Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Позивач \~ Полтавський\~обласний центр\~зайнятості 28.12.2022\~ \~звернувся в\~Київський районний\~суд м.\~Полтави з\~позовом до\~відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач [PERSON] з 23.08.2012 зареєструвалася в Полтавській міськрайонній філії Полтавського обласного центру зайнятості як шукаюча роботу, з 23.08.2012 їй було надано статус безробітного та з 23.08.2012 призначено виплату допомоги по безробіттю. Позивач вказував, що з 20.05.2013 було припинено реєстрацію [PERSON] як безробітної за її заявою, але в подальшому відповідач зверталася до позивача та їй було надано статус безробітного з 04.10.2017 по 08.10.2018 і з 20.11.2020 по 08.12.2020. Позивач зазнав, що в результаті проведеного розслідування було з`ясовано, що відповідач [PERSON] з 21.02.2013 є дистриб`ютором компанії ТОВ «Гербалайф Україна», про що не повідомляла фахівців філії. Зазначав, що на обліку як безробітна [PERSON] перебувала з 23.08.2012 по 19.05.2013, з 04.10.2017 по 07.10.2018 та з 20.11.2020 по 07.12.2020, за час з 21.02.2013 отримала допомогу по безробіттю в розмірі 12567,29 грн., які в добровільному порядку не повернула. В поданій до суду позовній заві позивач просив стягнути з [PERSON] на користь Полтавського обласного центру зайнятості грошові кошти в розмірі 12567,29 грн та понесені судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26.01.2023 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження. Відповідачем [PERSON] 07.03.2023 подано до суду заяву, в якій просила суд застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності до позовних вимог за період з 21.02.2013 по 19.05.2013, в задоволенні решти позовних вимог просила відмовити за безпідставністю. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник відповідача в задоволенні позовних вимог просив суд відмовити. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено відповідач [PERSON] зареєструвалася в Полтавському міському центрі зайнятості, як шукаюча роботу з 23.08.2012, відповідно до статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» з 23.08.2012 їй було надано статус безробітного, а з 23.08.2012 призначено виплату допомоги по безробіттю. З 20.05.2013 було припинено реєстрацію [PERSON] як безробітної у зв`язку із заявою про відмову від послуг служби зайнятості. Також встановлено, що під час реєстрації в заяві про надання (поновлення) статусу безробітного від 23.08.2012 [PERSON] зазначила, що не має постійного або тимчасового заробітку, в т.ч. за договорами цивільно - правового характеру. Також у даній заяві відповідач зазначила, що з пам`яткою про права та обов`язки ознайомлена. Матеріалами справи встановлено, що за даний період перебування на обліку в службі зайнятості [PERSON] отримала допомогу по безробіттю в розмірі 8030,02 грн. Встановлено, що вдруге [PERSON] звернулася до Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості 04.10.2017, з 04.10.2017 їй надано статус безробітного, з 11.10.2017 призначено виплату допомоги по безробіттю, а з 08.10.2018 було припинено реєстрацію як безробітної у зв`язку з заявою. За період з 04.10.2017 по 08.10.2018 [PERSON] отримала допомогу в розмірі 6176,47 грн. Втретє [PERSON] звернулася до служби зайнятості 20.11.2020, з цієї дати їй було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю. З 08.12.2020 припинено реєстрацію [PERSON] як безробітної у зв`язку із заявою про зняття з реєстрації як безробітної, за період з 20.11.2020 по 08.12.2020 допомогу по безробіттю [PERSON] не отримувала. Як встановлено судом, в момент реєстрації в заяві про надання (поновлення) статусу безробітного [PERSON] кожного разу зазначала під особистий підпис що не відноситься до зайнятого населення відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Також [PERSON] зазначала, що з правами і обов`язками безробітного ознайомлена та несе відповідальність за достовірність поданих даних та проінформована про цивільно-правову та кримінальну відповідальність за подачу завідомо недостовірних даних чи умисне неповідомлення відомостей. Також дослідженими в справі доказами встановлено та не оспорюється відповідачем, що [PERSON] в період з 21.02.2013 була дистриб`ютором компанії ТОВ «Гербалайф Україна». Статтею 1 Закону України «Про зайнятість населення передбачено, що безробітний це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Статтею 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що статусу зареєстрованого безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема за віком, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Статтею 44 Закону України «Про зайнятість населення передбачено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] , звертаючись до позивача з заявою про надання їй статусу безробітного, в поданій заяві засвідчила, що не відноситься до зайнятого населення, через відсутність роботи не має заробітку. В подальшому відповідач також не повідомила про ту обставину, що згідно з договором від 21.02.2013 стала дистриб`ютором компанії ТОВ «Гербалайф Україна». Частиною 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Встановивши дані обставини, приймаючи до увагу те, що відповідач, будучи на обліку в центрі та звертаючись в подальшому до позивача з заявою про надання статусу безробітного, не повідомила про перебування в цивільно-правових відносинах з ТОВ «Гербалайф Україна», суд приходить до висновку, що має місце зловживання [PERSON] своїми обов`язками, тому відповідно до положень ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого їй забезпечення підлягає стягненню. За період з 21.02.2013 по 19.05.2013, з 04.10.2017 по 07.10.2018 [PERSON] отримала допомогу по безробіттю на загальну суму 12 567, 29 грн. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Полтавського обласного центру зайнятості підлягають задоволенню в повному обсязі, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума грошових коштів в розмірі 12567,29 грн. Щодо посилань відповідача на пропуск позивачем строків позовної даності суд приймає до уваги таке. За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У ст. 261 ЦК України закріплено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як встановлено судом, відповідач не повідомила позивача про перебування в цивільно-правових відносинах як про обставину, яка впливала на надання їх послуг. Лист ТОВ «Гербалайф Україна» з повідомленням здійснення відповідачем відповідної діяльності надійшов до позивача 05.10.2021 (а.с. 26), тому суд приходить до висновку, що позивачем не було пропущено строки позовної давності. Також статтею 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення", адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується. У зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача \~ відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481 грн.

Outcome: approved