Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

31 січня 2023 року [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Хмельницької міської ради, зазначивши третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради, про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги аргументовано тим, що 02.08.2022 року постановою головного спеціаліста-інспектора з паркування Управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради Остапішина І.І., [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21.11.2022 року у задоволенні позову [PERSON] до Управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради про визнання протиправною та скасування вказаної постанови відмовлено. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено повністю, постанову про адміністративне правопорушення та рішення Хмельницького міськрайонного суду скасовано, а провадження по справі закрито. А тому, представник позивача зазначає, що в результаті таких дій, [PERSON] перебував під слідством 5 місяців і 17 днів, що спричинило йому моральну шкоду. Тому, просить стягнути з Хмельницької міської ради на користь позивача моральну шкоду у розмірі 37 000 грн. Ухвалою суду від 03.02.2023 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального провадження. 02 березня 2023 року до суду надійшли пояснення третьої особи на стороні відповідача Управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради, в якій представник третьої особи заперечив повністю проти задоволення позовних вимог у зв`язку із недостатнім аргументуванням. 06 березня 2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві представник відповідача заперечив проти задоволення заяви. В аргументування заперечення представник відповідача зазначив, що Хмельницька міська рада не є належним відповідачем по даній справі, оскільки постанову про адміністративне правопорушення складено інспектором Управління транспорту і зв`язку Хмельницької міської ради, яке є відокремленим структурним підрозділом та окремою юридичною особою та є належним відповідачем по даній справі. Окрім того, представником відповідача зазначено, що в даній ситуації позивачем не доведений причинено-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача та настанням моральної шкоди, до того ж, самий розмір моральної шкоди, та в чому вона конкретно полягала не аргументовано позивачем належним чином. Ухвалою суду від 07 березня 2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити, додаткових клопотань представником позивача заявлено не було. Представниця відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила в задоволені позову відмовити. Додаткових клопотань представницею відповідача заявлено не було. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління транспорту і зв`язку Хмельницької міської ради, в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.08.2022 року постановою серії РАП № 707384661 головного спеціаліста-інспектора з паркування Управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради Остапішина І.І., [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.11.2022 року по справі № 686/20335/22 у задоволенні позову [PERSON] до Управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовлено. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2023 року по справі № 686/20335/22 апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.11.2022 року по справі № 686/20335/22 задоволено повністю, постанову про адміністративне правопорушення серії РАП № 707384661 та рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.11.2022 року скасовано, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку із недоведеністю вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні. З огляду на це, звертаючись до суду з позовом в інтересах [PERSON] , [PERSON] зазначає, що підставою для відшкодування моральної шкоди є, зокрема, незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності та закриття справи про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Завдану моральну шкоду позивач обґрунтовує спричиненими моральними стражданнями, які полягали в порушенні його звичних життєвих зв`язків, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя, захисту від обвинувачень, оспорювання постанови, а також необхідності витрачати свій час на ходіння по судах та доводити свою невинуватість у скоєному. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У статтях 55, 56 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відтак, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Зазначений висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18); від 08 липня 2020 року у справі № 612/808/18 (провадження № 61-15537св19); від 14 липня 2020 року у справі № 686/23977/18 (провадження 61-17715св19); від 19 серпня 2020 року у справі № 639/6295/16-ц (провадження № 61-36683св18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено, що позивачем подано позов до неналежного відповідача. Так, у позовній заяві [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , відповідачем визначив Хмельницьку міську раду. Проте, суд зауважує, що діючим законодавством України, а саме положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування» (ст.ст. 25, 26) визначено чіткі межі компетенції міських рад та, відповідно, із положень чинного законодавства не вбачається можливим покладання відповідальності та, як наслідок, обов`язку відшкодування моральної шкоди саме на Хмельницьку міську раду. В той же час, судом встановлено, що Управління транспорту і зв`язку Хмельницької міської ради є самостійним структурним підрозділом Хмельницької міської ради та входить в систему місцевого самоврядування у відповідності до положень Закону України «Про місцеве самоврядування». Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 вказаного Закону система місцевого самоврядування включає територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Згідно ч. 1 ст. 11 Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Також, як передбачається ст. 16 вказаного Закону органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону Таким чином, Управління транспорту і зв`язку Хмельницької міської ради є органом місцевого самоврядування, державним управлінням загального характеру та, відповідно, окремою юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку у Єдиному державному реєстрі із реєстровим номером 26572159, із самостійним балансом, розрахунковим рахунком в банківських установах та органах Державного казначейства, а також має власну печатку із зображенням Державного Гербу України зі своїм найменуванням, має власні штампи, бланки та інші реквізити. Тобто, Управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради наділено всіма ознаками юридичної особи, включно із здатністю бути позивачем або відповідачем у суді, а також здатністю нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання взятих на себе обов`язків або відшкодовувати заподіяну шкоду іншим особам, що дозволяє вирізнити його, як самостійного суб`єкта правовідносин із усіма належними правами та обов`язками. Розмежовуючи компетенцію між Хмельницькою міською радою та Управлінням транспорту і зв`язку Хмельницької міської ради слід зазначити, що відповідно до п. 2.2.16 Положення про управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради від 21.04.2021 року, саме до компетенції Управління входить здійснення контролю за правилами зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів на території Хмельницької міської територіальної громади. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом положень ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Водночас позивач всупереч вимогам ч. 1-3 ст. 51 ЦПК України своїм процесуальним правом на внесення клопотання про заміну первісних відповідачів належними відповідачами, або залучення у справі як співвідповідачів, не скористався, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії. Тому, з урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Суд зауважує, що на виконання вимог ч. 5 ст. 12, ст. 51, ст. 197 ЦПК, з метою реалізації своїх прав позивачем, судом під час розгляду справи було роз`яснено представнику позивача його права, в тому числі право на заміну належного відповідача, а також, наслідки невчинення таких дій. Однак, представник позивач жодних клопотань, заяв, таких як про заміну неналежного відповідача, про вступ у справу інших осіб, залучення співвідповідачів, уточнення позовних вимог, а також щодо інших питань, передбачених ст. 197 ЦПК України, не заявив. На неодноразові питання суду зазначав, що заяв та клопотань немає, скористатись своїм правом на заміну неналежного відповідача належним чи залучити співвідповідача не бажає. Зважаючи на викладене, та в зв`язку з поданням позивачем позовної заяви до Хмельницької міської ради, яка є неналежним відповідачем у даній справі, а суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову. Таким чином,

Outcome: dismissed