Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~02 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 10 липня 2018 року він надав відповідачу в борг кошти в сумі 7522 доларів США, що станом на дату подачі позову еквівалентно 203762, 71 грн. \~ \~ \~ \~Крім того, 20 грудня 2018 року додатково надав [PERSON] в борг кошти в сумі 2077 доларів США, що станом на дату подачі позову еквівалентно 56263, 65 грн. Вказані кошти, відповідач зобов`язався повернути до 01 липня 2019 року, однак до теперішнього часу такі не повернув в повному обсязі. На підтвердження отримання коштів та строку їх повернення, відповідач надав розпису від 10 липня 2018 року, у цій же розписці зазначено, що відповідач додатково отримав 20 грудня 2018 року 2077 доларів США, а також те, що він 09 серпня 2021 року повернув 250 доларів США. \~ \~ \~ \~А тому, станом на день звернення до суду, загальна сума заборгованості відповідача за договором позики становить 9316 доларів США, що еквівалентно 252360, 19 грн. \~ \~ \~ \~Крім того, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе обов`язків, стягненню з відповідача підлягає три проценти річних від простроченої суми, що складає 16406, 87 грн. Відтак, загалальна сума заборгованості за договором позики складає 268767, 06 грн. \~ \~ \~ \~А тому, просив суд стягнути з відповідача на свою користь 268767, 06 грн. боргу за договором позики, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2687, 68 грн. Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 14 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. При цьому, визначено сторонам строк для подачі відзиву на позов, відповіді на такий та заперечень на відповідь. 30 листопада 2021 року відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про зміну підсудності з огляду на те, що його фактичним місцем проживання є с. Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області. Крім того, 30 листопада 2021 року, представник відповідача адвокат Сагайдак В.В. ознайомився з матеріалами справи. Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2021 року, на підставі інформації Скала-Подільської селищної ради Тернопільської області про те, що [PERSON] є зареєстрованим у с.Нивра Чортківського району Тернопільської області, справу передано на розгляд Чортківському районному суду Тернопільської області, На підставі ухвали Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 січня 2022 року, справу передано на розгляд Борщівського районного суду Тернопільської області. \~ \~ \~ \~Ухвалою Борщівського районного суду від 21 лютого 2022 року справу прийнято до провадження Борщівського районного суду та призначено таку до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 березня 2022 року. 10 березня 2022 року представник відповідача адвокат Сагайдак В.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач повністю заперечує позовну заяву, вважає її необгрунтованою та безпідставною, оскільки позивач не позичав відповідачу жодних грошових коштів, договору позики між ними не укладалося, відповідач розписки на отримання грошових коштів не писав, відтак у відповідача відсутній обов`язок із повернення грошових коштів, у зв`язку з чим, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Крім того, подав клопотання, в якому просив призначити по справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої просив поставити питання чи виконано рукописний текст розписки від 10 липня 2018 року відповідачем? Ухвалою Борщівського районного суду від 12 травня 2022 року за клопотанням сторони відповідача призначено у справі почеркознавчу експертизу та з цих підстав провадження у справі зупинено. При цьому, на відповідача [PERSON] покладено обов`язок щодо оплати за проведення експертизи. 13 червня 2022 року від директора Київського науково -дослідного інституту судових експертиз О.Рувіна, до суду надійшло клопотання експертів М.Голіяна та І.Білоус, щодо надання їм вільних зразків почерку [PERSON] , у тому числі наближених за часом до виконання досліджуваного документа (тобто за 2017-2018 роки), які можуть знаходитися в оригіналах документів (нотаріально посвідчені документи (договори, заяви, довіреності), автобіографії, особисті блокноти, тощо) у максимально можливій кількості; експериментальних зразків почерку [PERSON] , у вигляді рукописного тексту, аналогічному за замістом тому, що досліджується, а також щодо оплати відповідачем проведення даної експертизи, у зв`язку з чим, ухвалою суду від 15 червня 2022 року було поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 05 липня 2022 року зобов`язано відповідача з`явитись в судове засідання особисто для надання суду експерементальних зразків почерку, у вигляді рукописного тексту, аналогічному за змістом тому, що підлягає дослідженню. Ухвалою суду від 26 липня 2022 року, з огляду на те, що відповідач у судове засідання особисто не з`явився, зобов`язано [PERSON] надати експерту вільні зразки почерку, у тому числі наближених за часом до виконання досліджуваного документа (тобто за 2017-2018 роки), які можуть знаходитися в оригіналах документів (нотаріально посвідчені документи (договори, заяви, довіреності), автобіографії, особисті блокноти, тощо) у максимально можливій кількості; експериментальні зразки почерку у вигляді рукописного тексту, аналогічному за замістом тому, що досліджується. Вказані дії зобов`язано [PERSON] вчинити до 03 серпня 2022 року. Роз`яснено відповідачу, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. До отримання висновку експертизи провадження у справі зупинено. 22 вересня 2022 року від директора Київського науково -дослідного інституту судових експертиз О.Рувіна до суду надійшли матеріали справи без виконання експертизи, у зв`язку з тим, що станом на 07.09.2022 в бухгалтерії КНДІСЕ відсутні відомості щодо оплати вартості судової почеркозначої експертизи № 13475/13476/22-32. В зв`язку з наведеним, ухвалою суду від 12 жовтня 2022 року провадження у справі було поновлено та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні, представник позивача адвокат Матвійчук В.В. позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, просив суд вирішити також питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані з наданням правової допомоги в сумі 8000 грн., на обгрунтування чого зобов`язався надати суду відповідні докази протягом 5-ти днів після ухвалення рішення. Представник відповідача адвокат Сагайдак В.В. позов не визнав, просив відмовити в задоволенні такого з підсав, наведених у відзиві на позовну заяву. Крім того, зазначив, що відповідач щодо призначеної у справі почеркознавчої експертизи свої зобов`язання не виконав таку не оплатив, так як на даний час опікується хворою матір`ю, а його сім`я перебуває за межами держави, у зв`язку з чим не має достатніх коштів. Також відповідачем не було надано експерту і документів, про надання яких останній клопотав. За таких обставин, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до статті 1046\~Цивільного кодексу\~України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049\~ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047\~ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 08 жовтня 2020 у справі № 594/1126/18. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, що вбачається зі змісту розписки , 10 липня 2018 року відповідач [PERSON] позичає у [PERSON] кошти в сумі 7522 долари США, які зобов`язується повернути до 01 липня 2019 року в повному обсязі. Крім того, розписка містить текст датований 09 серпня 2018 року про те, що [PERSON] 20 грудня 2018 року додатково отримав від позивача ще 2077 доларів США, а загальна сума складає 9599 доларів США. Також, із розписки вбачається, що відповідач 09 серпня 2019 року віддав позивачу 250 доларів США. З чого, випливає, що розписка за підписом [PERSON] містить умови отримання позичальником, а у даному випадку відповідачем [PERSON] , в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Зміст розписки також вказує на передачу позивачем грошових коштів та отримання відповідачем цих грошових коштів, що вказує на те, що між сторонами було укладено договір позики та те, що позивачем було передано відповідачу грошові кошти. Окрім того слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, розписка видається позичальником позикодавцеві за договором позики після отримання коштів, тим самим підтверджує факт укладення договору позики та зміст умов договору, а також і факт отримання певної грошової суми. Розписку надану позивачем [PERSON] суд оцінює, як таку, що була виконана власноручно відповідачем [PERSON] . При цьому, суд виходить з того, що [PERSON] факту отримання позики не спростовано його твердження про те, що грошові кошти у [PERSON] він не позичав, надана позивачем розписка не була виконана ним особисто, свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшли, будь-які докази з цього приводу відповідачем суду не було надано. Поряд з тим, суд враховує і те, що відповідачем не було виконано зобов`язання з приводу проведення почеркознавчої експертизи, що в свою чергу унеможливило виконання такої. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що між сторонами був укладений договір позики і його слід вважати таким, що відбувся. Крім цього, як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, відповідач [PERSON] на виконання умов договору щодо погашення позики, таку не повернув, від виконання взятих на себе зобов`язань ухиляється. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та актів законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналізуючи всі дослідженні в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором позики, який мав місце 10 липня 2018 року, не виконав, а тому, вимоги позивача щодо стягнення суми боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми є законними, обгрутованими, грунтуються на матеріалах справи і підлягають задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 2687, 68 грн. підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про інші судові витрати на підставі заяви представника позивача слід призначити судове засідання. Враховуючи наведене вище, на підставі ст.ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України та

Outcome: approved