Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.04.2006 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, однак, шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, примирення є не можливим, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу у подружжя є неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб укладений між сторонами 15.04.2006 року, актовий запис № 95. Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, разом з позовною заявою надав заяву про слухання справи без участі позивача, в якій зазначив, що у зв`язку з тим, що є військовослужбовцем та не може з`явитись до суду просить розгляд справи провести за його відсутності, зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.12). Відповідач [PERSON] до суду також не з`явилась, судом неодноразово здійснювався виклик відповідача в судове засідання (а.с.20, 23) при цьому, 08.12.2022 року (вх. № 23932) відповідач звернулась на адресу суду з заявою про визнання позовних вимог, зазначила, що просить рішення суду видати їй на руки, та що не заперечує з приводу спрощеного розгляду справи (а.с.15). З урахуванням надходження від сторін заяв щодо можливості проведення судового засідання у їх відсутність, суд дійшов висновку щодо розгляду справи у відсутність сторін від яких є заяви про визнання та підтримку позовних вимог. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 15 квітня 2006 року Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 95. Свідоцтво про шлюб видане повторно 11.11.2022 року, серія [NUMBER] (а.с.4). Згідно копій свідоцтва про народження дитини судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками - [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб і створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Нормами Сімейного Кодексу України передбачена добровільність шлюбу. Так, згідно ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням того, що позивач та відповідач подали суду заяви про підтримку та визнання позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя та визначення місця проживання дитини під час розгляду справи заявлено не було. В силу положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі: 992, 40 гривень.

Outcome: approved