Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що відповідач по справі є колишнім чоловіком. Шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний за рішенням суду. Під час шлюбу у них народилась дитини донька [PERSON] [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.02.2022 року по справі № 725/9163/21 з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення повноліття. Позивачка посилається, на те, що відповідач виконує судове рішення, однак отриманих грошових коштів є недостатньо для нормального і повноцінного утримання дитини. Зазначає, що її матеріальний стан дуже поганий та не забезпечує усіх потреб дитини, яка потребує більших матеріальних затрат. Вказує, що відповідач офіційно працевлаштований, проходить службу у ЗСУ та його матеріальне становище покращилось, а тому він має змогу сплачувати аліменти в більшому розмірі. Посилаючись на ст. 192 СК України позивачка просить суд, змінити розмір аліментів, які стягнуті за рішенням суду, та сягнути з відповідача на її користь на утримання дитини доньки [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі частки від усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.01.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27.02.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначений розгляд справи по суті. Позивачка до початку судового засідання подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.11.2018 року. Від\~шлюбу\~сторони\~мають\~неповнолітню дитину доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджуються копією свідоцтва про народження від 03.08.2011 року актовий запис № 1667. Батьком дитини у свідоцтві зазначений відповідач. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.02.2022 року по справі №725/9163/21 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в твердій грошові сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Дитина проживає разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджується рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.02.2022 року, а також відповідачем не оспорюється. Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Позивачка, як одержувач аліментів, не довела свої вимоги щодо наявності підстав для збільшення розміру аліментів, зокрема те, що на даний час змінився її матеріальний або сімейний стан або відповідача, чи погіршилось або поліпшилось здоров`я когось із них. (Не надано довідки про доходи сторін чи медичні довідки які б свідчили про погіршення здоров`я когось із сторін) Посилання позивача на зростання витрат на утримання дитини як на збільшення розміру аліментів є необґрунтованим та не може свідчити про зміну матеріального або сімейного стану когось із сторін, в свою чергу відноситься до додаткових витрат на дитину. Більше того, протягом судового розгляду [PERSON] не надала суду вищезазначені докази та не скористалась своїм право передбаченим ст. 84 ЦПК України у разі неможливістю самостійного надати такі докази. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року). Згідно з пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, суд дослідивши докази, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, позивачкою (отримувачем аліментів) не доведений факт зміни матеріального становища чи погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін, а тому підстави для зміни розміру аліментів передбачених ст. 192 СК України відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed