Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] (далі будинок [ADDRESS] ). Позов обґрунтовується тим, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , в якому проживає разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У цьому будинку також зареєстроване місце проживання відповідачів, однак фактично вони в ньому не проживали і не проживають понад 12 років без поважних причин. Неповнолітній [PERSON] мешкає у м. Золотоноші Черкаської області разом зі своїми батьками. Факт реєстрації відповідачів, які добровільно не змінили реєстрації місця свого проживання, порушує право власності позивача на будинок [ADDRESS] , тому й заявлено позов до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та пояснив, що у 2009 році батько відповідачів, який є братом його дружини, звернувся з проханням зареєструвати місце проживання його дітей в будинку [ADDRESS] , щоб вони могли піти до школи. У цей час родина [PERSON] проживала в с. Рудня в іншому будинку і, оскільки вони є родичами, то [PERSON] погодився. Приблизно в 2016-2017 роках сім`я [PERSON] виїхала з с. Рудня. Позивач [PERSON] в телефонному режимі неодноразово вказував [PERSON] про неохідність зняття з реєстації її дітей, на що отримував ствердну відповідь, однак до цього часу місце проживання відповідачів зареєстровано в його будинку. Зазначав, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у будинку [ADDRESS] ніколи не проживали, їх особистих речей в ньому немає, перешкод у користуванні будинком ані він, ані члени його сім`ї, не здійснювали. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , неодноразово викликалися до суду для розгляду справи, зокрема й через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, однак в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомляли, відзиву на позов не подали. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] і пояснила, що була у складі комісії та обстежувала умови проживання мешканців будинку [ADDRESS] . Так в ході обстеження було встановлено, що за вказаною адресою проживає власник будинку [PERSON] разом із дружиною [PERSON] , їхніми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Крім того, у будинку [ADDRESS] зареєстроване місце проживання й неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , однак фактично він там не проживає. З метою встановлення точного місця проживання дитини скеровано лист до Золотоніської міської ради та отримано інформацію про те, що останній проживає разом зі своїми батьками на [ADDRESS] в будинку, який винаймає його сім`я. Орган опіки та піклування не вирішив питання про затвердження висновку щодо доцільності або ж недоцільності визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування, дослідивши та оцінивши письмові докази, які наявні у матеріалах справи, дійшов таких висновків. Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 8 жовтня 2021 року № 278724637 підтверджено, що будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] . Із копії довідки виконавчого комітету Рожищенської міської ради від 27 грудня 2022 року № 1133, копії будинкової книги серії А № 190012 слідує, що у будинку [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з копією акту обстеження матеріально-побутових умов від 12 жовтня 2022 року у будинку [ADDRESS] фактично проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( [PERSON] ), [PERSON] ( [PERSON] ) за свідченням сусідів ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) за вказаною адресою фактично не проживали та не проживають. У копії акту обстеження умов проживання від 13 жовтня 2022 року значиться про те, що у будинку [ADDRESS] зареєстроване місце проживання неповнолітнього [PERSON] , але за вказаною адресою не проживає. З копії акту обстеження умов проживання від 17 листопада 2022 року вбачається, що у будинку [ADDRESS] проживає [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] . Висновком комісії встановлено, що сім`я проживає за вказаною адресою з 2020 року без реєстрації. [PERSON] повідомила, що має намір зняти з реєстрації неповнолітнього [PERSON] та поставити реєстрацію у м. Золотоноші. Орган опіки та піклування виконавчий комітет Рожищенської міської ради Волинської області брав участь у справі, однак не спромігся протягом тривалого часу ухвалити висновок щодо питання про доцільність або ж недоцільність визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Тому, зважаючи на думку осіб, які беруть участь у справі, враховуючи відсутність даних про наявність реальної можливості отримати висновок органу опіки та піклування з розглядуваного питання, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду справи, слід вирішувати справу на підставі наявних доказів. З обставин справи вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( [PERSON] ), [PERSON] ( [PERSON] ) не є ні теперішніми, ні колишніми членами сім`ї власника будинку [ADDRESS] [PERSON] . Вони не мають такого ступеню споріднення, що міг би бути самостійною підставою вважати їх членами сім`ї власника будинку, а спільно вони, як одна сім`я із власником житла, не проживали. Відносини, що виникли між сторонами, врегульовані цивільним законодавством. Згідно із нормами ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319, ст. 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) саме власникові належать право володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 383 ЦК тільки власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. В судовому засіданні не доведено доказами, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( [PERSON] ), [PERSON] ( [PERSON] ) мають речові права на чуже майно будинок [ADDRESS] , належний позивачу на праві приватної власності. Законом, договором чи іншим актом не встановлювалось право зазначених осіб на користування спірним будинком і не визначений обов`язок [PERSON] надати у користування відповідачам жиле приміщення (статті 401, 402 ЦК). Та обставина, що власник квартири надавав згоду реєстрацію місця проживання відповідачів у будинку [ADDRESS] свідчить лише про законність їх вселення у житло, але законом не передбачено, що такий факт породжував би право строкового чи безстрокового користування житлом. Власник будинку, діючи в межах обсягу змісту права власності, вимагає визнати вказаних осіб такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] . Такі вимоги власника ґрунтуються на законі. Відповідно до ст.16 ЦК суд може захистити цивільне право іншим способом, що встановлений законом. Законодавством України встановлено такий спосіб захисту порушеного права, як визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Нормою ч. 2 ст. 405 ЦК передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На думку суду, є підстави застосувати по аналогії закону вказану норму і до осіб, які не належать до кола членів сім`ї власника житла. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( [PERSON] ), [PERSON] ( [PERSON] ) понад рік не проживають у будинку [ADDRESS] без поважних причин. Доказів, що свідчать про поважність причини відсутності відповідачів за місцем реєстрації проживання, до суду не подано і матеріали справи не містять. Вирішуючи цей спір суд приймає до уваги, що в разі задоволення позову не відбудеться порушення житлових прав неповнолітнього [PERSON] , оскільки, як вбачається із копії акту обстеження умов проживання від 17 листопада 2022 року та наданих під час розгляду справи представником органу опіки та піклування пояснень, з 2020 року до цього часу він проживає разом із матір`ю [PERSON] у м. Золотоноша та немає фактів про те, що дитина до 2022 року не мала б де проживати. [PERSON] забезпечує його житлом та має намір зареєструвати його місце проживання за фактичним місцем проживання. Суд одночасно наголошує, що обов`язком батьків є забезпечення належних умов життя дитини. За таких обставин, позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, однак згідно з клопотанням [PERSON] судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved