Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

22.10.2021 року до суду звернулася позивач [PERSON] , представник позивача, адвокат Федорець Є.Є., з позовом про позбавлення батьківських прав до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування в особі адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради.. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2021 року позовна заява залишена без руху в зв`язку з виявленими недоліками та позивачці наданий строк для їх усунення. 03.11.2021 року позивачкою усуненні виявлені судом недоліки. 19.11.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи 19.11.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 02.02.2022 року. 02.02.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 14.03.2022 року в зв`язку з неявкою відповідача. 14.03.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 25.05.2022 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи. 25.05.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 18.07.2022 року за клопотанням представника позивача. 18.07.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 05.10.2022 року за клопотанням представника позивача 27.09.2022 року від третьої особи надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та к лопотання про розгляд справи у відсутність її представника. 05.10.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 15.11.2022 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи. 15.11.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 13.12.2022 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи. 13.12.2022 року проведене підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду на 13.12.2022 року. 13.12.2022 року в судовому засіданні оголошена перерва до 23.01.2023 року в зв`язку з необхідністю виклику свідків. 23.01.2023 року розгляд справи відкладений до 15.03.2023 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 15.03.2023 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до його малолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] і сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: сторони, [PERSON] , і [PERSON] ,. перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2008 року. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2013 року шлюб між сторонами розірваний. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] і сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач у справі не приймає жодної у часті у матеріальному утриманні дітей. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2013 року з відповідача на користь позивачки стягненні аліменти на утримання двох дій в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей. З моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів, будучи обізнаним про свій обов`язок щодо участі в матеріальному утриманні дітей відповідач аліменти взагалі не сплачував. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах станом на 16.09.2021 року заборгованість боржника [PERSON] по сплаті аліментів становить 192 547 грн., 32 коп. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2013 року батькові визначений порядок спілкування з дітьми. Проте вказане рішення відповідачем не виконується. З дітьми відповідач не спілкується. Востаннє бачив дітей в 2013 році. Відповідач не займається вихованням дітей, не проявляє турботи, не виконує обов`язків по вихованню та утриманню дітей, не цікавиться взагалі долею дітей. На теперішній час місце перебування відповідача позивачці невідоме. Жодних контактів з нею і дітьми відповідач не підтримує, що й стало підставою звернення із позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повному обсязі, та просив їх задовольнити, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: органу опіки і піклування Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши учасників розгляду справи, думку дитини, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони, [PERSON] , і [PERSON] ,. перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2008 року. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2013 року шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується копією рішення суду. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] і сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтв про народження дітей, в яких батьком дітей записаний відповідач. Позивачка просить позбавити батьківських прав відповідача за тими підставами, що відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріально дітей не утримує. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , і [PERSON] , підтвердили обставини, що відповідач не приймає участі у вихованні дітей. Так свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що він перебуває з [PERSON] , в зареєстрованому шлюбі. Знає позивачку та її дітей більше п`яти років. За весь цей час батько дітей дітьми не цікавився, будь-якого зв`язку з дітьми не підтримував, ніяких подарунків дітям не дарував, зі святами не вітав. Протягом всього цього часу він батька дітей не бачив. Лише два роки тому відповідач телефонував його дружині, був у нетверезому стані та погрожував їй, але дітьми не цікавився. Свідок, [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] , вона працювала протягом семи років в одній клініці. [PERSON] , розведена зі своїм першим чоловіком та має від нього двоє дітей. З [PERSON] вона проживає в одному районі та підтримує дружні стосунки. Вона також має дитину і діти [PERSON] ,. та її дитина дружать. За весь час, що вона знайома із [PERSON] ,. вона ніколи не бачила батька дітей. В розмові з нею діти розповідали, що свого біологічного батька не пам`ятають. Будь-якого зв`язку між батьком і дітьми немає. В свою чергу [PERSON] , проживає з іншим чоловіком, який піклується про її дітей і саме цього чоловіка діти називають батьком. Відповідно до наданих характеристик на дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , встановлено, що діти мають добрі досягнення в навчанні, мати приділяє належну увагу вихованню дітей, підтримує зв`язок з учителями. В сім`ї створені всі умови для навчання, розвитку і відпочинку дітей. Згідно письмових пояснень, наданих дітьми встановлено, що останні не пам`ятаються свого батька, [PERSON] . Батько їх не відвідував, не вітав зі святами, не дарував подарунки та будь-яким чином не спілкувався. Тому діти не заперечують проти позбавлення його батьківських прав. В свою чергу діти тепло відзиваються про [PERSON] , який завжди з ними поруч, підтримує їх у тяжку хвилину, сприяє розвитку їх особистості, та разом з матір`ю забезпечує всім необхідним. Відповідно до висновку адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , по відношенню до його дітей: [PERSON] , [INFO] і сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю, батьком обов`язків по вихованню доньки, а також встановити, що мати , батько ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. З досліджених судом доказів встановлено, що в порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, як встановлено в судовому засіданні відповідач, [PERSON] , ухиляється від виконання цих своїх обов`язків, не бажає займатись вихованням та утриманням своїх малолітніх дітей. оскільки з часу припинення шлюбних відносин між батьками дітей, з дітьми не спілкується, їх вихованням не займається, посильної участі у розвитку дітей не приймає. Хоч при розірванні шлюбу батько і просив визначити йому спосіб участі у спілкуванні і вихованні дітей, і його вимоги були задоволені судом частково. Але батько з дітьми не спілкувався, не відвідував їх, не проводив з дітьми дозвілля, не цікавився успіхами дітей у навчанні, матеріально не утримував,тобто рішення суду не виконував, що підтверджується наданими суду доказами. Крім того батько в жодне із призначених судових засідань не з`явився. незважаючи на те, що судом були використані всі можливості щодо належного сповіщення відповідача про дату час і місце розгляду справи та забезпечення його участі у судових засіданнях. Будь-яких письмових заперечень суду не надав, доказів, які б підтверджували наявність перешкод батькові у прийнятті у часті у вихованні дітей не надав. Дані обставини розцінюються судом як байдуже ставлення батька до долі своїх дітей. Виходячи з вищевикладених обставин, та оцінюючи всі надані суду докази в їх сукупності, думку дітей, суд у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав малолітніх дітей, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітніх дітей, оскільки судом встановлено, що відповідач свідомо та систематично ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо участі у вихованні дітей. Будь-яких перешкод, які б заважали позивачеві виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей, судом не встановлено. Така поведінка батька є свідомою систематичною та протягом значного періоду часу не змінюється. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, - при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки з відповідача вже стягнені аліменти на утримання дітей за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2013 року. дане питання судом не вирішується. Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України - Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Таким чином рішення суду після набрання законної сили необхідно направити Верхньодніпровському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для відома Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп., так як судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved