. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно мав бажання продати належний йому автомобіль «Huyndai SantaFe» (номер шасі [NUMBER] ), номерний знак [NUMBER] , але він не уповноважив ФОП [PERSON] , або будь-яку іншу особу на продаж даного автомобіля. Окрім того, сам факт підроблення у договорі 4267/18/000779 від 23.03.2018 року підпису від імені [PERSON] доводить відсутність волі на продажу автомобіля через комісіонера - ФОП [PERSON] .. Судом також встановлено, що 23.03.2018р. ФОП « [PERSON] » на підставі договору комісії №4267/18/000779 від 23.03.2018р. уклала з [PERSON] договорі купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до якого [PERSON] придбав у власність транспортний засіб Huyndai SantaFe» (номер шасі [NUMBER] ), номерний знак [NUMBER] . (а.с. 11-12). Суд уважає, що здійснення даного правочину ФОП [PERSON] порушили право позивача щодо право розпоряджатися належним йому майном за власною волею. Так відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). За своїм змістом договір купівлі-продажу є двостороннім, консенсуальним та відплатним правочином, метою якого є відчуження майна від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України). Тож розпоряджатися майном, за загальним правилом, може тільки власник. Серед винятків є вчинення правочину представником від імені власника товару. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (частини перша, третя статті 237 ЦК України). За договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента (стаття 1011 ЦК України). Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Якщо спір стосується правочину, укладеного самим власником (від його імені його представником), то його відносини з контрагентом мають договірний (зобов`язальний) характер, що зумовлює і можливі способи захисту його прав. Водночас, коли власник (його представник) та володілець майна не перебували у договірних (зобов`язальних) відносинах один з одним, власник майна може використовувати тільки речово-правові способи захисту. За загальним правилом, закріпленим у статті 387 ЦК України, власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Положення частини першої статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця правова норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача є обмеженими й можливі за умови, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 641/9904/16-ц (провадження № 61-22378св19)). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки позивач не підписував оспорюваний договір комісії від 4267/18/000779 від 23.03.2018р. , не уповноважував ФОП [PERSON] вчинити правочин від імені власника транспортного засобу, а тому транспортний засіб вибув з володіння позивача поза його волею. \~ \~ \~ \~Окрім того, аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 28.12.2022р. у справі № 127/33311/18. В той же час, оскільки позивач не є стороною договору купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до якого [PERSON] придбав у власність транспортний засіб Huyndai SantaFe» (номер шасі [NUMBER] ), номерний знак [NUMBER] , він не має право вимагати визнання даного договору недійсним, а лише ставити питання щодо витребування майна у добросовісного набувача відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. 10.04.2018р. [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу транспортного засобу №5141/2018/892151, відповідно до якого [PERSON] придбав у власність транспортний засіб Huyndai SantaFe» (номер шасі [NUMBER] ), номерний знак [NUMBER] . (а.с. 13-14). Отже [PERSON] є останнім власником автомобіля Huyndai SantaFe» (номер шасі [NUMBER] ), номерний знак [NUMBER] . Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] є добросовісними набувачами автомобіля Huyndai SantaFe» (номер шасі [NUMBER] ), номерний знак [NUMBER] , оскільки вони не мали можливості дізнатись, що автомобіль був первісно проданий ФОП [PERSON] без законних підстав. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що спірний транспортний засіб вибув з володіння позивача поза його волею, оскільки договір купівлі-продажу від його імені вчинила інша особа без достатніх правових підстав, а саме на підставі договору комісії, який власник спірного майна чи його представник за довіреністю не вчиняли. В судовому засіданні також не було доведено, що позивач вчинив дії на виконання договору купівлі-продажу. Окрім того, саме факт бажання позивача перепродати автомобіль не є діями, які свідчать про намір його продати конкретній особі за узгоджену ціну, тобто не були дотримані суттєві умови договору купівлі-продажу. Отже, необхідно витребувати у [PERSON] транспортний засіб, а саме «Huyndai SantaFe» (номер шасі [NUMBER] ) на користь [PERSON] . Окрім того, з метою відновлення порушеного права, необхідно визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб «Huyndai SantaFe» (номер шасі [NUMBER] Позивач в позовних вимогах просить також стягнути з фізичної особи підприємця - [PERSON] ( [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) компенсацію за заподіяну моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з п. п. 3, 9 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~№4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру спричиненої моральної шкоди охоплюється велике коло факторів та явищ, які призводять до душевних страждань та негативних наслідків морального характеру таких як, у даній конкретній справі, позбавлення можливості користуватись автомобілем, переживання щодо якісного виконання робочих обов`язків, погіршення відносин з оточуючими людьми тощо. Звертаючись із даним позовом до суду, позивач мотивував спричинену йому моральну шкоду тим, що він зазнав моральних страждань через пошкодження належного йому майна, погіршення його технічного і естетичного стану, у неможливості користуватися ним та побутових незручностях, що виникли внаслідок цього, необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення автомобіля, та інших дій, спрямованих на відновлення своїх порушених прав. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 20 000, 00 грн. З огляду на винні дії відповідача ФОП [PERSON] , яка без будь-яких правових підстав продала належний позивачу автомобіль, у зв`язку з чим, позивач тривалий час не має можливість здійснювати право власності, а також враховуючи принцип розумності та справедливості, суд доходить висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди у розмірі 15000 гривень.

Outcome: partial