Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

До суду звернулася позивач з позовом про припинення права власності в майні, що знаходиться в спільній сумісній власності та визнання права власності на частку майна, що знаходиться в спільній сумісній власності. Позовну заяву мотивувала тим, що з відповідачем знаходилася в зареєстрованому шлюбі з 24 червня 1978 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] та дочку [PERSON] 19.06.1980 року сторони за власні кошти придбали в [ADDRESS] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Так як будинок був непридатний для сімейного проживання, сторони його знесли та на його місці збудували новий житловий будинок. Після завершення будівництва сторонам було видано свідоцтво на право власності на житловий будинок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Сімейного життя в сторін не склалося і відповідач виїхав проживати в іншу місцевість. 21.10.2000 року відповідач вчинив договір дарування належної йому частини будинку на ім`я спільних дітей. В листопаді 2000 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач вважала, що всі юридичні дії вчинені вірно, а тому за власні кошти в 2013-2014 роках здійснила реконструкцію будинку. Відповідач будинок не утримував, так як вважав, що подарував його дітям. В січні 2023 року позивач звернулася до державного реєстратора та отримала витяг, в якому зазначено, що власником частки в будинковолодінні є відповідач. Право власності за позивачем не зареєстровано, що спонукало її звернутись до суду. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду Черкаської області від 03.03.2023 року. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 01 грудня 2000 року. Від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON] та дочка [PERSON] , яка після одруження змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва на право власності на житловий будинок №2255 від 09.08.1988 року будинок з приналежними до нього спорудами та будівлями за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] . Як вбачається з договору дарування частини будинковолодіння від 21.10.2000 року, [PERSON] подарував [PERSON] та [PERSON] частину будинковолодіння за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки №82 від 23.01.2023 року виданої виконавчим комітетом Драбівської селищної ради за адресою [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Роз`ясненнями п. 1\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», яка узгоджується із Рішенням Конституційного Суду України № 1-рп/99 по справі № 1-7/99 за конституційним зверненням про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів визначено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58\~Конституції України\~норми\~Сімейного кодексу України (далі - СК України)\~застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України. Згідно ст.22 Кодексу законів про шлюб та сім?ю України майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. З досліджених доказів вбачається, що позивачка як дружина відповідача, має право на половину спірного будинку, оскільки він був придбаний під час їх шлюбу. Відповідач скористався своїм правом власності та розпорядився своєю часткою в спільному майні, а відтак інша частка майна належить позивачці. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав та інтересів інших осіб, відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved