Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Представник позивача звернувся з вищезазначеним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19.04.2019 між ПрАТ «УПІСК» та [PERSON] укладений Договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом А0/0909054, згідно з яким об`єктом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу «ЗА3 110206-41», реєстраційний номер [NUMBER] . 18 січня 2020 р., близько 08 години 40 хвилин відповідач [PERSON] , [INFO] , керуючи забезпеченим транспортним засобом в смт.Панютине, м.Лозова, Харківської області, по вул.Івана Середи, не дотримався безпечної дистанції та скоїв здійснення з автомобілем марки «3А3 Daewoo T13110», реєстраційний номер [NUMBER] . під керуванням [PERSON] та який належить [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 березня 2020 року по справі 3629/1014/20 [PERSON] визнано винним у зазначеному ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу. Таким чином, у власника транспортного засобу «3А3 Daewoo T13110», реєстраційний номер [NUMBER] виникло право вимагати відшкодування збитку від [PERSON] . Враховуючи, що відповідальність [PERSON] , була застрахована в ПрАТ «УПІСК», [PERSON] відповідно до довіреності від 22.09.2015 р., виданої [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» 28.01.2020 р. із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду 07.02.2020 року - із заявою про виплату страхового відшкодування. 08.02.2020 року представником ПрАТ «УПІСК» було здійснено огляд пошкодженого з вини [PERSON] транспортного засобу 3А3 Daewoo T13110», реєстраційний номер [NUMBER] , a 19.02.2020 року складено ремонтну калькуляцію № 0952/20-ZІ, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту з ПДВ склала 47331,41 грн., з яких: 13185,48 грн. вартість робіт, 11068,85 грн. вартість матеріалів, 23077,08 грн. вартість запасних частин. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 23981,21 грн. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання в якому просив розглянути справу за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляд справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що сторони по справі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надали, відповідач також не подав відзив на позовну заяву тому у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 18 січня 2020 р., близько 08 години 40 хвилин відповідач [PERSON] , [INFO] , керуючи забезпеченим транспортним засобом в смт.Панютине, м.Лозова, Харківської області, по вул.Івана Середи, не дотримався безпечної дистанції та скоїв здійснення з автомобілем марки «3А3 Daewoo T13110», реєстраційний номер [NUMBER] . під керуванням [PERSON] та який належить [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Відповідно до постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 березня 2020 року по справі 3629/1014/20 [PERSON] визнано винним у зазначеному ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу. (а.с.12). Відповідальність [PERSON] , була застрахована в ПрАТ «УПІСК», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів №0909054 від 19.04.2017. (а.с.9) [PERSON] відповідно до довіреності від 22.09.2015 р., виданої [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» 28.01.2020 р. із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду 07.02.2020 року - із заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с. 19). На підставі страхового акту №ОЦ/199/000/20/0007 від 20.05.2020 року потерпілій [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмір 23987,21 грн., що підтверджується платіжним дорученням №10932 від 20.05.2020 року.(а.с.31-32) Відповідно до вимог частин другої та п`ятої статті 1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Водночас відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До таких належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Шкода, спричинена не з вини відповідача, а з необережності самого потерпілого, не є підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки за змістом зазначених норм матеріального права, власник (володілець джерела підвищеної небезпеки) відповідає за шкоду без врахування вини та може бути звільнений від такої відповідальності лише внаслідок спричинення шкоди за наслідками\~непереборної сили\~або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, згідно зі спеціальним Законом України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Згідно з ст.6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, в порядку визначеному законом. Відповідно до ч.1 ст.38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. З огляду на викладене, враховуючи, що транспортний засіб яким керував відповідач був застрахований позивачем відповідно до вимог п.13.2 ст.13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому виплативши страхове відшкодування позивач набув право вимоги від відповідача як особи винної у вчинені дорожньо-транспортної пригоди виплати 50% виплаченого страхового відшкодування. На підставі викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved