Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

У листопаді\~2021 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Повалій О.В., звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про оскарження акту розслідування групового нещасного випадку, третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02 червня 2013 року на території Петрівського кар`єру ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» стався груповий нещасний випадок з двома потерпілими зі смертельним наслідком. Внаслідок нещасного випадку помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] , виконуючи обов`язки водія автотранспортних засобів автоколони № 2 автотранспортного цеху ПАТ «ЦГЗК». Оскільки позивач є рідним сином померлого, вважає, що повинен був бути повідомлений про засідання комісії відносно розслідування нещасного випадку та запрошений до участі у даній комісії, мав право ознайомитися та отримати Акт за встановленою формою, проте його права дотримані не були. Представник позивача ознайомився з матеріалами кримінального провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди щодо даного нещасного випадку. В Акті проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку від 15.08.2013 року форми Н-5 нещасний випадок, внаслідок якого помер батько позивача, визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом, а його причиною - смерть водія [PERSON] в результаті загального захворювання: гострого порушення кровообігу головного мозку, як наслідок атеросклерозу судин головного мозку з явищами фіброзу та дистрофії нейронів за ішемічним типом, внаслідок чого сталося зіткнення автомобіля УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № [NUMBER] з самоскидом БелА3-75131 госп. №230. Позивач вважає, що в акті міститься недостовірна інформація та висновки даного акту не відповідають обставинам справи, адже не доведений зв`язок між причинами смерті його батька та загальним захворюванням, а також, визначаючи момент смерті [PERSON] комісія спиралася лише на припущення, а не на факти. Батько позивача хронічних захворювань не мав, щорічно проходив обов`язкові медичні огляди та був визнаний придатним для керування транспортним засобом. Окрім того, щодо причини смерті в документах також існують протиріччя, зокрема в лікарському свідоцтві про смерть № 1507/195 від 03.06.2013 року та в довідці про причину смерті № 1507/195. Також зазначає, що комісія при складанні оспорюваного акту посилалася лише на висновок судово-медичної експертизи, яка була проведена в кримінальному провадженні. Проте, в повноваження судово-медичного експерта не входить надання оцінки наявності причинно-наслідкового зв`язку між виробничими факторами та смертю потерпілої особи. Крім того, існують розбіжності в обставинах нещасного випадку, які описані в акті та тим, що зазначено в матеріалах досудового розслідування. Також, комісією не було проведено всебічного розслідування, основним підґрунтям висновків про причини нещасного випадку був висновок СМЕ, який не може врахувати всі чинники, що могли вплинути на даний випадок, важливі виробничі фактори не були враховані під час спеціального розслідування. Висновок СМЕ № 195 також містить багато протиріч та необґрунтовані висновки. Членами комісії взагалі не були досліджені умови праці і виробничого середовища, кількісні і якісні характеристики небезпечних, шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу. У зв`язку з тим, що позивачем було знайдено значну кількість невідповідностей у згаданому вище акті, він вважає необхідним проведення повторного розслідування встановлення істинних обставин смерті свого батька. На підставі вищевикладеного, позивач просив суд скасувати Акт проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 02.06.2013 року о 12 год. 00 хв. у Петрівському кар`єрі ПАТ «ЦГЗК» за формою Н-5 від 15.08.2013 року у частині щодо дослідження обставин та причин нещасного випадку стосовно потерпілого [PERSON] , а також визнати вказаний нещасний випадок у частині, що стосується потерпілого [PERSON] таким, що пов`язаний з виробництвом. Ухвалою суду від 12 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Відповідачу роз`яснено право подання відзиву на позовну заяву - протягом 15-ти днів з дня отримання ухвали. Представник відповідача Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, не погодившись із позовом, подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що згідно з результатами судово-медичної експертизи та беручи до уваги результати судово-медичної гістологічної та судово-медичної токсикологічної експертиз, смерть [PERSON] настала в результаті загального захворювання: гострого порушення кровообігу головного мозку, як наслідок атеросклерозу судин головного мозку з явищами фіброзу та дистрофії нейронів за ішемічним типом. Класифікація причин смерті за МКХ-10:I 63.9 Тілесні ушкодження, які мали місце, виникли від травматичних контактів з тупими об`єктами, які діяли зі значною силою, виникли в агональний період, або посмертно. Відповідно до Протоколу № 7 засідання комісії зі спеціального розслідування групового нещасного випадку від 25.07.2013 року, на даному засіданні від сім`ї загиблого [PERSON] були присутні його дружина - [PERSON] , дочка [PERSON] та син [PERSON] . Комісія ознайомила членів сімей загиблих з висновком Олександрійського міжрайонного відділення Кіровоградського обласного бюро судово-медичної експертизи від 17.07.2013 р. № 2, експертним висновком науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 03.07.2013 р. № 58/28-3, обставинами, причинами нещасного випадку та висновком комісії зі спеціального розслідування. Комісією було прийнято до уваги запитання позивача [PERSON] про розбіжність діагнозів, вказаних в лікарському свідоцтві про смерть від 03.06.2013 р. № 1507/195 та відповіді від 17.07.2013 р. № 2, виданих Олександрійським міжрайонним відділенням Кіровоградського обласного бюро судово-медичної експертизи. Також, розбіжність висновків про причину смерті у лікарському свідоцтві про смерть № 1507/195 від 03.06.2013 року та у листі від 17.07.2013 року № 2 відбулась внаслідок того, що висновок лікарського свідоцтва про смерть № 1507/195 від 03.06.2013 року було винесено без урахування додаткових судово-медичних досліджень. На заміну лікарського свідоцтва про смерть № 1507/195 від 03.06.2013 року було винесено лікарське свідоцтво про смерть № 1757/195 від 01.07.2013 року. Остаточним є висновок у листі від 17.07.2013 р. № 2 та лікарське свідоцтво про смерть № 1757/195 від 01.07.2013 року. Тілесні ушкодження тіла [PERSON] не являються причиною смерті, а виникли або в агональний період, або посмертно. Згідно з Висновком експерта № 195, смерть [PERSON] настала від гострої ішемії головного мозку внаслідок атеросклерозу судин головного мозку, тілесні ушкодження не перебувають у причинному зв`язку зі смертю. Згідно з Протоколом № 8 від 12.08.2013 року на засіданні комісії спеціального розслідування групового нещасного випадку члени сімей загиблих були ознайомлені з висновками комісії та матеріалами спеціального розслідування, їм було роз`яснено їх права у зв`язку з нещасним випадком згідно з вимогами чинного законодавства. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивача адвокат Повалій О.В. вказала, що відповідачем Головним управлінням Держпраці Дніпропетровської області у відзиві на позов надано відомості, які не відповідають дійсності. Так, в Протоколі № 8 про присутність позивача на засідання комісії зі спеціального розслідування групового нещасного випадку зі смертельним наслідком від 12.08.2013 року зазначено не було і його підпис про ознайомлення відсутній. Також, Протокол № 7 від 25.07.2013 року не був підписаний жодним із членів сімей потерпілих внаслідок нещасного випадку, що є грубим порушенням Порядку проведення розслідування та введення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою КМУ від 30.11.2011 року № 1232 (далі Порядок). А відтак, відсутні докази, що позивач був присутнім на засіданні комісії 25.07.2013 року, ознайомлювався з матеріалами розслідування, обставинами, причинами нещасного випадку та висновком комісії, викладеного в Акті зі спеціального розслідування та задавав питання, про що зазначено відповідачем у відзиві. Крім того, лист про утворення комісії з розслідування нещасного випадку та запрошення до співпраці позивач не отримував, доказів відправлення та отримання позивачем таких листів відповідачем не надано. Також, спеціальна комісія не вказала у доданому до відзиву протоколі огляду місця, де стався груповий нещасний випадок від 03.06.2013 року, та не було розроблено ескізу місця, де стався нещасний випадок. Також, звертає увагу, що пояснення свідка [PERSON] в даному протоколі опитування дещо відрізняються від його показань в протоколах допиту, що містяться в матеріалах кримінального провадження № 12013120050000281. Висновок Олександрійського міжрайонного відділення Кіровоградського обласного бюро судово-медичної експертизи від 17.07.2013 року №2, який запитувався комісією для усунення розбіжностей діагнозів [PERSON] , був наданий тим самим судово-медичним експертом, який проводив первинну судово-медичну експертизу, що свідчить про односторонність такого висновку. Таким чином вважає, що при проведенні спеціального розслідування Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області діяло із порушеннями Порядку, члени комісії дослідили матеріали не в повному обсязі, прийшли до неправильного висновку, що даний випадок не пов`язаний з виробництвом. Просила задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалою суду від 09 грудня 2021 року розгляд справи призначено у режимі відеоконференції. 09\~грудня 2021\~року на\~підставі ухвали\~суду задоволено\~клопотання представника\~позивача та\~витребувано у ПАТ «ЦГЗК» та КНП Криворізька міська лікарня №16 Криворізької міської ради докази у справі. 20 січня 2022 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення, в яких зазначено, що 03.06.2013 року було призначено комісію зі спеціального розслідування групового нещасного випадку з метою розслідування обставин і причин групового нещасного випадку зі смертельним наслідком, який стався 02.06.2013 року з [PERSON] та [PERSON] . Комісія зі спеціального розслідування групового нещасного випадку, приймаючи до уваги висновки КЗ «Кіровоградського обласного бюро судово-медичної експертизи», дійшла висновку, що нещасний випадок, який трапився з [PERSON] не пов`язаний із виробництвом, оскільки його смерть наступила у результаті раптового погіршення самопочуття внаслідок загального захворювання. Так, згідно з Висновком експерта № 195, смерть [PERSON] настала від гострої ішемії головного мозку внаслідок атеросклерозу судин головного мозку, тілесні ушкодження не перебувають у причинному зв`язку зі смертю. Тілесні ушкодження тіла [PERSON] не являються причиною смерті, а виникли в агональний період, або посмертно. Також, позивачем не надано доказів звернення до органів Держпраці щодо незгоди зі змістом акту Н-1 та вимогою проведення повторного спеціального розслідування нещасного випадку. Просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Не погодившись із позовом представник відповідача ПАТ «ЦГЗК» подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що в протоколі засідання комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку від 25.07.2013 року міститься інформація про ознайомлення членів сім`ї загиблих, в тому числі позивача, [PERSON] , присутнього на засіданні комісії з обставинами, причинами нещасного випадку. Нещасний випадок стався у 2013 році, тому строк звернення до суду позивачем пропущений, доказів поважності причин пропуску не надано. Повторне чи додаткове розслідування не призначалося, а позивач не оскаржував бездіяльність уповноваженого на призначення повторного спеціального розслідування органу у судовому порядку, порядок оскарження акту не дотримано. Комісія зробила висновки про відсутність впливу небезпечних та шкідливих виробничих факторів на причини смерті [PERSON] не лише на підставі медичних висновків Олександрійського міжрайонного відділення КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 17.07.2013 р. №2, від 30.07.2013р. № 3, від 30.07.2013 р. № 4, Висновку експерта № 195, лікарського свідоцтва про смерть від 01.07.2013 р. № 175/195, а в сукупності з іншими матеріалами розслідування нещасного випадку. Крім того, здійснювалась підтримка сім`ї померлого, виплата матеріальної допомоги та відшкодування у 2013 р. немайнової (моральної) шкоди. Просив суд виключити з числа доказів (визнати не належними доказами) свідоцтво про смерть [PERSON] № 1507/195 від 03.06.2013 р. форми № 106/о та довідку про причину смерті [PERSON] № 1507/195 від 03.06.2013 р., як такі, що анульовані, а також повернути [PERSON] позовну заяву через невжиття ним заходів досудового врегулювання спору або відмовити у задоволенні позову через пропуск позивачем строку звернення до суду, або відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою суду від 07 квітня 2022 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. 19 квітня 2022 року від представника позивача адвоката Повалій О.В. надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вказано, що позивач не погоджується з позицією відповідача ПАТ «ЦГЗК», викладеною у відзиві на позову заяві у зв`язку з наступним. Так, в Протоколі № 8 про присутність позивача на засіданні комісії зі спеціального розслідування групового нещасного випадку зі смертельним наслідком від 12.08.2013 року зазначено не було і його підпис про ознайомлення відсутній. Також, Протокол № 7 від 25.07.2013 року не був підписаний жодним із членів сімей потерпілих внаслідок нещасного випадку, що є грубим порушенням Порядку проведення розслідування та введення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою КМУ від 30.11.2011 року № 1232 (далі Порядок). А відтак, відсутні докази, що позивач був присутнім на засіданні комісії 25.07.2013 року, ознайомлювався з матеріалами розслідування, обставинами, причинами нещасного випадку та висновком комісії, викладеного в Акті зі спеціального розслідування та задавав питання, про що зазначено відповідачем у відзиві. Крім того, лист про утворення комісії з розслідування нещасного випадку та запрошення до співпраці позивач не отримував, доказів відправлення та отримання позивачем таких листів відповідачем не надано. Також, спеціальна комісія не вказала у доданому до відзиву протоколі огляду місця, де стався груповий нещасний випадок від 03.06.2013 року, та не було розроблено ескізу місця, де стався нещасний випадок. Також, звертає увагу, що пояснення свідка [PERSON] в даному протоколі опитування дещо відрізняються від його показань в протоколах допиту, що містяться в матеріалах кримінального провадження № 12013120050000281. Висновок Олександрійського міжрайонного відділення Кіровоградського обласного бюро судово-медичної експертизи від 17.07.2013 року №2, який запитувався комісією для усунення розбіжностей діагнозів [PERSON] , був наданий тим самим судово-медичним експертом, який проводив первинну судово-медичну експертизу, що свідчить про односторонність такого висновку. Таким чином вважає, що при проведенні спеціального розслідування Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області діяло із порушеннями Порядку, члени комісії дослідили матеріали не в повному обсязі, прийшли до неправильного висновку, що даний випадок не пов`язаний з виробництвом. Просила задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалами суду від 21 липня 2022 року та 25 липня 2022 року розгляд справи призначено у режимі відеоконференції. На підставі ухвали суду від 30 листопада 2022 року задоволено клопотання представника позивача та відкладено розгляд справи. Ухвалою суду\~від 19\~січня 2023\~року задоволено\~клопотання представника\~позивача та\~витребувано у Комунального закладу «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» докази у справі. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, наведених у відзиві на позову заяву, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «ЦГЗК» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, наведених у відзиві на позову заяву, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у поясненнях, наданих раніше. Допитана у судовому засіданні в якості свідка матір позивача [PERSON] суду показала, що її чоловік, [PERSON] 02.06.2013 року працював у першу зміну в Петрівському кар`єрі публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат». В 11 годині 40 хвилин вона розмовляла із чоловіком по телефону, який повідомив, що зателефонує їй пізніше, коли підніметься на поверхню з кар`єру. О 13 годині 00 хвилин по телефону спільна знайома, яка працювала на той час в ПрАТ «ЦГЗК» повідомила їй, що чоловік помер. У відповідях на питання сторін стверджувала, що всього під час розслідування нещасного випадку було проведено 3 засідання комісії, на жодне з них членами комісії не був допущений її син, позивач по справі. Акт розслідування нещасного випадку позивачу для ознайомлення не надавали. Повідомила, що в поліцію за даним фактом недопущення до участі у комісії вона не зверталась. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , який працював геологом Петрівського кар`єру, пояснив, що був присутній у кабіні автомобіля безпосередньо перед зіткненням. Після того як їхній автомобіль вже заїхав на територію перевантажної площадки на горбі, який був по ходу руху нашого автомобіля, автомобіль підскочив в результаті, в нього з голови злетіла каска, а з рук випав засіб для вимірів характеристик рудної маси, через що він нахилився вниз, щоб зібрати дані речі, тому на дорогу у цей час не дивився. Свої речі він збирав приблизно протягом декількох секунд, оскільки автомобіль сильно кидало по нерівностях на кар`єрі. Після того як він зібрав свої речі, і почав піднімати голову, то почув крик [PERSON] : «Стій Белаз!». Свідок пояснив, що між активними діями водія [PERSON] при здійсненні повороту автомобіля з головної дороги на площадку неробочого сектору №1 перевантажувального пункту і до зіткнення з самоскидом БелАЗ пройшло всього декілька секунд. Після зіткнення водій [PERSON] вийшов із ТЗ та сказав, що не бачив автомобіль. Вказав, водій просто нешвидко їхав по дорозі, одна рука була на ручці коробки передач, а другою рукою керував кермом, а лікоть цієї руки лежав на дверцятах у відчиненому вікні, так як було жарко. І після того як водій здійснив поворот на він жодним чином не змінив своєї пози у кріслі, не нахиляв голови, руки не обм`якли і не змінили свого положення. Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт [PERSON] суду показав, що він проводив СМЕ щодо причин смерті [PERSON] в 2013 році. Експерт пояснив суду, що при наявності всіх органів (а саме серце) при дослідженні, експерти могли прийти до інших висновків ніж ті, що зазначені у висновку. Також експерт зазначив в судовому засіданні що людина, при такому діагнозі як у [PERSON] , не помирає раптово за декілька секунд, для цього необхідний певний проміжок часу між погіршенням здоров`я, запамороченням, втратою свідомості та зупинкою серця і біологічною смертю, що складає не менше 15-20 хвилин. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що був головою комісії з розслідування групового нещасного випадку у 2013 році. Комісією проводилась експертиза, складався огляд місця події, матеріали аварії були передані до поліції, призначено технічну експертизу. Акт огляду, який складався поліцією, за запитом комісії надано не було. Комісією було отримано результати автотехнічної експертизи. Інших висновків комісія не отримувала, під час здійснення розслідування посилалась на пункт 40 положення № 1232. Даний випадок не пов`язаний з виробництвом, оскільки людина працювала на поверхні. Порядок здійснення роботи на місці події встановлюється належно дорожнім знакам. Комісія прийшла до висновку, що [PERSON] втратив гальмування на підставі показів свідків та згідно висновку, що міститься в акті. Смерть [PERSON] настала внаслідок погіршення стану його здоров`я, фізичні ушкодження у останнього виникли посмертно або в агональному стані, тобто після смерті. Це підтверджується висновком судово-медичної експертизи, який був основним для комісії. Запитуваних в органах поліції схеми місця ДТП і огляду місця події комісії надано не було. Були розбіжності у першому свідоцтві про смерть з висновком СМЕ та другим свідоцтвом про смерть, оскільки перше свідоцтво про смерть було видано без додаткових лікарських досліджень. Чому не запрошували на засідання позивача, сина загиблого, - не пам`ятає. Інші члени сім`ї були ознайомленні з засіданнями комісії, скарг або заперечень від них не надходило. Повторна судово-медична експертиза не проводилась. Комісія запрошувала лише дружину померлого [PERSON] і акт розслідування видавався саме їй. Зазначив, що органи досудового розслідування не надали жодних документів за результатами розслідування в рамках кримінального провадження, комісії, стосовно причин нещасного випадку або винних. При наданні відповідей на питання сторін не пояснив чому комісія не отримала та не врахувала матеріали досудового розслідування, не дивлячись на пункт в акті розслідування нещасного випадку, який передбачає обов`язкове врахування комісією матеріалів від органу досудового розслідування, зазначаючи, що це рішення комісії. Вказав, що додаткових рішень комісією за фактом розслідування даного нещасного випадку не приймалось. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що 02 червня 2013 року на території Петрівського кар`єру публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» стався груповий нещасний випадок з двома потерпілими зі смертельним наслідком. Внаслідок нещасного випадку помер батько [PERSON] (надалі позивач) - [PERSON] , виконуючи обов`язки водія автотранспортних засобів автоколони №2 автотранспортного цеху ПАТ «ЦГЗК». Згідно акту розслідування нещасний випадок стався за наступних обставин: Перед початком роботи в зміну з 07 годин 30 хвилин до 19 годин 30 хвилин 02 червня 2013 року водій автомобіля УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № [NUMBER] [PERSON] о 07 годині 30 хвилин отримав від диспетчера автотранспортного цеху [PERSON] подорожній лист № 079793 з завданням на виконання транспортної роботи для забезпечення виконання функцій відділу технічного контролю щодо контролю показників залізної руди, вказівки щодо маршруту мала надавати контролер відділу технічного контролю. Після проходження передзмінного медичного огляду та перевірки технічного стану автомобіля УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № [NUMBER] [PERSON] об 11 годині 00 хвилин під`їхав до адміністративно-побутового корпусу управління Петрівського кар`єру. Контролер відділу технічного контролю [PERSON] і геолог \~ \~ \~ \~Петрівського кар`єру [PERSON] зайняли в автомобілі пасажирські місця. Після цього водій [PERSON] спрямував автомобіль в Петрівський кар`єр для відбору технологічних проб в вибоях екскаваторів госп. № 10, 22, 32 та на перевантажувальному пункті гор. +110 м Петрівського кар`єру. У неробочий сектор №1 слідом за кар`єрним самоскидом БелАЗ 75131 госп. №230 на перевантажувальний пункт заїхав автомобіль УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , на передньому пасажирському сидінні знаходилася [PERSON] , а в вантажопасажирському кузові [PERSON] . Водій автомобіля УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № [NUMBER] [PERSON] , рухаючись по площадці неробочого сектору №1 перевантажувального пункту, за вказівкою контролера [PERSON] спрямував автомобіль в напрямку природнього валу. Через деякий час руху без зупинок, згідно акту, у [PERSON] наступила раптова смерть від викликаного загальним захворюванням гострого порушення кровообігу головного мозку, як наслідок атеросклерозу судин головного мозку з явищами фіброзу та дистрофії нейронів за ішемічним типом, що в подальшому було підтверджено висновком СМЕ. Автомобіль УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № [NUMBER] втратив керування, продовжив рух і сталося його зіткнення з кар`єрним самоскидом БелАЗ 75131 госп №230. Безпосередньо перед зіткненням [PERSON] почув, як [PERSON] вигукнула: «Стой! Едет БелАЗ!». Комісія безпідставно визначила, що [PERSON] не здійснював гальмування, не змінював траєкторію руху та не вживав інших можливих заходів по безпечному керуванню автомобіля. Внаслідок зіткнення автомобіля УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № [NUMBER] та самоскиду БелАЗ 75131 госп №230 [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які стали причиною смерті при її перевезенні до лікарні. Ушкодження [PERSON] визначено як такі, що нанесені посмертно. Для визначення причин смерті [PERSON] була проведена судово-медична експертиза (розпочата 03.06.2013 р. закінчена 02.07.2013 р), про що лікарем судово-медичним експертом Шальнєвим О.В. Олександрійського відділення КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» був складений Висновок експерта № 195, в якому зазначена причина смерті водія [PERSON] в результаті гострої ішемії головного мозку в наслідок атеросклерозу судин головного мозку. Згідно Висновку у [PERSON] наступила раптова смерть від викликаного загальним захворюванням гострого порушення кровообігу головного мозку, як наслідок атеросклерозу судин головного мозку з явищами фіброзу та дистрофії нейронів за ішемічним типом. У зазначеному акті нещасний випадок, внаслідок якого помер батько позивача, визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом, а його причиною смерть водія [PERSON] в результаті загального захворювання: гострого порушення кровообігу головного мозку, як наслідок атеросклерозу судин головного мозку з явищами фіброзу та дистрофії нейронів за ішемічним типом, внаслідок чого сталося зіткнення автомобіля УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № [NUMBER] з самоскидом БелАЗ-75131 госп. №230. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIVп в редакції від 09.12.2012 року. Відповідно до ч.1 ст.14 цього Закону, нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть. Згідно ст. 171 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначається «Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві» затвердженого Постановою КМУ №337 від 17.04.2019 року ( далі Порядок № 337) . Пунктом 48 Порядку № 337 передбачено у разі проведення повторного розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), що вже проводилося на підставі нормативно-правового акта, який на момент проведення повторного розслідування втратив чинність, для визнання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) пов`язаними чи не пов`язаними з виробництвом застосовується нормативно-правовий акт, під час дії якого вони сталися, а оформлення матеріалів розслідування здійснюється відповідно до вимог цього Порядку. Таким чином вирішуючи спір суд керувався Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві затвердженим постановою КМУ від 30.11.2011 року №1232 (далі - Порядок № 1232), який діяв на час події яка відбулася 02 червня 2013 р., а процедура спеціального розслідування врегульована Порядком №337. Згідно з пунктом 38 Порядку № 1232 спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених пунктом 39 цього Порядку) проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку, утвореною територіальним органом Держпраці за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку. Тлумачення пункту 14 Порядку № 1232 свідчить про те, що зазначена комісія зобов`язана з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов`язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою. Відповідно до пп. 18 п 15 Порядку № 1232 року, обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1 є, зокрема, раптове погіршення стану здоров`я потерпілого або його смерті під час виконання трудових (посадових) обов`язків внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не пройшов обов`язкового медичного огляду відповідно де законодавства, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку. У Порядку визначено, що медичний висновок щодо встановлення зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування або обстеження потерпілого у формі рішення лікарсько-експертної комісії на запит роботодавця та/або голови комісії. У такому запиті та доданих до нього матеріалах повинні міститися необхідні відомості про обставини нещасного випадку, результати дослідження умов праці і виробничого середовища, зокрема кількісні і якісні характеристики небезпечних, шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, які передували настанню нещасного випадку. У справі №766/9872/20 Верховний Суд зазначив, що експерти позбавлені можливості надавати оцінку наявності причинно-наслідкового зв`язку між виробничими факторами та смертю потерпілої особи, оскільки це входить до дискреційних повноважень компетентного органу, який розслідує нещасний випадок, а у разі оскарження висновку такого органу - оцінка надається судом. При цьому Порядком визначено, що медичний висновок щодо встановлення зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу видається лікувально- профілактичним закладом за місцем лікування або обстеження потерпілого у формі рішення лікарсько-експертної комісії і такий висновок було надано комісії із встановленням вірогідності факту наявності такого зв`язку. Частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» встановлено, що факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці». Пунктом 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі Порядок в редакції, що діяла на час настання випадку) передбачено перелік обставин, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1. Згідно з підпунктом 15 пункту 18 Порядку, обставиною, за якої нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є: раптове погіршення стану здоров`я потерпілого або його смерті під час виконання трудових (посадових) обов`язків внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не пройшов обов`язкового медичного огляду відповідно до законодавства, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку. Медичний висновок щодо встановлення зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування або обстеження потерпілого у формі рішення лікарсько-експертної комісії на запит роботодавця та/або голови комісії. У такому запиті та доданих до нього матеріалах повинні міститися необхідні відомості про обставини нещасного випадку, результати дослідження умов праці і виробничого середовища, зокрема кількісні і якісні характеристики небезпечних, шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, які передували настанню нещасного випадку. Відповідно ст.261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суд на підставі наявних у справі матеріалів розслідування нещасного випадку та показів свідків встановив, що позивачем не був пропущений строк позовної давності в даній справі. У матеріалах розслідування нещасного випадку, витребуваних судом у ПрАТ «ЦГЗК», а саме в протоколах засідання комісії серед присутніх був зазначений позивач, але жодного підпису про його присутність протоколи не містять, відсутній також підпис позивача про ознайомлення із матеріалами розслідування. Голова комісії [PERSON] при допиті в судовому засіданні надав пояснення що комісія запрошувала лише дружину померлого [PERSON] і акт розслідування видавався саме їй. Немає жодного підпису в протоколах комісії про прийняття участі позивачем в засіданнях комісії та про отримання Акту розслідування. Матір позивача (дружина померлого) [PERSON] в судовому засіданні при допиті як свідок повідомила що вона акт сину не давала для ознайомлення, взагалі не хотіла на цю тему розслідування нічого розказувати дітям, вона довгий час не могла змиритися із утратою чоловіка, постійно оплакувала його і майже ні з ким не спілкувалася про обставини загибелі його для збереження нервів та свого емоційного стану а також психоемоційного стану своїх дітей. Отже, суд дійшов до висновку, що позивач ознайомився з Актом розслідування нещасного випадку лише в 2021 році, коли в його інтересах адвокат ознайомився з матеріалами кримінального провадження №12013120050000281 за ч.2 ст.286 КК України в Головному управлінні Національної поліції в Кіровоградській області, з цього часу у позивача і розпочався строк позовної давності. При вирішенні даного питання важливим є тривалий період часу, протягом якого позивач не знав про проведення розслідування, про свій статус та права, які передбачені нормативними актами, що регулюють розслідування нещасних випадків на виробництві, у зв`язку з цим строки позовної давності необхідно рахувати з моменту коли позивач звернувся за юридичною допомогою щодо правомірності процедури розслідування нещасного випадку. Суд, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, прийшов до висновку, що в акті розслідування групового нещасного випадку містяться протиріччя не відповідність обставинам справи, оскільки викладених в акті доказів не достатньо, щоб довести зв`язок між причинами смерті [PERSON] та загальним хронічним захворюванням. Визначаючи момент смерті [PERSON] , висновки комісії були побудовані на припущення, а не на фактах. Під час дослідження доказів, а саме протоколу огляду місця події (арк. 30 матеріалів спец. розслідування) де зазначено про те, що маються паралельні сліди кочення шин коліс УАЗ, але транспортно-трасологічна експертиза по факту зіткнення як було встановлено судом під час розгляду справи, не призначалась та не проводилась для визначення даних слідів, а також для визначення механізму зіткнення автотранспортних засобів при ДТП, рівень швидкості автомобілів при зіткненні та динаміку подій ДТП. Висновки комісії про те, що [PERSON] не здійснював гальмування та не вживав інших можливих заходів по безпечному керуванню автомобіля, так як помер до зіткнення, не обґрунтовані висновками експертизи або іншими належними доказами, а отже ґрунтуються на припущеннях. Крім того, протоколом огляду транспортного засобу УАЗ-3909ВПАХ6, зафіксовані пошкодження рульового управління, причиною зазначено - ДТП, а причини пошкодження гальмівного управління не зазначено, що також є важливою обставиною для встановлення причини нещасного випадку. В матеріалах розслідування, зокрема в акті не відображено інформацію про вік автомобіля, його постійну експлуатацією в умовах кар`єру, інформацію чи могли мати місце технічні несправності, що мало бути встановлено комісією, адже нещасний випадок полягав у зіткненні двох транспортних засобів. Акт не містить інформації щодо виробничих чи шкідливих факторів в настанні нещасного випадку, що унеможливлює врахування при формуванні висновків врахування всіх факторів. У висновку СМЕ зазначено що порушення кровообігу головного мозку могла спровокувати висока температура середовища. Проте членами комісії взагалі не були досліджені умови праці і виробничого середовища, кількісні і якісні характеристики небезпечних, шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, які могли вплинули на захворювання [PERSON] , якщо такі захворювання дійсно були у постраждалого. Судом було встановлено, що в Акті Н-5 на арк.9, 11 зазначено, що вичерпні та остаточні причини нещасного випадку, а також особи, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку, будуть встановлені після завершення кримінального розслідування з обов`язковим використанням матеріалів органів розслідування. Однак, жодних остаточних висновків по причинам нещасного випадку так і не було здійснено, не було і враховано висновків при розслідуванні органами поліції, так як жодних документів з кримінального провадження долучено не було. Акт Н-5 було підписано 12.08.2013 р., затверджено 15.08.2013 р., а кримінальне провадження закрито постановою від 30.08.2013 р. і після цього жодних дій комісія вже не здійснювала для встановлення остаточного висновку. Комісія при складанні оспорюваного Акту, обґрунтовуючи причину смерті [PERSON] , посилалася лише на висновок судово-медичної експертизи, яка була проведена в кримінальному провадженні. Проте, в повноваження судово-медичного експерта не входить надання оцінки наявності причинно-наслідкового зв`язку між виробничими факторами та смертю потерпілої особи, оскільки це входить до дискреційних повноважень компетентного органу, який розслідує нещасний випадок, а у разі оскарження такого висновку оцінка надається судом. Тому, експерт не мав повноважень встановити вплив виробничого фактору на захворювання [PERSON] , яке спричинило смерть [PERSON] . Для визначення причин смерті [PERSON] була проведена судово-медична експертиза (розпочата 03.06.2013 р. закінчена 02.07.2013 р), про що лікарем судово-медичним експертом Шальнєвим О.В. Олександрійського відділення КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» був складений Висновок експерта № 195, в якому зазначена причина смерті водія [PERSON] в результаті гострої ішемії головного мозку в наслідок атеросклерозу судин головного мозку. Згідно Висновку у [PERSON] наступила раптова смерть від викликаного загальним захворюванням гострого порушення кровообігу головного мозку, як наслідок атеросклерозу судин головного мозку з явищами фіброзу та дистрофії нейронів за ішемічним типом. Як зазначено у Висновку експерта до даних підсумків експерт прийшов на підставі висновків судово-медичної гістологічної експертизи № 941-42 від 12.06.2013 р. (судово-медичний експерт Маєвська Т.П.) та на підставі висновку судово-медичної токсикологічної експертизи № 2059 від 14.06.2013 р. (судово-медичний експерт Пономарьова А.І.) Документами на підставі яких була встановлена причина смерті [PERSON] була судово-медична гістологічна експертиза, але результати, опис та висновок даного гістологічного дослідження відсутня в матеріалах розслідування нещасного випадку, в матеріалах кримінального провадження та в матеріалах судової справи. Після витребування судом даної експертизи в Кіровоградському обласному бюро СМЕ, установою була надіслана відповідь про неможливість надання висновку експертизи, через пожежу, що сталась у вересні 2020 року при якій був знищені дані документи. Отже, на сьогоднішній день суду неможливо перевірити та переконатись в наявності висновків експертиз, на чому вони ґрунтувались і по яким ознакам, описам та причинам був встановлений саме такий діагноз та причини смерті. Крім того, судом було встановлено, що у висновку СМЕ судово-медичний експерт роз`яснює, що не може категорично судити про наявність чи відсутність будь-яких захворювань серця та серцевих судин, оскільки на момент проведення судово-медичної експертизи серце [PERSON] доставлено не було. В ході допиту експерта, судово-медичний експерт Олександрійського міжрайонного відділення Кіровоградського обласного бюро судово-медичної експертизи [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що при наявності всіх органів (а саме серце) при дослідженні, експерти могли прийти до інших висновків ніж ті, що зазначені у висновку. Експерт зазначив в судовому засіданні, що людина при такому діагнозі не помирає раптово за декілька секунд, для цього необхідний певний проміжок часу між погіршенням здоров`я, запамороченням, втратою свідомості та зупинкою серця і біологічною смертю, що складає не менше 15-20 хвилин. Однак згідно показів свідка [PERSON] та матеріалів справи судом було встановлено, що між активними діями водія [PERSON] при здійсненні повороту автомобіля з головної дороги на площадку неробочого сектору №1 перевантажувального пункту і до зіткнення з самоскидом БелАЗ пройшло всього декілька секунд. Частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК\~України. На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів на спростування викладених обставин та відповідачі в суді не заявляли суду про неналежність або ж недопустимість наданих позивачем доказів та підстави ставити під сумнів покази свідків. За вказаних обставин, враховуючи встановлення судом під час розгляду справи значної кількості невідповідностей у акті розслідування групового нещасного випадку, а також враховуючи, що членами комісії взагалі не були досліджені умови праці і виробничого середовища, кількісні і якісні характеристики небезпечних, шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, які можливо вплинули на захворювання батька позивача, неповноту СМЕ, відсутність належних доказів причин смерті [PERSON] , суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині скасування Акту проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 02 червня 2013 року о 12 годині 00 хвилин в Петрівському кар`єрі публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» за формою Н-5 від 15.08.2013 року у частині щодо дослідження обставин та причин нещасного випадку стосовно потерпілого [PERSON] , а також визнання нещасного випадку, що стався 02 червня 2013 року о 12 годині 00 хвилин в Петрівському кар`єрі публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» у частині, що стосується потерпілого [PERSON] таким, що пов`язаний з виробництвом. Фактично всі доводи, викладені в запереченнях, не можуть бути взяті до уваги судом , оскільки вони фактично зводяться до незгоди з позовними вимогами. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). При розподілі судових витрат суд керується ст.141 ЦПК України та судовий збір покладає на відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимог, а само по 908,00 грн, з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved