Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовною заявою\~ [PERSON] до Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приморська державна нотаріальна контора у місті Одеса, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що вона є донькою [PERSON] та [PERSON] . 23 листопада 1993 року Управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів видано Свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] (мати позивачки), [PERSON] (позивачка), [PERSON] (дочка позивачки). Таким чином, зазначеним вище особам належало на праві власності по частці квартири [ADDRESS] на підставі зазначеного вище свідоцтва про право власності на житло. [INFO] помер [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одеса 04.06.2015 року). Так, після смерті [PERSON] його спадкоємицею стала його дружина, мати позивачки по справі [PERSON] . Остання отримала свідоцтво про право на спадщину за законом видане П`ятою Одеською державною нотаріальною конторою 19.02.2016 року за реєстром 2-71. [INFO] померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса 22.07.2021 року). Спадкоємицею після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] (позивачка по справі), [INFO] . Позивачка з метою отримання спадщини, як спадкоємиця першої черги, звернулася до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса. Після спливу шестимісячного строку позивачка по справі отримала повідомлення державного нотаріуса Наталія Толстих. Відповідно до листа від 28.06.2022 року вих. 237/02-14 «з аналізу свідоцтва про право на спадщину за законом виданого П`ятою Одеською державною нотаріальною конторою 19.02.2016 року за реєстром 2-71 в якому вказано, що померлому [INFO] чоловіку [PERSON] [PERSON] належить 1/3 частка спадкової квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської Ради 23.11.1993 року за №3-2126 (а не як вказано в цьому свідоцтві) з чого можливо зробити висновок про допущену помилку нотаріусом». У зв`язку з наведеним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину після смерті матері позивачки та рекомендовано звернутися до суду про визнання зазначеного вище свідоцтва на спадщину недійсним. Позивачка не може реалізувати право на отримання спадщини у розмірі частини квартири [ADDRESS] після смерті своєї матері [PERSON] у зв`язку з наявністю помилки допущеної нотаріусом при оформленні спадщини після смерті чоловіка останньої. Виправлення даної помилки не можливо шляхом внесення відповідних змін до свідоцтва про право на спадщину у зв`язку зі смертю спадкодавця та ліквідацією П`ятої Одеської державної нотаріальної контори. Наведене зумовлює звернення позивачки до суду з вимогою про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.02.2016 року видане П`ятою одеською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] зареєстроване в реєстрі за №2-71. Припинити право власності [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на 1/3 частки квартири [ADDRESS] , зареєстроване на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.02.2016 року видане П`ятою одеською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] зареєстроване в реєстрі за №2-71. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином та своєчасно. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином та своєчасно. Відзив на позовну заяву у встановлений судом термін не надав. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином та своєчасно. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Судом встановлено, що 23 листопада 1993 року Управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів видано Свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] (мати позивачки), [PERSON] (позивачка), [PERSON] (дочка позивачки). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одеса 04.06.2015 року. Після смерті [PERSON] спадкоємицею стала його дружина, мати позивачки по справі [PERSON] . Остання отримала свідоцтво про право на спадщину за законом видане П`ятою Одеською державною нотаріальною конторою 19.02.2016 року за реєстром 2-71. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса 22.07.2021 року. Спадкоємицею після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] (позивачка по справі), [INFO] . Позивачка з метою отримання спадщини, як спадкоємиця першої черги, звернулася до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса. Після спливу шестимісячного строку позивачка по справі отримала повідомлення державного нотаріуса Наталія Толстих. Відповідно до листа від 28.06.2022 року вих. 237/02-14 «з аналізу свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого П`ятою одеською державною нотаріальною конторою 19.02.2016 року за реєстром 2-71 в якому вказано, що померлому [INFO] чоловіку [PERSON] [PERSON] належить 1/3 частка спадкової квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської Ради 23.11.1993 року за №3-2126 (а не як вказано в цьому свідоцтві) з чого можливо зробити висновок про допущену помилку нотаріусом». У зв`язку з наведеним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину після смерті матері позивачки та рекомендовано звернутися до суду про визнання зазначеного вище свідоцтва на спадщину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частина 3 ст. 355 ЦК України передбачає, що право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. При цьому спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч. 4 ст. 355 ЦК України). За ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У разі ж спільної сумісної власності, частки взагалі не визначаються (ч. 1 ст. 368 ЦК України), але при виділі частки з майна, що є у спільній сумісній власності, кимсь із співвласників, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України). Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Паро судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Згідно змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Свідоцтво про право на спадщину це правовстановлюючий документ, що посвідчує виникнення у спадкоємця права власності на спадкове майно. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується процес оформлення спадкових справ. Особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину як спеціального способу захисту спадкових справ судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, що за своєю правовою природою не є правочином. Як наголошено у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 року (судова справа №916/780/18) свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. При цьому, свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з виданням свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Тобто перелік підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину встановлений ЦК не є вичерпним. У постанові від 11 грудня 2019 року у справі №414/811/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. Як передбачає ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved