Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

20.09.2022 року до суду звернулася позивач, [PERSON] , з позовом про визначення способу участі у вихованні дитини до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: орган питань опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради 29.09.2022 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 30.09.2022 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 27.10.2022 року . 27.10.2022 року відповідачем надані письмові пояснення. 27.10.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 29.11 2022 року за клопотанням відповідача. 29.11.2022 року справа не розглядалась в зв`язку з перебуванням судді у відпустці. В зв`язку з перерозподілом справи справа призначена до розгляду на 23.01.2023 року. 23.01.2023 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 16.02.2022 року в зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання. 16.02.2023 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 30.03.2023 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 30.03.2023 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить: визначити відповідачеві способи участі у спілкуванні та вихованні дитини - [PERSON] , [INFO] , шляхом систематичних побачень з нею кожного тижня, з понеділка по п`ятницю з 08:00 години до 17:00 години у відсутності матері, забираючи дитину з місця проживання та повертаючи за цією адресою. Стягнути із відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 26 серпня 2017 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 78. В період шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження, вони записані батьками дитини. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2018 року шлюб між ними розірваний. Після розірвання шлюбу їхня спільна з відповідачем донька - [PERSON] , [INFO] залишилась проживати з нею. Вона працює на посаді старшого державного інспектора Верхньодніпровської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з 05 січня 2021 року по теперішній час, повний робочий день з 08:00 години до 17:00 години з понеділка по четвер, а в п`ятницю з 08:00 години до 15:45 години.. З введенням воєнного стану в країні, з кінця лютого 2022 року і по сьогодні дитячі садочки не працюють. Це створює ряд труднощів, оскільки залишити малолітню дитину немає з ким. Їх донька активна дівчина, непосидюча. Бабусі 71 рік, тому бабуся не може належним чином доглянути дитину. З травня по червень 2022 року вона з відповідачем не може знайти компроміс у вирішенні питання спільної участі у вихованні доньки. З цього приводу в них весь час виникають суперечки та розбіжності. Відповідач не бажає забирати доньку у визначені нею дні та години, хоч сам не працює та має достатньо вільного часу. В свою чергу вона є працюючою і не може кожного дня забирати малолітню дитину на роботу з собою. Звільнитись з роботи вона також не може, оскільки тоді буде позбавлена можливості заробляти на прожиття собі і донці. Таким чином вона не має можливості ані віддати дитину до дитячого садочку, бо його немає, ані скористатись послугами няні, оскільки не має на це коштів, бо відповідач сплачує аліменти не повністю. Її заробітної плати не вистачає на покриття всіх затрат. При цьому відповідач ані сплачує аліменти в повному обсязі, ані приймає участі у вихованні дитини. Вона неодноразова телефонувала відповідачеві з проханням взяти дитину до себе у будні, коли вона перебуває на роботі. Однак всі її спроби позитивного результату не надали. Вона вважає, що відповідач, розуміючи свій батьківський обов`язок повинен приймати участь у вихованні дитини, спілкуватись з нею, проявляти про неї батьківську турботу. Однак відповідач не бажає цього робити і не виконує належним чином свої батьківські обов`язки, що й стало підставою звернення до суду. В судому засіданні позивачка і представник позивачки позовні вимоги підтримали за підставами, викладений в позовній заяві, також позивачка пояснила, що батько не працює, досить часто проводить дозвілля в центрі міста, відпочиває на лавочці. Але доньку не бажає брати, спілкуватись з нею та займатись її вихованням, в той час, коли вона перебуває на роботі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату. Час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом доставлення СМС-повідомлення. Згідно наданих письмових пояснень посилався на те, що з березня по червень він забирав доньку до себе та виконував всі обов`язки по її догляду . Він проживає один фінансової підтримки не має. Раніше він працював на підприємстві Маст-Буд і регулярно сплачував аліменти та робив подарунки донці. З початком війни він втратив роботу. Він хотів захищати свою Батьківщину, але його признали неприродним за станом здоров`я. На даний час він перебуває в центрі зайнятості та має тимчасові підробітки. Раніше відповідачка не надавала йому можливості спілкуватись із донькою і він звертався з цього питання до органу опіки та піклування. Він пояснював позивачці, що також занятий на підробітках в будні дні, тому може забирати доньку до себе лише на вихідні дні. Заборгованості зі сплати аліментів він немає. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: органу опіки та піклування Верхньодніпровської міської рада в судове засідання не з`явився подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, свідка, заслухавши думку дитини, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2017 року, шлюб між сторонами був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 78. В період шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження, сторони записані батьками дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2018 року шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується копією рішення суду. Після розірвання шлюбу донька сторін - [PERSON] , [INFO] залишилась проживати з позивачкою, що сторонами не заперечується. Позивачка посилається на те, що вона працює на посаді старшого державного інспектора Верхньодніпровської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з 05 січня 2021 року по теперішній час, повний робочий день з 08:00 години до 17:00 години з понеділка по четвер, а в п`ятницю з 08:00 години до 15:45 години, що підтверджується довідкою з місця роботи. З введенням воєнного стану в країні, з кінця лютого 2022 року і по даний час дитячі садочки не працюють. Це створює ряд труднощів, оскільки позивачці залишити малолітню дитину немає з ким. За доводами позивача дівчинка активна, непосидюча. Бабусі 71 рік, тому бабуся не може належним чином доглянути дитину. З травня по червень 2022 року сторони не можуть знайти компроміс у вирішенні питання спільної участі у вихованні доньки. З цього приводу у сторін весь час виникають суперечки та розбіжності. Відповідач не бажає забирати доньку у визначені позивачкою дні та години, хоч сам не працює та має достатньо вільного часу. В свою чергу позивачка є працюючою і не може кожного дня забирати малолітню дитину на роботу з собою. Звільнитись з роботи вона також не може, оскільки тоді буде позбавлена можливості заробляти на прожиття собі і донці. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150,180 СК України - батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно до ч.1, 2 ст. 155 СК України - здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асасамблеєю ООН 20.11.1959 року - Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Принципом 6 цієї ж декларації передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції з прав дитини, схваленою резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року) Конвенцію ратифіковано Постановою ВР України № 789-XII від 27.02.91\ - В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В спорі, що виник між сторонами, саме батько, який проживає окремо від доньки, ухиляється від участі у спілкуванні з донькою та у її вихованні. В свою чергу, позивачка, яка проживає з дитиною наполягає на тому, щоб батько приймав участь у спілкуванні та вихованні доньки, забирав її до себе, коли мати перебуває на роботі. Судом не встановлено будь-яких перешкод, за яких батько не може спілкуватись із донькою та приймати участь у її вихованні. При цьому відповідач сам не заперечує, що на даний час він постійної роботи не має, а позивачка, мати дитини, має постійну роботу та працює повний робочий тиждень. Тому батько має можливість брати дитину до себе у будні дні та займатись її вихованням. Також судом встановлено, що питання встановлення способу участі відповідача у спілкуванні та вихованні доньки розглядалось відділом з гуманітарних питань Верхньодніпровської міської ради 14.11.2022 року. Згідно висновку № 1236 визначено за доцільне визначити спосіб участі батька - [PERSON] у спілкуванні з донькою - [PERSON] , [INFO] , два будь-які будні дні на тиждень з понеділка по п`ятницю за попереднім погодженням з матір`ю та один день у вихідний з 08:00 години до 17:00 години. Відповідно до ч.1, 2 ст. 159 СК України - якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч.4, 5, 6 ст. 19 СК України - При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При визначенні днів та часу участі батька у спілкуванні із дитиною, суд враховує, що відповідач, батько дитини, на даний час не працює, тому має більше можливості здійснювати догляд за дитиною та приймати участь у її вихованні у будні дні. Але суд погоджується із доводами відповідача про те, що він також повинен заробляти собі на прожиття, тому визначити спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною протягом всього тижня у робочі дні, протягом робочого часу, суд вважає недоцільним. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визначення способу та графіку участі зустрічей батька з донькою підлягають частковому задоволенню та вважає за можливе визначити [PERSON] , спосіб його участі у спілкуванні та вихованні доньки - [PERSON] , [INFO] шляхом систематичних побачень щотижня, кожного понеділка і середи з 08-00 години до 17-00 години, та п`ятниці з 08-00 години до 16-00 години, з можливістю зміни дня та часу побачень за спільною домовленістю між [PERSON] , і [PERSON] . Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що судом ухвалюється рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути із відповідача на користь позивача на відшкодування понесених судових витрат 496.20 грн., в іншій частині печені судові витрати покласти на позивача.

Outcome: partial