Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів). Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною вчинено виконавчий напис №4706, яким звернено стягнення з позивача на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в розмірі 134 372,07 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Маляром Яном Анатолійовичем 12.11.2020 р. відкрито виконавче провадження №63602768 з виконання виконавчого напису №4706, вчиненого 21.10.2020 р. В межах виконавчого провадження приватним виконавцем 02.02.2021 р. на підставі акту було проведено електронні торги з реалізації майна -т "Форд Фіеста" 2007 року. д.н.з. [NUMBER] за ціною 85 206, 35 грн., який належав позивачу, в подальшому було перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Рішенням Шевченківського районного суду м. Київ від 17 червня 2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4706 від 21 жовтня 2020 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №39-259/07-А від 25.12.2007 р. Рішення набрало законної сили 25 травня 2022 року. Таким чином позивач просить, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» безпідставно набуті кошти в розмірі 85 206, 35 грн. та покласти судові витрати на відповідача та витрати на правову допомогу у розмірі 56 929 грн. 95 коп. 16 січня 2023 року відкрито провадження у даній справі, з урахуванням положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Разом з тим, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що доказів на підтвердження стягнення фактично суми на користь відповідача матеріали справи відсутні, а також не долучено розрахунковий документ на підтвердження перерахунку саме цієї суми позивачу, оскільки відомості приватного виконавця можуть бути підтвердженням дійсної суми стягнення із заробітної плати позивача, відомості про розподіл даних сум в розпорядженні лише приватного виконавця, а також зазначає що ТОВ "Вердикт Капітал" не отримувало коштів або майна від позивача безпідставно, а від реалізації майна боржника за рахунок добросовісного набувача, у зв`язку із цим просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Також представником відповідача подано клопотання про зменьшення витрат на правничу допомогу. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, з огляду на положення ст. 223 ЦПК України. Дослідивши наявні докази, та надавши їх належну оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4706 від 21 жовтня 2020 року вчинений приватним нотаріусом приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором 39-259/07-А від 25 грудня 2007 року. Постановою Київського апеляційного суду від 25 травня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Капітал» залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду від 17.06.2021 р. без змін. Як свідчать матеріали справи, 12 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Маляром Яном Анатолійовичем в межах виконавчого провадження №6302768 з примусового виконання виконавчого напису №4706 від 21 жовтня 2020 року винесено Акт про проведення електронних торгів з якого вбачається, що транспортний засіб автомобіль який належав позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , виданого РВ ДДАІ МВС України 24 грудня 2007 року, відповідно до ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" передано на реалізацію зазначений транспортний засі. Згідно до протоколу електронних торгів від 12 січня 2021 року №521390 Державного підприємства "Сетам" переможцем електронних торгів визнано учасника 30 - [PERSON] , який придбав зазначений автомобільза суму у розмірі 85 206 грн. 35 коп. Грошові кошти у розмірі 85 206,35 грн. (продажна ціна лота) внесені в повному обсязі переможцем торгів. Доказів на спростування зазначених обставин представником відповідача не надано, не було їх отримано і під час розгляду справи по суті. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 4706 від 21 жовтня 2020 року таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з позивача коштів в розмірі 85 206 грн. 35 коп. було безпідставним. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в розмірі 85 206 грн. 35 коп. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України). У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, а у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. В розумінні ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Разом з тим,з доказів, долучених до матеріалів справи, не вбачається, що витрати, понесені позивачем в 2020-2021 р. мають відношення до отримання правової в межах підготовки і розгляду даної цивільної цивільної справи, зважаючи на те, що позов подано 23.08.2022 р. , За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат (судового збору), суд керується ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved