Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви Представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, в якому просила суд: стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму матеріальних збитків у розмірі 6638,09 грн., витрат на оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 2000,00 грн., витрати понесені за сплату судового збору у розмірі 992,40 грн. та сплачений гонорар адвоката у розмірі 4000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.09.2021 року о 10-45 год. по вул. Героїв АТО, буд. 30-А в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області сталася Дорожньо-транспортна пригода, згідно з якою автомобіль Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] здійснив зіткнення з автомобілем Opel Insignia 2.0 д.н.з. [NUMBER] , за кермом якого перебував син позивача. Відразу після ДТП відповідач визнала свою вину у скоєнні правопорушення та з урахуванням наявності страхових полісів запропонувала скласти Європротокол. 09.09.2021 року позивач письмово повідомила ТДВ «МСК» про дорожньо-транспортну пригоду. 27.09.2021 року у ТДВ «МСК» позивач написала заяву про виплату страхового відшкодування, однак ТДВ «МСК» не відшкодовано будь-яких страхових виплат, де наразі знаходиться ТДВ «МСК» позивачу не відомо. Позивачем було замовлено незалежний висновок вартості заподіяного матеріального збитку і відповідно до висновку судового експерта Рейнюк О.В. щодо вартості матеріального збитку від 22.09.2021 року № 169/21 вартість матеріального збитку становить 6638,09 гривень. Станом на момент звернення до суду жодної виплати не відшкодовано. Рух по справі Ухвалою Дзержинського районного суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.61). У зв`язку з неявкою сторін, ненаданням відзиву розгляд справи відкладався. Ухвалою суду від 15 серпня 2022 року клопотання представника позивача [PERSON] задоволене, призначено розгляд справи в режимі відео конференції (а.с.85). Ухвалою суду від 01 лютого 2023 року судове засідання відкладене, визнано явку представника позивача [PERSON] адвоката Котар С.В. обов`язковою (а.с.100). Аргументи учасників справи В судовому засіданні судом представнику позивача було роз`яснено право на залучення до справи належного відповідача, а саме страхову компанію ТДВ «МСК». Представник позивача [PERSON] адвокат Котар С.В. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Зазначила, що не бажає залучать до участі у справі співвідповідача ТДВ «МСК». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутня не була, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 28 липня 2022 року відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що підтверджує те, що 09.09.2021 року о 10-45 годин на вул. Героїв АТО, буд. 30-А в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода. [PERSON] мала страховий поліс № 201343712, дійсний до 23.09.2021 року, за умовами якого є страхова сума на одного потерпілого з шкоду заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 260000,00 грн., за шкоду заподіяну майну у розмірі 130000,00 грн., а також розмір франшизи 2500,00 грн. За умовами страхового полісу № 201343712 між [PERSON] і страховиком ТДВ «Міжнародна СК» одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити іншій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Умови страхового полісу відповідач виконала. Сплатила страхові платежі, а також сплатила позивачу франшизу у розмірі 2500,00 грн. З 02.07.2021 року ТДВ «Міжнародна СК» втратило статус асоційованого члена МТСБУ, всі договори, що укладені страховиком до припинення членства в МТСБУ продовжують діяти до закінчення їх строку дії, припинення ТДВ «Міжнародна СК» членства в МТСБУ не звільняє страховика від виконання зобов`язань за укладеними раніше договорами. ТДВ «Міжнародна СК» позбавлено право укладання договорів страхування з 02.07.2021 року, отже на дату укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] від 24.09.2020 року № 201343712 ТДВ «Міжнародна СК» мало права на укладання договору. Враховуючи викладене, відповідач по справі неналежний, і позивач має звертатися до суду з позовом до страхової компанії ТДВ «Міжнародна СК». Також, відповідач зазначила, що відшкодування моральної шкоди з [PERSON] не відповідає правовим позиціям ЗУ «про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», таким чином, вважає, що вона є неналежним відповідачем, тому, відповідач вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Фактичні обставини справи, встановлені судами Судовим розглядом встановлено, що 09.09.2021 року о 10-45 год. по вул. Героїв АТО, буд. 30-А в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області сталася Дорожньо-транспортна пригода, згідно з якою автомобіль Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] здійснив зіткнення з автомобілем Opel Insignia 2.0 д.н.з. [NUMBER] , за кермом якого перебував син позивача, внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода була оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом). Так, 09.09.2021 року учасниками ДТП, [PERSON] та [PERSON] було оформлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. При цьому, вказаний поліс підписаний сторонами без зауважень, графа «Мої зауваження» заповнена обома сторонами, [PERSON] зазначила, що визнає себе винною у ДТП, зауважень не надавалось (а.с.15). Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 09.09.2021 року (обставин), зіткнення відбулося у задню частину автомобіля Opel Insignia 2.0 д.н.з. [NUMBER] , задньою частиною автомобіля Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] під час руху заднім ходом зі стоянки магазину (а.с.16-17). Згідно з Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль Opel Insignia 2.0 д.н.з. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] належить [PERSON] на праві власності (а.с. 10). На момент ДТП [PERSON] мав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів СК "БРОКБІЗНЕС" № 007-014696/01ДЦВ, дійсний з 14.12.2020 року по 18.12.2021 року (а.с.12-13). Відповідач, в свою чергу, мала поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТДВ «Міжнародна СК» № 201343712, дійсний на період з 24.09.2020 року по 02.07.2021 року. 22 вересня 2021 року судовим експертом Рейнюк О.В. за участі сина позивача [PERSON] та [PERSON] складено Протокол огляду транспортного засобу (а.с. 40-44). Відповідно до квитанції №114728 від 10.09.2021 року [PERSON] було оплачено послуги експерта [PERSON] з Автотоварознавчого дослідження в розмірі 2000,00 грн. (а.с. 47). 22 вересня 2021 року судовим експертом Рейнюк О.В. складено висновок експертного автотоварознавчого дослідження №169/21 з якого слідує, що сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Opel Insignia 2.0 д.н.з. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , складає 6638,09 грн. (а.с. 20-34). Відповідно до Додатку №2 до висновку № 169/21 від 22.09.2021 року складеного експертом автотоварознавцем Рейнюк О.В., ринкова вартість досліджуваного КТЗ становить 344756,87 грн. (а.с. 35-37). Відповідно до копії Заяви про виплату страхового відшкодування, [PERSON] отримала від [PERSON] суму франшизи у розмірі 2500 грн., заява підписана Позивачем особисто без зауважень (а.с. 18). Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо вимог до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Так, з набранням чинності\~Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" від 17.02.2011 р., яким внесено зміни та доповнення до\~Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", дозволено учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених п. 33.2 ст. 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ("Європротокол") без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання. Згідно п. 33.2 ст. 33 зазначеного вище Закону України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання. На виконання Закону України від 17.02.2011, Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 № 274/2011 інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надалі - Інструкція). Відповідно до вказаної Інструкції, у Європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються, та замість зіпсованого бланку заповнюється інший. Відповідно до\~ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. Як вбачається із повідомлення про ДТП від 09.09.2021 року воно заповнене обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб «А» та транспортний засіб «Б», зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце ДТП, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП, зафіксовано місце зіткнення у Схемі ДТП. Відповідачем вину визнано, про що вказано в Європротоколі та засвідчено особистим підписом. У зв`язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), отже водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення\~Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Таким чином, Європротокол або Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 09.09.2021 року, яке складене сторонами по справі відповідно до норм чинного законодавства і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню, а обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №169/21 від 22.09.2021 року, сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Opel Insignia 2.0 д.н.з. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , складає 6638,09 грн. Цивільна відповідальність відповідача згідно страхового полісу № 201343712 була застрахована ТДВ "Міжнародна СК". Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 р. у справі № 755/18006/15-ц, що має враховуватись судом згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Як вказано у висновку про правильне застосування норм права Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями\~3\~і\~5\~вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Так, у деліктному правовідношенні обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів розподіляється між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ), а також право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі за № 147/66/17. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, якою передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, наведений висновок Великої Палати Верховного Суду є обов`язковим для застосування. Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з лімітом відповідальності 100 000 грн., а відповідно до висновку, наданого позивачем, шкода завдана внаслідок ДТП складає 6638,09 грн. (без урахування складової ПДВ), тобто не перевищує ліміту відповідальності за полісом СК «Міжнародна СК». Крім того, франшизу за вказаним полісом у розмірі 2500,00 грн. було сплачено [PERSON] 09.09.2021 року. Що підтверджується заявою про виплату страхового відшкодування за підписом позивача. Таким чином, належним відповідачем в частині стягнення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, який пошкоджено в ДТП є страховик [PERSON] . У разі пред`явлення позову до неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів або замінювати первісного відповідача належним відповідачем, та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Визначення відповідачів,\~предмета та\~підстав спору\~є правом\~позивача.\~ЦПК України\~саме на\~позивача покладено\~обов`язок\~визначати відповідача\~у справі. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову, є обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи. Такий висновок міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема і від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16-ц (пункт 43) та від 19 травня 2020 року у справі № 263/17218/18 (пункт 24). Позивачем не доведено звернення з вимогою про відшкодування шкоди з СК «Міжнародна СК». Не надано доказів відмови страхової компанії відшкодувати матеріальні збитки які виникли внаслідок ДТП. У судовому засіданні представнику позивача роз`яснено право залучити належного відповідача, а саме страхову компанію ТДВ "Міжнародна СК ". Виходячи з наведеного, суд встановлює, що позивачем не доведені підстави звернення з позовом до [PERSON] . Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 705/3876/18. Суд установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, відмовляє в позові до такого відповідача, що також випливає з постанов Великої Палати Верховного Суду зокрема від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 54) та 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18 (пункт 31). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до [PERSON] в повному обсязі. На підставі вищевикладеного суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову а також, як похідних вимог, стягнення на користь [PERSON] витрат на оцінку вартості експертизи у розмірі 2000,00 грн. та гонорару адвоката у розмірі 4000,00 грн. На підставі викладеного, суд відмовляє в задоволенні позову\~ [PERSON] в повному обсязі. Щодо судових витрат Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed