Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

26.01.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 5807,42 грн., з яких 5470,84 грн. сума невиконаних зобов`язань по договору, 57,56 грн. 3% річних, 279,02 грн. інфляційні, а також стягнути судовий збір в сумі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу та діє на підставі Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824. З 14.05.2019 ПАТ «Харківміськгаз» іменується як Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи Харківміськгаз». Відповідач зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Житлове приміщення за вищевказаною адресою обладнано газовими приладами та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Між відповідачем та АТ «Харківміськгаз» 30.08.2019 укладено Договір про реструктуризацію заборгованості № 19/233д, відповідно до умов якого відповідач визнав наявну заборгованість в розмірі 41029,35 грн. зобов`язався оплатити її в повному обсязі до 31.08.2022. За час дії Договору відповідач погасив заборгованість частково. Станом на 01.12.2022 відповідач сплатив 35558,51 грн. Таким чином, заборгованість за Договором складає 5470,84 грн. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання відповідачу нараховано 3% річних в сумі 57,56 грн. та сума боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 279,02 грн. за весь час прострочення. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 14). В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] , в якій вона просить провести судове засідання за її відсутності, позовну заяву підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 21). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової кореспонденції за місцем реєстрації, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 18, 25). Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 02.02.2023, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). 30.08.2019 між відповідачем та АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» укладено Договір про реструктуризацію заборгованості № 19/233д, відповідно до умов якого відповідач на підставі звірки з Оператором ГРМ, визнає наявну заборгованість в розмірі 41029,35 грн., яка нарахована на підставі Акту про порушення № 117/19 від 09.07.2019, та зобов`язується її сплатити частинами протягом 3 (трьох) років, тобто до 30.08.2022. Первинна сума оплати при укладенні Договору становить 8206 грн.00 коп. Сума щомісячного платежу по договору становить 911 грн. 76 коп. Відповідно до пункту 5 Договору надалі споживач зобов`язується вчасно робити оплату за спожитий природний газ у повному обсязі, згідно з типовим договором на постачання природного газу . У випадку невиконання споживачем пункту 5 Договору, його дія припиняється достроково, а Оператор ГРМ відключає споживача від системи газопостачання без попередження (а.с. 4). Згідно з розрахунком суми основного боргу за договором про реструктуризацію заборгованості від 30.08.2019 № 19/233д станом на 01.12.2022 заборгованість відповідача складає 5470 (п`ять тисяч чотириста сімдесят) грн. 84 коп. (а.с. 6). Судом встановлено, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу та діє на підставі Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами частини 1 статті 14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору відповідно до статті 651 ЦК України допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання у відповідності до статті 599 ЦК України припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями статті 638, 639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Так, між позивачем та відповідачем було підписано Договір про реструктуризацію заборгованості № 19/233д, який укладено у простій письмовій формі. Суд зазначає, що підписання Договору свідчить про визнання відповідачем суми заборгованості у розмірі 41209,35 грн., яка нарахована на підставі Акту про порушення № 117/19к від 09.07.2019, та є вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку відповідно до частини першої статті 264 ЦК України. Більше того, підписавши даний Договір, відповідач взяв на себе зобов`язання погасити заборгованість до 30.08.2022. Крім того, суд враховує положення статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. А отже, враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів визнання Договору недійсним, суд вважає, що підписанням сторонами Договору підтверджує факт досягнення між позивачем та відповідачем згоди з усіх істотних умов Договору. В межах розгляду справи встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 17926 (сімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять шість) грн. 34 коп., що є підставою для нарахування позивачем, на підставі статті 625 ЦК України, 3% річних в розмірі 57,56 грн. та інфляційні втрати у розмірі 279,02 грн. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved