Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя. В позовній заяві та заяві, поданій на виконання вимог ухвали суду від 27.10.2020 про залишення позову без руху, викладено наступну позицію. 28.07.2017 сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області. Під час спільного проживання у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Із відповідачем вони познайомилися 28.07.2013, а з вересня 2016 року почали проживати фактично однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мали спільний бюджет, вели спільне господарство. На той час між ними були добрі відносини та взаємопорозуміння. Однак, після реєстрації шлюбу та народження дитини відносини між ними поступово почали погіршуватися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У вересні 2020 року вона звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу та стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини. Наприкінці 2016 року вони за спільні кошти придбали земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,095 га, кадастровий номер 0520680500:01:007:0043, що на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області. Правовстановлюючі документи на цю земельну ділянку знаходяться у відповідача. Після придбання земельної ділянки ними розпочато будівництво житлового будинку, яке було завершено в 2019 році. 09.11.2019 дачний будинок літ. «А», загальною площею 155,5 кв.м було прийнято в експлуатацію. 11.10.2019 рішенням виконавчого комітету Бохоницької сільської ради вказаному будинку було присвоєно адресу: масив « [ADDRESS] . На той час їх із відповідачем відносини стали погіршуватися, тому бажаючи зберегти сім`ю і не передбачаючи, що в майбутньому сімейне життя не складеться, а шлюб буде розірвано, право власності на будинок, 03.01.2020 було зареєстровано на ім`я відповідача. Нещодавно відповідач повідомив їй, що вказане спільне майно належить лише йому та він має намір його відчужити. Придбання земельної ділянки та будівництво будинку здійснювалося за їх спільні кошти, проте у них із відповідачем виник спір щодо спільного майна подружжя, тому вона вимушена звернутися із даним позовом до суду. На підставі вищевикладеного просить: встановити факт проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2016 року по 28.07.2017; визнати дачний будинок літ. «А», загальною площею 155,5 кв.м та земельну ділянку, площею 0,095 га, кадастровий номер 0520680500:01:007:0043, що знаходяться за адресою: масив « [ADDRESS] об`єктами спільної сумісної власності подружжя; поділити спільне сумісне майно подружжя: дачний будинок літ. «А», загальною площею 155,5 кв.м та земельну ділянку, площею 0,095 га, кадастровий номер 0520680500:01:007:0043, що знаходяться за адресою: масив « [ADDRESS] та визнати право власності за нею та відповідачем на вказане нерухоме майно по 1/2 частці за кожним (а.с. 3-4, 28). Відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву (а.с. 45-47), в якому викладено наступну позицію. Позовні вимоги він визнає частково в частині визнання майна спільною сумісною власністю, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: масив « [ADDRESS] , з визнанням права на 1/2 ідеальних часток даного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за [PERSON] та [PERSON] з реальним розподілом даного будинку, який рішенням №12 виконавчого комітету Бохоницької сільської ради від 20.02.2020 переведений з дачного будинку у житловий. При цьому зазначає наступне. Будівництво дачного садового будинку почалося після реєстрації шлюбу між ним та позивачкою. Підготовкою всієї документації щодо будівництва будинку та введенням його в експлуатацію займався він. Позивачка до цього жодних зусиль не доклала. Ним особисто закуплялися всі будівельні матеріали, здійснювалося їх постачання та контроль за ходом будівництва будинку. Він особисто приймав трудову участь у будівництві, а позивачка такої участі не приймала. Практично більшу частину особистих грошових коштів у будівництво було вкладено ним та його батьками. Батько позивачки, якщо й допомагав в догляді за земельною ділянкою, то він йому за це оплачував. Ним не визнаються вимоги позивачки про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання спірної земельної ділянки об`єктом спільної сумісної власності з тих підстав, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки, 29.12.2016, він за свої особисті кошти придбав вказану земельну ділянку. Придбання земельної ділянки він планував ще заздалегідь до знайомства із позивачкою. Жодних особистих коштів позивачка у придбання даної земельної ділянки не надавала і не могла надати, оскільки у неї не було на той час доходів від трудової діяльності на купівлю такої вартості земельної ділянки. Жодних коштів, які б були використані з існування, так званого позивачкою спільного бюджету, не вкладалося, оскільки не існувало жодного спільного бюджету у них із позивачкою за час їх періодичних зустрічей протягом 2013-2016 років, як дівчини та хлопця. Жодних коштів на витрати позивачці він не надавав. У нього був свій особистий бюджет із заощаджень за рахунок його праці, оскільки на час придбання земельної ділянки він працював біля восьми років. До і на час придбання земельної ділянки, він працював заступником директора ТОВ «Сітка-Захід», маючи відповідну заробітну платню й отримував премії. Позивачка стала працювати лише після реєстрації їх шлюбу у липні 2017 року також у ТОВ «Сітка-Захід». Особистий бюджет позивачки - це була її стипендія, з якої частину коштів вона надавала матері на оплату житлово-комунальних послуг за квартиру, оскільки там було її постійне місце проживання. За час їх періодичних зустрічей до реєстрації шлюбу, як чоловік, він не дозволяв аби позивачка зі своєї стипендії щось йому купувала. Протягом 2013-216 років він змінив для проживання за договором оренди три квартири у м. Вінниці, і лише у третій орендованій квартирі позивачка періодично приходила до нього. В це час вони були разом, однак це було лише протягом шести місяців. Після реєстрації шлюбу вони із позивачкою стали проживати в квартирі її матері. Жодного спільного бюджету у них не було, як і не було спільного господарства, а також не було необхідності та умов, щоб його вести. За таких обставин, придбана ним земельна ділянка, яка придбана ним 29.12.2016 за власні кошти, не є і не може бути об`єктом спільної сумісної власності, оскільки не набута ним та позивачкою за час спільного проживання, а тому просить в цій частині позову відмовити. Також заперечив щодо стягнення із нього судових витрат. Позивачкою [PERSON] подано відповідь на відзив (а.с. 73-75), в якому викладено наступну позицію. Відносини між чоловіком та жінкою можна називати «фактичним шлюбом», якщо виконуються всі наступні умови: вони проживають на одній території, ведуть спільне господарство, не реєструють свої відносини в органах державної влади. Як вказано в позовній заяві, з вересня 2016 року вони із відповідачем почали проживати фактично однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в квартирі [ADDRESS] . Ведення спільного господарства, це виконання взаємних прав та обов`язків, наявність спільного бюджету. Оскільки, між ними були наявні відносини, притаманні подружжю, нею в квартиру, де проживав відповідач, були перевезені її особисті речі, які відповідач особисто допомагав перевозити. З того часу вони стали вести спільний бюджет, купувати майно для спільного користування, разом брали участь у витратах на утримання житла. Отже, якщо їх із відповідачем на той час пов`язував спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків, це і є ознакою фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою, факт проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Враховуючи, що на момент придбання спірної земельної ділянки вони із відповідачем проживали разом і їх метою було власне житло, дана земельна ділянка була придбана внаслідок спільної праці (спільною працею слід вважати спільні або індивідуальні трудові зусилля, внаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету). У відзиві відповідач вказує, що нею на придбання земельної ділянки не надавалося коштів, але сам лише факт працевлаштування відповідача не може бути доказом придбання земельної ділянки за його особисті кошти. На підставі викладеного просить позов задоволити в повному обсязі. Ухвалою суду від 27.10.2020 позов [PERSON] залишено без руху, визначено недоліки позовної заяви, порядок та строк їх усунення (а.с. 21). Ухвалою суду від 19.11.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 29). Ухвалою суду від 11.05.2021 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с. 85). Ухвалою суду від 21.07.2021 задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] - адвоката Клімішиної О.М. про витребування доказів; витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Ковальової В.М. (м. Вінниця, вул. Гоголя, 1/1) матеріали нотаріальної справи за Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 29.12.2016, призначенням - для індивідуального садівництва, площею 0,095 га, кадастровий номер 0520680500:01:007:0043, покупцем за яким є [PERSON] , та документи на підставі яких посвідчувався даний договір купівлі-продажу (а.с. 103). Ухвалою суду від 11.08.2022 задоволено клопотання відповідача [PERSON] про визнання явки в судове засідання позивачки [PERSON] обов`язковою; визнано явку позивачки [PERSON] в судове засідання обов`язковою; судове засідання відкладено (а.с 145). Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Клімішина О.М. у судове засідання для розгляду справи по суті не з`явилися, представником позивачки подано до суду заяву, в якій вона просила справу розглянути у її відсутність та відсутність позивачки [PERSON] , яка через запроваджений в державі воєнний стан не має можливості з"явитися в судове засідання, позовні вимоги просила задоволити в повному обсязі (а.с. 206). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність. Додатково зазначив, що позивачкою не доведено її причетність до спірної земельної ділянки, яку він придбав за власні кошти, а тому позовні вимоги визнає частково в частині поділу будинку, який було побудовано та введено в експлуатації в період їх перебування в зареєстрованому шлюбу, а тому позивачка має право на 1/2 частину даного майна (а.с. 208). Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved