Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що перебувала у шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , який проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Шлюб з відповідачем розірвано. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дитини лише зростає, оскільки [PERSON] вже з березня 2021 року і по даний час взагалі аліменти не сплачує. Відповідач з грудня 2013 року разом з ними не проживає, тобто з трьох місячного віку дитини. З того часу відповідач жодного разу не відвідував свого сина, який ніколи не бачив свого батька і не знає його. [PERSON] жодної участі у вихованні та утриманні дитини, не приймає, взагалі не спілкується з сином, не цікавиться його життям, здоров`ям та навчанням. Просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання повторно без поважних причин не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомив та відзиву на позов не подав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, підтримання ним висновку органу опіки та піклування від 07 грудня 2022 року №1403 щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача та прохання про розгляд справи у його відсутності викладено у адресованій суду заяві. В судовому засіданні син сторін - [PERSON] повідомив, що взагалі незнає свого батька і ніколи не бачив його. Його батько не приходить до нього та не телефонує йому. У нього є молодший брат якому сім років. Теперішнього чоловіка своєї матері він називає батьком. У нього добрі успіхи у навчанні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству із позивачкою та товаришує з нею. З відповідачем знайомі, але не спілкуються. Їй відомо, що відповідач ніколи не виконував свої батьківські обов`язки, до своєї дитини не приходить. Останній раз вона бачила відповідача у липні 2013 року в с. Поплави Тернопільського (колишнього Підгаєцького) району Тернопільської області. Син сторін нічого не згадує про свого батька, а батьком називає теперішнього чоловіка позивачки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживала в с. Поплави Тернопільського (колишнього Підгаєцького) району Тернопільської області, по сусідству із позивачкою. Їй відомо, що сторони прожили у шлюбі не довго, їхньому сину було приблизно 3 місяці, як вони розійшлись. Після того, відповідача вона не бачила. Вона ніколи не чула від сина сторін, який багато часу проводив із її чоловіком, мабуть у зв`язку із браком батьківської уваги, щоб він щось говорив за свого батька. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON] та [PERSON] , думку дитини [PERSON] , дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч.ч.2, 3, 4 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності із п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , від якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджено нею в судовому засіданні, не заперечено відповідачем, а також підтверджується рішеннями Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2014 року та від 24 грудня 2015 року, актом обстеження умов проживання та висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] . Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2014 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці залишено дошлюбне прізвище [PERSON] . Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 24 грудня 2015 року стягнуто із відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 355 гривень щомісяця починаючи з 30 листопада 2015 року і до його повноліття. Позивач 05 червня 2015 року вдруге одружилась із [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище із дошлюбного [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05 червня 2015 року. Той факт, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини [PERSON] , підтверджено в судовому засіданні позивачкою, не заперечено відповідачем, а також стверджується матеріалами справи. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №51849123, виданого державним виконавцем Бережанського ВДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на червень 2022 року становила 20228 гривень. Із інформації Тернопільського навчально-виховного комплексу "Школа-колегіум патріарха Йосифа Сліпого" за вих.№02-12/143 від 23 вересня 2022 року видно, що батько учня 4-А класу [PERSON] - [PERSON] , протягом трьох років навчання школу не відвідував, не цікавився навчальними досягненнями [PERSON] , не був присутнім на виховних заходах і батьківських зборах. Повною мірою вихованням і навчанням [PERSON] , займається тільки мати [PERSON] . Згідно акту обстеження умов проживання позивачки від 12 вересня 2022 року за адресою: [ADDRESS] , житло розміщене на 8-му поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з двох кімнат, загальною площею 49,7 кв.м, житловою площею 28,2 кв.м, зі всіма комунальними зручностями. Житлово-побутові та санітарно-гігієнічні умови на належному рівні. Для дітей виділено окрему кімнату, для кожної дитини створено комфортні умови. Стосунки в сім`ї доброзичливі. Із висновку органу опіки та піклування Тернопільської міської ради від 07 грудня 2022 року за вих.№1403 вбачається, що відповідач вихованням та утриманням дитини не займається, матеріальної допомоги їй не надає, не бере жодної участі у його житті, не телефонує і не цікавиться ним, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а тому даний орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо виховання своєї дитини, який носить систематичний та тривалий характер (більше 9-ти років), при цьому такі дії [PERSON] не зумовлені будь-якими поважними обставинами. Відповідач через власну протиправну та недопустиму поведінку по відношенню до свого сина, не виконує свої батьківські обов`язки щодо його виховання, з грудня 2013 року і по даний час не бере жодної участі у його вихованні, не відвідує і не спілкується з ним, не цікавиться його життям, здоров`ям та навчанням, не приділяє будь-якої батьківської турботи. Суд, вважаючи таку поведінку відповідача недопустимою, поряд з цим, бере до уваги й те, що [PERSON] і надалі не бажає брати участь у вихованні дитини, не заперечивши позовних вимог [PERSON] . Суд також вказує на те, що за час знаходження даної справи у провадженні суду, відповідач й надалі самостійно, з власної ініціативи, жодного разу не виявив бажання зустрітись, чи поспілкуватись із своїм сином. В силу ч.ч.1, 2 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та має право на піклування батьків. Виховання в сім`ї, відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону, є першоосновою розвитку особистості дитини. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. В судовому засіданні позивачем доведено, належні правові підстави за яких відповідача слід позбавити батьківських прав по відношенню до його малолітньої дитини. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд, зазначає, що ухилення батьків від виконання обов`язків має місце, якщо вони: не піклуються про розвиток дитини, не надають доступу до духовних цінностей та освіти; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Судом встановлено, що саме такою є поведінка відповідача по відношенню до своєї дитини. Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України", рішення від 07 грудня 2006 року (заява N 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для батька (матері) та дитини (ст.166 СК України) і допускається тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, при цьому за встановлених обставин, суд переконаний, що поведінку відповідача по відношення до своєї дитини, змінити у кращу сторону не можливо. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Факт не заперечення відповідачем проти позову, свідчить про відсутність у останнього інтересу до своєї дитини, тож за обставин доведеності свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, оскільки вказане буде відповідати якнайкращим інтересам дитини. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, а саме: судовий збір сплачений позивачкою при поданні позову до суду, в сумі 992 гривні 40 копійок, слід стягнути на її користь із відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved