Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Рада1» про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди Позов мотивований тим, що ТОВ «Рада1» у відповідь на її звернення від 09.09.2020 року № 0-759021/1, надіслане до КБУ «Контанктий центр м.Києва» щодо неналежного санітарно-технічного стану до сміттєзбірника в будинку по [ADDRESS] , в своєму листі-відповіді № 01-0027 від 29.09.2020 року, спрямованому їй та першому заступнику голови Печерської районної в м.Києві державної адміністрації, повідомило інформацію про те, що ТОВ «Рада1» є управителем будинку [ADDRESS] , та не має фінансової можливості виконати в повному обсязі ремонт східців до сміттєзбірника будинку з причини, зокрема, її заборгованості із оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 8 764 грн. Вважає, що розповсюджена відповідачем інформація щодо існування боргу перед ТОВ «Рада1» за спожиті нею послуги з утримання будинку та прибудинкової території не відповідає дійсності та порушує її честь, гідність та ділову репутацію. Така інформація не є достовірною, оскільки не відповідає дійсності із таких підстав. Так, станом на 29.09.2020 року, так само і на момент подання позову, ТОВ «Рада1» не була і не є управителем будинку [ADDRESS] , оскільки відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку це юридична особа суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Починаючи із 10.06.2018 року на законодавчому рівні не передбачено послуг з утримання будинку і прибудинкових територій та послуг з управління будинком. Натомість є послуга з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до листа Печерської районної в м.Києві державної адміністрації від 14.09.2020 року працівниками відділу контролю за благоустроєм Печерської районної в м.Києві державної адміністрації встановлено, що будинок по [ADDRESS] , знаходиться на обслуговуванні ТОВ «Рада1», при цьому вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається виключного договором. А відповідно до повідомлення голови ОСББ «Ковпака17» від 18.12.2020 року ТОВ «Рада1» не є управителем будинку Ковпака, 17, загальних зборів з цього приводу не проводалось, договору щодо управління будинком не укладалось. Окрім того, відповідно до листа ТОВ «Рада1» на ім`я голови ОСББ «Ковпака17» від 30.06.2020 року ТОВ «Рада1» є виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території будинку Ковпака, 17. Звертає увагу, що законного рішення щодо підтвердження існування у неї договірних відносин з ТОВ «Рада1» та її заборгованості із оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 8 764 грн. перед ТОВ «Рада1» не існує. Із посиланням на положення ст. 277 ЦК України вважає пощирену відповідачем негативною інформацією та недосторівною. Інформація поширювана відповідачем щодо неї має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення нею загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики й моралі, так й такою, що на її переконання, порушує її права, не є оціночним судженням, а обов`язок доказування її достовірності покладається на відповідача, така інформація ганьбить її честь, гідність й завдає непоправної шкоди особистій репутації. Моральну шкоду визначає в сумі 10 000 грн., а згідно прохальної частини позову, просить стягнути 20 000 грн., яку вважає мінімально визначеною у співвідношенні до завданої моральної шкоди, адже поширення відносно неї неправдивої інформації впливає на зниження цінності її особи, створює негативну соціальну оцінку її особи перед органими державної влади. За таких підстав просить визнати недостовірною та такою, що порушує її права на повагу до її гідності, честі та недоторканності ділової репутації, як споживача житлово-комунальних послуг, інформацію розповсюджену директором ТОВ «Рада1» спрямовану позивачу та першому заступнику голови Печерської районної в м.Києві державної адміністрації про те, що «ТОВ «Рада1» не має фінансової можливості виконати в повному обсязі ремонт сходів до сміттєзбірника будинку не з причин заборгованості [PERSON] із оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 8 764 грн.». Також просить визнати недостовірною інформацію розповсюджену «ТОВ «Рада1» у листі № 01-0027 від 29.09.2020 року спрямовану [PERSON] та першому заступнику голови Печерської районної в м.Києві державної адміністрації про те, що ТОВ «Рада1» є управителем будинку [ADDRESS] », й зобов`язати ТОВ «Рада1» спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію шляхом направлення відповідного листа їй особисто та на ім`я першого заступника голови Печерської районної в м.Києві державної адміністрації після набрання судовим рішенням законної сили наступного тексту спростування: «ТОВ «Рада1» офіційно спростовує інформацію видану в своєму листі № 01-0027 від 29.09.2020 року та повідомляє, що «ТОВ «Рада1» насправді не є управителем будинку [ADDRESS] та не має фінансової можливості виконати в повному обсязі ремонт сходів до сміттєзбірника будинку зовсім не з прчин фактичної відсутності заборгованості [PERSON] із оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 8 764 грн.». Стягнути з «ТОВ «Рада1» на користь позивачки 20 000 грн. маральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , діючий на підставі довіреності від 12.12.2022 року (а.с. 113), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити, зважаючи на доводи позовної заяви. Представник відповідача Гіневська-Гайдай М.О. , діюча згідно повноважень за посадою керівника ТОВ «Рада1» (а.с. 84-85), позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні, зважаючи на необґрунтованість позовних вимог. Вказала, що твердження позивача про те, що 29.09.2020 року ТОВ «Рада1» не було й не є управителем управителем будинку [ADDRESS] , договору щодо управління будинком не укладалось, не відповідає дійсності, оскільки 28.04.2020 року між ТОВ «Рада1» та ОСББ «Ковпака 17» було укладено договір «Про надання послуг з управління багатоквартирним будинком» відповідно до якого відповідач як управитель будинку зобов`язується надати співвласникам будинку послугу з управління будинком (п.1 Договору), яка полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території (п.4 Договору). Даний факт підтверджує статус відповідача як управителя будинку та спростовує протилежні за змістом твердження позивача. Щодо заборгованості позивача перед відповідачем за послуги з управління будинком у розмірі 8 764 грн. включно по жовтень 2020 року зазначає про таке. 20.07.2021 року ТОВ «Рада1» звернулось із позовом до суду про стягнення з позивача заборгованості за надані послуги (справа № 757/38659/21-ц), яка обліковується за період з 01.11.2019 року по 30.04.2021 року включно і становить 14 815 грн. 33 коп., на підтвердження чого надає розрахунок заборгованості. 24.09.2021 року по вказаній справі видано Печерським районним судом м.Кивєа судовий наказ, на який позивачем 24.01.2022 року подано заяву про його скасування. Вказане свідчить про дійсну заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Рада1» за надані послуги, яку ТОВ «Рада1» наразі стягує у позовному провадженні. На спростування відсутності заборгованості [PERSON] не надала платіжні квитанції про сплату послуг або заборгованості, що вказує на те, що з 01.11.2019 року вона не здійснила жодної щомісячної оплати надавачу послуг. Також звертає увагу, що відповідно до п.5 Постанови Плунуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. (Абзац перший пункту 5 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001). Проте, між сторонами склались відносини у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, а дані правовідносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», й вказаний закон не передбачає відшкодування моральної шкоди, а тому у позові просить відмовити уцілому. Відповідачем подано до суду відзив на позов від 07.02.2022 року із посиланням на вказані підстави для відмови у позові, й із наданими до нього доказами на спростування позовних вимог та доводів відзиву - договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 28.04.2020 року, інформацію про рух справи в судовому провадження про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Рада1», розрахунок заборгованості за надані послуги по виконанню вказаного договору (а.с.67-68, 69-73, 74, 75, 76). Заперечення на відзив на позов позивачем до суду не подано. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вид судочинства - загального позовного провадження, вжиті судом заходи щодо направлення сторонам повідомлення про час та місце розгляду справи, копії позовної заяви з додатками до відповідача, із роз`ясненим правом надання відзиву на позов, проведеного підготовчого судового засідання, суд визнав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за погодженням сторін. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Справа розглядалася у порядку загального позовного провадження із проведеним підготовчим судовм засіданням. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 209 ЦК України). Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Основним національним нормативно-правовим підґрунтям, яке регулює відносини щодо захисту гідності, честі та ділової репутації, є Конституція України та Книга 2 Цивільного кодексу України, яка присвячена особистим немайновим правам фізичної особи, а саме стаття 297 ЦК України, в якій вказано, що кожен має право на повагу до його гідності та честі, і стаття 299 ЦК України, яка зазначає, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Крім зазначених вище нормативно-правових актів, під час розгляду справ про захист гідності, честі та ділової репутації фізичної та юридичної особи судді також застосовують, зокрема, закони України: «Про інформацію», «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», інші нормативно-правові акти. Крім наведенного законодавства, суди керуються статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яка вказує на те, що суди повинні застосовувати під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Застосування судового прецеденту Європейського суду з прав людини сприяє чіткості та універсалізації розуміння Конвенції, встановлює певні стандарти правосуддя, яких повинен додержуватися суд, конкретизує та розвиває конвенційні положення, надає змогу правильно зрозуміти їх букву і дух, дисциплінує суддів, які ухвалюють рішення. Саме тому до огляду включені окремі судові рішення, ухвалюючи які, суд, зокрема, використовував судовий прецедент як джерело права та безпосередньо релевантну практику Європейського суду з прав людини у справах про захист гідності, честі та ділової репутації. Зміст цивільно-правового захисту честі, гідності та ділової репутації становлять правовідносини, за яких морально потерпіла сторона наділяється правом вимагати через суд спростування відомостей, які порочать її честь, гідність та ділову репутацію, а друга сторона, яка такі відомості поширила, зобов`язана дати спростування, якщо не доведе, що відомості відповідають дійсності. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною 4 статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації. Відповідно до статей 91, 94, 201, 277 ЦК України самостійним об`єктом судового захисту є особисті немайнові права як фізичних, так і юридичних осіб. Особливим способом захисту та відновлення зазначених прав є, зокрема, спростування недостовірної інформації, внаслідок поширення якої такі права порушені. Згідно зі статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є зареєстрованою мешканкою з 12.02.2002 року та власницею відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.01.2018 року квартири [ADDRESS] (а.с.5-6, 7). Сторони перебувають у договірних (зобов`язальних) паравовідносина відповідно до укладеного 28.04.2020 року між ТОВ «Рада1» та ОСББ «Ковпака 17» договору «Про надання послуг з управління багатоквартирним будинком», відповідно до якого ТОВ «Рада1», як управитель будинку, зобов`язується надати співвласникам будинку послугу з управління будинком (п.1 Договору), яка полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території (п.4 Договору) (а.с. 69-73). Матеріали справи містять інформацію про судове провадження у справі за позовом ТОВ «Рада1» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги (справа № 757/38659/21-ц), яка обліковується за період з 01.11.2019 року по 30.04.2021 року включно і становить 14 815 грн. 33 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. (а.с. 74, 75, 76). Позивач, зважаючи на правовідносини, які склались між нею, як власницею квартири у вказаному багатоквартирному будинку, щодо утримання такого будинку, не визнає ТОВ «Рада1» належним виконавцем вказаних послуг, також скаржиться на якість послуг, що надаються такою особою. [PERSON] 09.09.2020 року № 0-759021/1 до КБУ «Контанктий центр м.Києва» надістала звернення щодо неналежного санітарно-технічного стану до сміттєзбірника в будинку по [ADDRESS] , йу відповідь на її звернення ТОВ «Рада1», як управитель будинку [ADDRESS] , в своєму листі-відповіді № 01-0027 від 29.09.2020 року, спрямованому [PERSON] та першому заступнику голови Печерської районної в м.Києві державної адміністрації, повідомило про те, що станом на 24.09.2020 року ТОВ «Рада1» частково виконало ремонт сходів до сміттєзбірника будинку, й з огляду на велику заборгованість із оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території мешканців будинку, зокрема власника кв. 187 будинку [PERSON] у розмірі 8 764 грн., ТОВ «Рада1» поки не має фінансової можливості продовжити роботи з ремонту сходів до сміттєзбірника. Роботи, як зазначено у вказаному листі, неодмінно будуть відновлені після сплати заборгованості мешканцями будинку (а.с.8). Позивач вважає, що розповсюджена відповідачем інформація щодо існування боргу перед ТОВ «Рада1» за спожиті нею послуги з утримання будинку та прибудинкової території, не відповідає дійсності та ганьбить її честь, гідність та ділову репутаці. Тобто, подана позивачем заява до КБУ «Контанктий центр м.Києва» щодо неналежного санітарно-технічного стану до сміттєзбірника в будинку по [ADDRESS] , з вказаного Контантного центру потрапила до уповноважених органів за належністю її виконання, а саме - до Печерської районної в м.Києві державної адміністрації та ТОВ «Рада1». Уповноважені органи на здійснення перевірки зазначеної у зверненні позивачкою інформації здійснили заходи щодо дослідження, перевірки, втановлення викладених фактів можливого порушення чинного закону, й за наслідом яких надали відповідь як позивачу як заявнику та уповноваженому органу, який здійснював контроль за зверненням позивачки. Суд, зважаючи на встановлені правовідносини сторін, вважає за необхідне застосувати положення п.п.1,2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», за якими визначено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Й суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. За таких підстав, позивач, реалізувавши право, визначене статтею 40 Конституції України, звернувся до контарктоного центру зі зверненням,вважаючи за необхідне повідомити відповідні уповноважені органи про встановлені нею обставини щодо неналежного санітарно-технічного стану до сміттєзбірника в будинку по [ADDRESS] ,з метою захисту права на отримання якісних житлово-комунальних послуг, а відтак, відповідач, який надав відповідь на звернення позивача не має нести відповідальність за поширення інформації, що є наслідком для відмови у задоволенні позову. Окрім того, суд, надавши оцінку спірним правовідносинам, зважаючи на наявність у сторін судового провадження по справі за позовом ТОВ «Рада1» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, відсутність доказів у цій справі про можливе поширення відповідачем неправдивої інформації про боргові зобов`язання, забезпечення яких покладається на позивача, вимоги позову, які й, у тому числі, зводяться про відсутність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Рада1» за надані житлово-комунальні послуги, вказує на відсутність підстав для його задоволення у цьому провадженні, оскільки такі вимоги можуть бути розглянуті судом лише у відповідній справі за вимогою згідно предметності позову (стягнення заборгованості), й не підлягають розгляду у цій справі - про захист честі й гідності. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, суд також виходить із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин. Враховуючи наведене, за таких правових підстав, наданих позивачем доказів, суд вважає, що вимогипозивача не доведені, обставини, викладені в позовній заяві не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, відтак законні підстави для задоволення позову судом не встановлені. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст. 141 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, й судові витрати (судовий збір) покласти на позивача. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). На підставі вищевикладеного, ст. 9 Конституції України, ст. 91, 94, 201, 277 ЦК України, Закону України "Про інформацію", ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, з урахуванням постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009 року N 1,

Outcome: dismissed