Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

у листопаді 2021 року Виконавчий комітет Вовчанської міської ради Чугуївського району Харківської області звернувся до Вовчанського районного суду Харківської області в інтересах малолітнього [PERSON] зі вказаним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно його сина [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати. Ухвалою від 08.11.2021 Вовчанський районний суд Харківської області відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання (а.с. 32). 17.01.2022 Вовчанський районний суд Харківської області замінив у справі третю особу - Службу у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради, на належну - Департамент служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради (а.с. 54-55). У листопаді 2022 року з Вовчанського районного суду Харківської області до Машівського районного суду Полтавської області, на виконання ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та розпорядження Голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22, надійшла вказана цивільна справа, 01.12.2022 року Машівський районний суд прийняв справу до свого провадження та призначив підготовче засідання на 09 год.00 хв 03.01.2023 року (а.с.74, 75). 03.01.2023 року Машівський районний суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду (а.с.83). У судове засідання сторони та треті особи не з`явилися вдруге та повторно, повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчать довідки про доставку електронного листа позивачу та третім особам, оголошення на офіційному вебсайті суду про виклик відповідача, оскільки поштове відділення за місцем його проживання за даними АТ «Укрпршта» не працює (а.с.84-92), представник позивача в заяві від 01.02.2022 року до Вовчанського районного суду просить розглядати справу за його відсутності та позовні вимоги підтримав, надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його малолітнього сина (а.с.61-69), відповідач причини неявки не повідомив, клопотань не направив. Суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та представників третіх осіб, дослідивши письмові докази. Судом установлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та актовим записом про народження дитини (а.с. 8, 10). Матір`ю малолітнього [PERSON] є [PERSON] та батьки дитини перебувають в шлюбі (а.с.8,9). 29.01.2020 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , взято на облік дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, з підстави проживання в сім`ї, в якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (а.с.6). За медичними показаннями (висновок від 31.01.2020 року) мати дитини не може самостійно доглядати за дитиною (а.с.12,20). На підставі путівки Департаменту охорони здоров`я Харківської облдержадміністрації від 11.03.2020 року № 02-03-19/15 та рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 25.02.2020 року №90 дитина 18.03.2020 року влаштована до КНП Харківської обласної ради «Обласний будинок дитини №9 Харківської міської ради на повне державне утримання строком на 6 місяців, в послідуючому перебування в дитячому будинку продовжено (а.с.13-16). Відповідно до повідомлення КНП Харківської обласної ради «Обласний будинок дитини №9» від 04.08.2020 року за час знаходження дитини на вихованні у вказаному закладі батько [PERSON] станом здоров`я та розвитком сина цікавився двічі 21.04.2020 року та 30.04.2020 року, до закладу телефонує лише мати, [PERSON] (а.с.17). Згідно з повідомленням Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 24.03.2021 року (а.с.22) батько малолітнього [PERSON] [PERSON] з початку 2021 року по сьогоднішній день до ССД по Московському району не звертався з приводу повернення дитини на виховання та спільне проживання, не телефонував, не цікавився подальшою долею дитини. За поясненнями матері дитини [PERSON] , з 08.03.2021 року вона не проживає зі своїм чоловіком [PERSON] у зв`язку з тим, що він вчиняє відносно неї фізичне насильство, ображає, постійно зловживає алкогольними напоями, не працює (а.с.23,24). Згідно з ч. 2 ст.150\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.\~164\~СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як убачається із висновку органу опіки та піклування Вовчанської міської ради Харківської області від 26.01.2022 року (а.с.62-65), доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно його сина [PERSON] , [INFO] . За висновком органу опіки і піклування в січні 2020 року службою в справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради вживалися заходи щодо вирішення питання про передачу дитини батькові, йому надавалися необхідні консультації, але [PERSON] жодного разу за власною ініціативою не з`явився до служби та на сьогоднішній день забезпечити підготовку документів та створення належних умов для сина не спромігся, а тому батько дитини не тільки ухиляється від виконання батьківських обов`язків а і свідомо не бажає їх виконувати. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За змістом постанови Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 203/3505/19 (провадження № 61-14351св21) відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав. При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Ураховуючи надані по справі докази, суд доходить висновку щодо наявності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його малолітнього сина, так як відповідач не виконує обов`язки по догляду та вихованню сина, не бажає забезпечити необхідні умови для його життя, розвитку та виховання, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а відтак в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини і в такому випадку судом на перше місце ставляться найкращі інтереси дитини. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved