Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

Заступник керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідачів Ужгородської міської ради, [PERSON] , про скасування рішень Ужгородської міської ради, скасування державного акту про право власності на земельну ділянку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що рішенням 5 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради від 04.12.2009 № 1317 «Про регулювання земельних відносин» [PERSON] надано дозвіл на підготовку матеріалів вибору місця розташування земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в районі [ADDRESS] (у власність). За тим, рішенням 5 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради від 25.12.2009 № 1344 «Про регулювання земельних відносин» внесені зміни в п.6.11 рішення 5 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради від 04.12.2019 № 1317, яким слова «надати дозвіл на підготовку матеріалів вибору місця розташування земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» викладено в наступній редакції: «Надати дозвіл на підготовку проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд». В подальшому, рішенням 5 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради від 05.03.2010 № 1383 «Про надання земельних ділянок» затверджено проект відведення земельної ділянки та надано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,078 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в районі [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення [PERSON] оформлено державний акт серії та номер ЯИ 240089 на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 2110100000:12:002:0049, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів Ужгородської міської ради за № 011023500961. Прокурор зазначає, що вказані вище рішення Ужгородської міської ради прийняті всупереч вимогам земельного та містобудівного законодавства України, у зв`язку з чим такі підлягають визнанню незаконними та скасуванню з наступних підстав. Пояснює, що відповідно до картографічних матеріалів (генерального плану м. Ужгорода діючого на момент передачі земельної ділянки у користування) зазначена земельна ділянка знаходиться на території зелених насаджень загального користування, відтак відповідно до ст. 51 вказаного Кодексу є землями рекреаційного призначення. На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. Зазначає, що оскільки згідно з генеральним планом м. Ужгорода, затвердженим рішенням Ужгородської міської ради № 313 від 04.06.2004 земельна ділянка за кадастровим номером 2110100000:12:002:0049 знаходиться на території зелених насаджень загального користування, за функціональним використанням обліковується як частина скверу площею 0,30 га, розташованого на розі [ADDRESS] , тобто є земельною ділянкою рекреаційного призначення, вона незаконно передана у власність [PERSON] для будівництва житлового будинку, а цільове призначення земельної ділянки незаконно змінено на «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» всупереч містобудівній документації і є неправомірним. Таким чином, спірна земельна ділянка передана у власність з порушеннями вимог статей 38-39, 51-52 Земельного кодексу України, 1, 12 Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 50 Закону України «Про землеустрій» (в редакції від 10.12.2009). Пояснює, що оскільки право власності на земельну ділянку набуте всупереч суспільним інтересам на підставі незаконних рішень, то воно суперечить і інтересам держави і суспільства в цілому, характеризується дефектом волі, зокрема мешканців міста Ужгорода, які схвалили для себе концепцію розбудови міста при громадських слуханнях відповідної містобудівної документації, що є достатньою підставою для пропорціонального втручання в інтереси однієї особи. На підставі наведеного просить суд: визнати незаконним та скасувати пункт 6.11. рішення 5 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради від 04.12.2009 за № 1317 «Про регулювання земельних відносин»; визнати незаконним та скасувати пункт 6.22. рішення 5 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради від 25.12.2009 № 1344 «Про регулювання земельних відносин» ; визнати незаконним та скасувати пункт 1.8. рішення 5 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради від 05.03.2010 № 1383 «Про надання земельних ділянок»; визнати недійсним та скасувати державний акт серії та номер ЯИ 240089 на право власності на земельну ділянку [PERSON] за кадастровим номером 2110100000:12:002:0049 площею 0,0780 га вартістю 675292,80 грн., зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів Ужгородської міської ради за № 011023500961; стягнути з відповідача на користь прокуратури Закарпатської області витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 7684,00 грн. 23.02.2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні прокурор поданий позов підтримала та просила задовольнити повністю. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Статтею 131-1 Конституції України\~на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Частиною 3 та ч. 4\~ст. 56 ЦПК України\~закріплено право прокурора у визначених законом випадках звертатися до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Пунктами 4, 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 визначено, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, а отже прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає, з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах і може здійснювати представництво в порядку, передбаченому процесуальний законом. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження процесуальної дії (відповідні функції). Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. В зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що прокурор має право на звернення з відповідним позовом до суду за захистом інтересів держави в сфері земельних відносин. Судом встановлено, що п.6.11 рішення 5 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради від 04.12.2009 № 1317 «Про регулювання земельних відносин» [PERSON] надано дозвіл на підготовку матеріалів вибору місця розташування земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в районі [ADDRESS] (у власність). П. 6.22 рішення 5 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради від 25.12.2009 № 1344 «Про регулювання земельних відносин» внесені зміни в п.6.11 рішення 5 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради від 04.12.2019 № 1317, яким слова «надати дозвіл на підготовку матеріалів вибору місця розташування земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» викладено в наступній редакції: «Надати дозвіл на підготовку проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд». В подальшому, п. 1.8 рішення 5 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради від 05.03.2010 № 1383 «Про надання земельних ділянок» затверджено проект відведення земельної ділянки та надано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,078 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в районі [ADDRESS] . Судом також встановлено, що підставі вказаного рішення [PERSON] оформлено державний акт серії та номер ЯИ 240089 на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 2110100000:12:002:0049, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів Ужгородської міської ради за № 011023500961. Згідно зі ст. ст. 13, 41 Конституції України, від імені Українського народу права власника, зокрема на землю, здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. За змістом ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності і зміна їх цільового призначення відповідно до цього Кодексу. В силу ст. 116 вказаного Кодексу визначено, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як передбачено ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. За статтею 3 Закону України «Про планування та забудову територій», рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань забудови та іншого використання територій, вибору, вилучення (викупу) і надання земельних ділянок для містобудівних потреб приймаються в межах, визначених законом відповідно до містобудівної документації за погодженням з спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури. Статтею 1 Закону України «Про планування та забудову територій», який діяв на час прийняття оскаржуваного рішення, передбачено, що містобудівною документацією, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту, є генеральний план населеного пункту. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій» (в редакції від 22.05.2003) передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (677-2004-п) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно- господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Згідно ст. 51 Земельного кодексу України, до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації. Судом встановлено, що з листа Ужгородської міської ради від 14.06.2018 № 1782/03-18 слідує, що відповідно до Генерального плану міста затвердженого рішенням ХХХІХ сесії Ужгородської міської ради ІV скликання №313 від 04.06.200, земельна ділянка за кадастровим номером 2110100000:12:002:0049 знаходиться на території зелених насаджень загального користування. Відповідно до висновку експерта Савчак В.В. № 24/17 від 14.12.2017, земельна ділянка 2110100000:12:002:0049 ймовірніше за все потрапляє в зону зелених насаджень загального користування на розі вулиць Мукачівської, Станційної та Одеської в м. Ужгороді. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області №16.3-02/118 від 24.11.2017, з порушенням вимог статей 39, 118, 51 Земельного кодексу України, Ужгородською міською радою рішення V сесії V скликання від 05 березня 2010 №1383, затверджено проект відведення та надання у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,078 га по вул. Одеській, б/н для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд Таким чином, спірна земельна ділянка передана у власність з порушеннями вимог статей 38-39, 51-52 Земельного кодексу України, 1, 12 Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 50 Закону України «Про землеустрій» (в редакції від 10.12.2009). Згідно з ч. І\~ст. 21 ЦК України\~суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні зо інтереси. В силу статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до пункту 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. З огляду на викладене, спірні рішення Ужгородської міської ради є незаконними та підлягають до скасування. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, слід стягнути солідарно з Ужгородської міської ради та [PERSON] користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 7684,00 грн.

Outcome: approved