Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

09.03.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Новоміської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, [PERSON] , про встановлення нікчемності заповіту, в якій посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована та проживала разом з ним в [ADDRESS] . 11.09.2014 року [PERSON] було складено заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось [PERSON] заповіла йому - [PERSON] . Проживаючи з [PERSON] йому було достеменно відомо, що крім заповіту посвідченого 11.09.2014 року, яким все своє майно вона заповіла йому, жодних інших заповітів вона не складала та не підписувала. Оглянувши в приміщенні Новоміської сільської ради заповіт від 16.02.2016 року за реєстровим номером 19, зрозумів, що він був підписаний не [PERSON] , а сторонньою особою, оскільки запис у заповіті: «Заповіт мною\~прочитаний із\~моїх слів\~написаний вірно\~і відповідає\~моїй волі.\~ [PERSON] ( [PERSON] » абсолютно не відповідає дійсності, так як вона була фактично не писемна, вміла зі складністю ставити підпис і прізвище. А дане речення написано каліграфічними писаними літерами, а також чітко вбачається велика різниця між підписом в заповіті від 11.09.2014 року та в заповіті від 16.08.2016 року. Враховуючи зазначені обставини він звернувся до Старосамбірського ВП Самбірського відділу поліції ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.358 КК України. 01.01.2016 року заступником начальника СВ Старосамбірського ВП Самбірського відділу поліції ГУ НП у Львівській області було скеровано до Львівського НДЕКЦ МВС України матеріали для проведення судово-почеркознавчої експертизи оригіналу заповіту від 16.02.2016 року.\~Досудове розслідування у кримінально провадженні триває. Просить встановити нікчемність заповіту від 16.02.2016 року, що посвідчений секретарем виконкому Новоміської сільської ради Деркач Люсею Станіславівною та який зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №19, номер у спадковому реєстрі 58647711. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2017 року справу розподілено судді [PERSON] . Ухвалою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.04.2017 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду на 10 годину 30 хвилин 11.09.2017 року. Наказом від 01.08.2018 року суддю [PERSON] відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області, як такого, що звільнений у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 24.07.2018 року №2410/0/15-18 «Про звільнення [PERSON] з посади судді Старосамбірського районного суду Львівської області у відставку». З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. №224/08/2018 від 07.08.2018 року по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до п. п. 9 та 11 п. 1 Розділу XIII «ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2018 року справу передано для розгляду судді [PERSON] . Ухвалою судді від 04.10.2018 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання на 10 годину 00 хвилин 03.06.2019 року, яке неодноразово відкладалося. Наказом №47-К від 10.07.2020 року суддю [PERSON] відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області у зв`язку з її смертю [INFO] . З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. №541/07/2020 від 20.07.2020 року по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020 року справу передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П. Ухвалою судді від 13.08.2020 року дану справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 16 годину 30 хвилин 02.09.2020 року, яке було відкладено на 14 годину 30 хвилин 29.01.2021 року. Ухвалою суду від 29.01.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 годину 00 хвилин 28.07.2021 року. Ухвалою суду від 28.07.2021 року без виходу в нарадчу кімнату замінено відповідача Новоміську сільську раду Старосамбірського району Львівської області на її правонаступника Добромильську міську раду Самбірського району Львівської області, судове засідання відкладено на 14 годину 00 хвилин 05.01.2022 року, яке неодноразово відкладалося. Ухвалою суду від 15.03.2022 року судове засідання відкладено на 14 годину 00 хвилин 08.07.2022 року. Ухвалою суду від 08.07.2022 року судове засідання відкладено на 16 годину 00 хвилин 01.12.2022 року. Ухвалою суду від 01.12.2022 року судове засідання відкладено на 16 годину 30 хвилин 21.02.2023 року та на 15 годину 00 хвилин 23.03.2023 року. \~ Позивач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб сайті Судової влади України, клопотання про відкладення розгляду справи не надав.\~ Представник відповідача - Добромильської міської\~ради Самбірського\~району Львівської\~області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 22.03.2023 року на електронну адресу суду надійшла заява за підписом міського голови П.Куляса, в якій він просить розгляд справи провести без участі представника Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області. При вирішенні позовних вимог [PERSON] Добромильська міська рада покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 28.11.2022 року подав в канцелярію суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та без участі його представника, проти задоволення позовних вимог позивача [PERSON] заперечив повністю і позовні вимоги не визнає. \~ У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. \~ Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, оглянувши кримінальну справу №455/1281/18 та матеріали кримінального провадження №12016140320000636, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] \~у віці 92 роки померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 01.08.2016 року Новоміським виконавчим комітетом Старосамбірського району Львівської області (а.с.3). За життя спадкодавець 11.09.2014 року склала заповіт, в якому все належне їй майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що за законом вона матиме право заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Окрім того, з матеріалів справи слідує, що 16.02.2016 року вчинений заповіт [PERSON] , відповідно до якого остання\~на випадок смерті зробила таке розпорядження: належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,6908 га (свідоцтво про право власності на нерухоме майно індекс 45749128 від 16.10.2015 року) заповіла племіннику [PERSON] , 1992 року народження, що проживає за адресою: с.Дешичі Старосамбірського району Львівської області. Заповіт посвідчений [PERSON] , секретарем виконкому Новоміської сільської ради Старосамбірського району Львівської області (а.с.105). З довідки, виданої виконавчим комітетом Новоміської сільської ради Старосамбірського району Львівської області №1635 від 12.08.2016 року відомо, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , дійсно до дня смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . На момент смерті була зареєстрована та проживала разом з родичем [PERSON] , [INFO] . Виконком Грушатицької сільської ради посвідчував від її імені заповіт від 11.09.2014 року, за реєстровим номером 33. Номер у Спадковому реєстрі 58269872. Виконком Новоміської сільської ради Старосамбірського району Львівської області посвідчував від її імені заповіт від 16.02.2016 року за реєстровим номером 19 (а.с.4). Інформаційною довідкою №44769618 зі спадкового реєстру від\~15.08.2016 року підтверджується, що у спадковому реєстрі міститься запис №58647711 про заповіт від 16.02.2016 року, що посвідчений Новоміською сільською радою за номером 19. Як було встановлено в судовому засіданні, 12.08.2016 року позивач [PERSON] звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.8). 18.08.2016 року майором поліції Саган М.М. розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12016140320000636 за заявою [PERSON] щодо підробки заповіту гр. [PERSON] . Попередня кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.358 КК України, що підтверджується повідомленням про початок досудового розслідування (а.с.9). З листа Старосамбірського відділення поліції Самбірського віддулу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області від 01.11.2016 року відомо, що начальникові Львівського НДЕКЦ МВС України направлено для організації виконання постанову про призначення судово-почеркознавчої експертизи від 01.11.2016 року про кримінальному провадженні №12016140320000636 (а.с.10). Згідно матеріалів спадкової справи №310/2016, заведеної державним нотаріусом Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області, після смерті [PERSON] , із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] звернувся відповідач [PERSON] (а.с.103). Висновком експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №6/521 від 29.12.2016 року встановлено, що рукописний текст та підпис від імені [PERSON] , які наявні в заповіті [PERSON] від 16.02.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №19 виконані не [PERSON] , а іншою особою (а.с.50-53).\~\~ 20.02.2017 року позивач [PERSON] звернувся із заявою до приватного нотаріуса Мельничок С.Є., в якій просив прийняти його заяву про прийняття спадщини за заповітом, яка посвідчена секретарем виконкому Новоміської сільської ради Старосамбірського району Львівської області та зупинити вчинення нотаріальних дій по видачі свідоцтва про право на спадщину за померлою [INFO] карпа [PERSON] до вирішення судом питання вчинення злочину по підробці та використанні завідомо підробленого заповіту, посвідченого секретарем виконкому Новоміської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 16.02.2016 року, та визнання його недійним (а.с.114). Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 25.06.2019 року у справі №455/1281/18 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1.ст.366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження №12016140320000636 від 17.08.2016 року відносно [PERSON] закрито у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності. Ухвалою встановлено, що [PERSON] , перебуваючи на посаді секретаря Новоміської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, будучи службовою особою уповноваженою на здійснення організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, 16.02.2016 року, маючи умисел на складання та видачу завідомо неправдивого офіційного документу, перебуваючи в приміщенні Новоміської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, що за адресою: с.Нове Місто, вул.Руська, №10, Старосамбірського району Львівської області, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та наслідки своїх дій, у відсутності заповідача [PERSON] , не знаючи її волі, склала заповіт, в який внесла завідомо неправдиві відомості про те, що [PERSON] заповідає належну їй земельну ділянку площею 0,6908 га, що знаходиться за адресою: с.Дешичі Старосамбірського району Львівської області, племіннику [PERSON] . В подальшому, цього ж дня, [PERSON] , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на внесення недостовірних даних та видачу недостовірного документу, перебуваючи в приміщенні Новоміської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, що за адресою: с. Нове Місто, вул. Руська, №10, Старосамбірського району Львівської області підписала та проставила відтиск гербової печатки Новоміської сільської ради на заповіті від імені [PERSON] , в який невстановленою особою були внесені рукописні записи та підпис від імені [PERSON] , після чого зареєструвала в реєстр для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування за №19 та видала один примірник невстановленій слідством особі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні [PERSON] визнала повністю.\~ Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Згідно\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1\~ст.1223 ЦК України). Статтею 1247 ЦК України\~встановлені загальні вимоги до форми заповіту, а саме заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт, має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4\~ст. 207 ЦК України, згідно якої, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. При цьому, підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Частиною першою статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Згідно з ч. 3\~ст. 45 Закону України «Про нотаріат», якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її та в нотаріуса присутності цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочину за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. Крім цього, відповідно до ч. 2\~ст. 1248 ЦК України, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомого загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний заповідачем і підписаний ним. Судом встановлено порушення вимог щодо форми та посвідчення заповіту від 16.02.2016 року, що посвідчений секретарем виконкому Новоміської сільської ради Деркач Л.С. та який зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №19, номер у спадковому реєстрі 58647711, оскільки такий підписаний не особисто заповідачем та ним не прочитаний, а тому є нікчемним. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача [PERSON] про нікчемність оскаржуваного заповіту, про що констатує у мотивувальній частині цього рішення, так як\~заповіт від 16.02.2016 року, що посвідчений секретарем виконкому Новоміської сільської ради Деркач Л.С. та який зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №19, номер у спадковому реєстрі 58647711, як такий, є не укладеним. Окрім того, у пунктах 74-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі №916/3156/17 зроблений правовий висновок, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Така позиція відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №463/5896/14-ц (провадження №14-90цс19), під час розгляду спорів у подібних правовідносинах, відступати від яких Велика Палата Верховного Суду не вбачала правових підстав. У пункті 81 цієї ж постанови вказано, що з огляду на викладене визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. Застосовуючи вищенаведену правову позицію до розглядуваних правовідносин суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту прав у вигляді визнання заповіту нікчемним не є належним, адже нікчемний правочин є недійсним в силу закону. Суд перевіряє доводи про нікчемність правочину в межах спору про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, а як окрема позовна вимога вона розглядатися не може. З огляду на вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання заповіту нікчемним, оскільки позивачем в даному випадку обраний неналежний спосіб захисту. З наведених вище мотивів та міркувань суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, судові витрати позивача залишаються за ним. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed