Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

У квітні 2022 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 15916,87 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 09.08.2016. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі-Договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно з якими обслуговується Відповідач. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Виконання відповідачем договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Відповідно до виявленого бажання, Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці. Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримав кредитну картку. Згодом розмір кредитного ліміту збільшився до 25 000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, однак порушив умови договору щодо своєчасного погашення кредиту. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01 липня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. 11 жовтня 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 27.05.2021 він звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про зупинення нарахування відсотків та скасування нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, відновлення залишку коштів на рахунках (в порядку положень Закону України «Про захист прав споживачів»). Позов було обґрунтовано тим, що 24 березня 2021 року внаслідок шахрайських дій з його банківською карткою № [NUMBER] (рахунок № [NUMBER] ) по кредитній лінії за договором SAMDNWFC00028287048 за рахунок збільшення кредитної лінії та всупереч його волі було безпідставно списано на користь невідомих осiб кошти декількома переказами у сумі 12797,99 грн. Всі вище зазначенi операцii відповідач не виконував, про що повідомив співробітника банку. Також йому повідомили, що на даний момент його рахунки заблоковані. Того ж дня (24.03.2021) відповідач звернувся до відділення поліції з заявою про шахрайські дії з його банківськими рахунками ПриватБанку. 25 березня 2021 року відповідач отримав витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення його заяви та відкриття кримінального провадження № 12021103030000761, та отримав постанову про те, що його залучено до даного кримінального провадження як потерпілого. Відповідач вказує, що банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» постійно знаходилась у нього і він користувався нею відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, вищевказаних Правил не порушував, пін-коди та іншу особову інформацію стосовно платіжних карт нікому не передавав, у телефоні цю інформацію не зберігав. 26 березня 2021 року відповідач відвідав відділення АТ КБ «ПриватБанк», де йому не надали жодних роз`яснень та відмовили у написанні заяви на місці. 29.03.2021 відповідачем було подано заяву до АТ КБ «ПриватБанк», задля надання інформації щодо ситуації та повідомлення про вчинені дії для встановлення осіб винних у вчиненні злочину. Станом на 11.05.2021 АТ КБ «ПриватБанк» не було надано жодних коментарів щодо ситуації. Всі вищеописані обставини були досліджені судом та за результатами розгляду справи було винесено рішення суду від 11 липня 2022 року у справі № 754/8295/21 про задоволення позовних вимог до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, зупинення нарахування відсотків та скасування нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, відновлення залишку коштів на рахунках в повному обсязі. Визнано неправомірними дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо нарахування за картковим рахунком [NUMBER] та всіма додатковими рахунками згідно з угодою № SAMDNWFC00028287048 від 09.08.2016 процентів у тому числі, але не виключно пені, комiсiї за користування використаним кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення операцій (транзакцій) 24.03.2021. Також зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» зупинити нарахування за картковим рахунком [PERSON] № [NUMBER] будь-яких процентів у тому числі, але не виключно пені, комісії за користування використаним кредитним моментом, що утворилися внаслідок проведення операцій (транзакцій) 24.03.2021. Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку [PERSON] № [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» станом на 00-01 год. 24.03.2021. Рішення набрало законної сили 25.08.2022. Відповідач також вказує, що анкета-заява надана позивачем не містить інформації щодо виду платіжної картки, дати її видачі та номеру, не містить чіткого зазначення банківських послуг, які має намір отримати відповідач, не містить строку дії, неможливо встановити, що згідно з цією заявою було укладено договір банківського рахунку, відкриття кредитної лінії, не містить зазначення розміру кредитного ліміту, отриманого відповідачем під час підписання вказаної заяви, що предметом позову. Довідка про зміну умов кредитування не містить підпису відповідача про ознайомлення і немає доказів щодо направлення вищевказаної довідки відповідачу. В жодному документі, навіть у позовній заяві, не вказано навiть номера спірного рахунку. 05.12.2022 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача вказує, що відсутність оригіналів кредитного договору не є підставою для відмови в позові за наявності його копії та інших доказів, які свідчать про укладення кредитного договору і часткове його виконання. Інше має бути спростовано особою, яка не виконує умови договору. Оригінал кредитного договору надається на вимогу суду шляхом винесення відповідної ухвали суду. Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами у справі. Стосовно посилання відповідачем на справу 754/8295/21, представник зауважує, що банком буде здійснений перерахунок та підготовлено і направлено до суду уточнену позовну заяву. Позивач вказує, що в ході перевірки за його зверненням про несанкціоновані списання по карті [NUMBER] - 12 797,99 грн. встановлено, що 24.03.2021 з використанням ПК Приват24 з рахунку карти [NUMBER] були здійсненні перекази грошових коштів, різними траншами, на загальну суму 12 797,99 грн. у національній валюті переказів за різними реквізитами. Платежі були проведені правильно відповідно до вимог Інструкції НБУ за № 22 від 21.04.2004, і не проводити їх банк не мав права, адже відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України мав належним чином виконати передбачене договором зобов`язання, а тому відсутні підстави для відповідальності банку за проведені платіжні операції. Зазначає, що на даний час за результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні жодну особу не було визнано винною у вчиненні злочину, отже, заперечення відповідача з цього приводу не можуть прийматися до уваги. 14.12.2022 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що станом на 14.12.2022 рішення суду у справі №754/8295/21 АТ КБ «ПриватБанк» не виконано. 06.01.2023 під позивача надійшли письмові пояснення, яких він просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вказуючи на те, що відповідачем розрахунок заборгованості не спростовано, контррозрахунку не надано, а судово-економічна експертиза у справі не призначалась. Окрім того, відповідач не надав належних доказів того, що 24.03.2021 не ним особисто виконані, наведені у виписці, операції. Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 09.08.2016 [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н від 09.08.2016. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав картки: № [NUMBER] з терміном дії до 01/20; № [NUMBER] з терміном дії до 09/23. З виписки за договором (а.с. 60-93) вбачається, що відповідач в період з 09.08.2016 по 23.03.2021 користувався наданим позивачем кредитним картковим рахунком, в т.ч. неодноразово здійснював погашення кредиту, після чого знову користувався кредитними коштами. Станом на 23.03.2021 у відповідача були наявні кошти на рахунку 36,79 грн., і заборгованості не було. 24.03.2021 по рахунку відповідача збільшено кредитний ліміт до 14000,00 грн., та здійснено перекази на суму 10301,99 грн, 1248,00 грн, 1248,00 грн., а всього на суму 12797,99 грн. Слід зазначити, що в період з 01.05.2021 по 01.11.2021 здійснювалось лише списання відсотків за користування кредитним лімітом. Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 09.08.2016 (а.с. 5-10), у відповідача станом на 26.01.2022 наявна заборгованість у загальному розмірі 15916,87 грн., яка складається із 12761,20 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 3155,67 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Відповідно до частин сьомої - дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц (провадження № 61-30583св18) та інших. Згідно з положеннями статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Також згідно з приписами статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11.07.2022 у справі № 754/8295/21, яке набрало законної сили 25.08.2022, позовні вимоги [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, зупинення нарахування відсотків та скасування нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, відновлення залишку коштів на рахунках - задоволено. Визнано неправомірними дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо нарахування за картковим рахунком [NUMBER] та всіма додатковими рахунками згідно з угодою №SAMDNWFC00028287048 від 09.08.2016 процентів у тому числі, але не виключно пені, комісії за користування використаним кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення операцій (транзакцій) 24.03.2021. Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» зупинити нарахування та списати за картковим рахунком [PERSON] [NUMBER] будь-яких процентів у тому числі, але не виключно пені, комісії за користування використаним кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення операцій (транзакцій) 24.03.2021. Зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку [PERSON] [NUMBER] в АТ КБ «Приват Банк» станом на 00-01 год. 24.03.2021. Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь держави 2724,00 грн. судового збору. Під час ухвалення вищевказаного рішення судом встановлено, що [PERSON] виконав дії, визначені чинним законодавством, а саме: одразу, які тільки дізнався про несанкціоновані транзакції, він повідомив АТ КБ «Приват Банк» про вчинені неналежні перекази та звернувся із заявою про припинення нарахування відсотків за кредитним рахунком, оскільки кошти з його рахунку за кредитною та заробітною карткою зникли в результаті шахрайських дій; за заявою позивача про вчинене кримінальне правопорушення, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, позивач негайно повідомив посадових осіб фінансової установи про вказані обставини. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, відповідач повідомив банк про несанкціоноване списання грошових коштів з його рахунку, звернувся до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з картковим рахунком, а позивач не довів, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, які дають змогу ініціювати платіжні операції, що дало б підстави для відповідальності користувача за проведені платіжні операції. Як зазначалося вище, з наданої позивачем виписки за договором б/н за період 23.01.2016-27.01.2022 (а.с. 60-93) вбачається, що станом на 23.03.2021 залишок після операцій на рахунку відповідача становив 36,79 грн., а заборгованість, про стягнення якої просить позивач, виникла саме з 24.03.2021 у зв`язку з вчиненням з карти належної відповідачу № 5168745303967514 трьох операцій: оплата послуг на суму 10301,99 грн., переказ коштів - 1248,00 грн. та переказ коштів - 1248,00 грн., що разом склало 12761,20 грн. Оскільки рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11.07.2022 у справі № 754/8295/21 зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку [PERSON] [NUMBER] в АТ КБ «Приват Банк» станом на 00-01 год. 24.03.2021, тому вимоги позивача в даній справі є необґрунтованими, адже до 24.03.2021 відповідач заборгованості перед позивачем не мав. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). На підставі ст. 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. З огляду на зазначене, підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості немає. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed