Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

09 листопада 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив: поновити [PERSON] на посаді завідувача філіалу Національного музею історії України - Музей історичних коштовностей України з 18.10.2021 року; стягнути з Національного музею історії України на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу моменту незаконно звільнення по дату прийняття рішення по справі), що момент звернення до суду складає - 16 294,96 грн.; стягнути з Національного музею історії України на користь [PERSON] витрати на правочинну допомогу в розмірі 20 000,00 грн. та поштові витрати у розмірі 64,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.03.2018 р. відповідно до Наказу HMIУ №28/2-к від 07.03.2018р. (Про прийняття на роботу) Позивач був призначений на посаду завідувача Філіалом Національного музею історії України - Музею історичних коштовностей України. Трудовий стаж Позивача в Національному музеї історії України на посаді завідувача Філіалом Музею історичних коштовностей України складає 3 роки 7 місяців із 20.03.2018р. до 18.10.2021р. За цей час Позивач зарекомендував себе як старанний і сумлінний працівник, підтвердженням чого є неодноразові заохочення з боку Відповідача грошовими преміями та надбавками, що відображено у довідці №733 від 18.10.2021 року. Позивач працював у Відповідача на умовах безстрокового трудового договору. 24.05.2021 р. відповідно до наказу Міністерства культури та інформаційної політики України було затверджено нову структуру Національного музею історії України. 24.06.2021 р. відповідно до наказу НМІУ № 77 було скорочено штат і введено з 01.09.2021 р. в дію новий штатний розпис. У новій структурі НМІУ передбачена зміна назви філіалу на «Скарбниця Національного музею історії України» із кількістю працівників 27 осіб, з структурними змінами у відділах. Наказом №112/к від 18.10.2021 року Позивача було звільнено шляхом скорочення посади у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці - п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підстави звільнення: - наказ HMІУ №77 від 24.06.21р. «Про скорочення штату та введення в дію нового штатного розпису НМІУ з 01.09.21 р.»; - акт від 01.08.21р.; - акт від 07.09.21р. Разом із Наказом про звільнення №112/ від 18.10.21р. позивачу було вручено неповний перелік вакантних посад (84 вакантні посади). Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки позивача не було попереджено про зміни в організації виробництва і праці, не було доведено новий штатний розпис. Також, позивачу було незаконно відмовлено у призначенні на посаду завідувача юридичним відділом, та не було запропоновано всіх вакантних посад, зокрема заступника Генерального директора з питань реставрації та музеєфікації пам`яток, та вручено неповний перелік вакантних посад в порушення ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України. Крім того, позивач зазначає, що його посада насправді не була скорочена, замість філіалу НМІУ-МІКУ зі штатною чисельністю 31 одиниця створено філіал «Скарбниця Національного музею історії України» зі штатною чисельністю 27 одиниць, на який покладено подібні функції та завдання. Тобто, має місце перетворення одного структурного підрозділу у інший, а не зміна в організації виробництва і праці. При цьому, посада керівника філіалу зберіглась у новому штатному розписі. Також, звільнення позивача не розглядалось у профспілковій організації відповідно до ч. 9 ст. 49-2 КЗпП України. У зв`язку з цим, позивач вважає, що його звільнення є незаконним, порушує його права та законні інтереси як працівника, так і громадянина, а тому просив визнати незаконним та скасувати наказ про його звільнення, поновити його на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. 22.11.2021 р. ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у справі. 30.12.2021 р. відповідачем подано відзив на позов, у якому він позов не визнав. Зазначив, що відповідно до наказу Міністерства культури та інформаційної політики від 24.05.2021 р. № 357, штатного розпису з 01.09.2021 р., затвердженого МКІП 25.06.2021 р., наказу НМІУ від 24.06.2021 р. в музеї відбулись зміни в організації виробництва і праці та скорочення штату працівників, зокрема ліквідовувався філіал НМІУ - Музей історичних коштовностей, та створювався новий - «Скарбниця Національного музею історії України», з іншою внутрішньою структурою, завданнями і функціями. Відповідно скорочувалась посада завідувача філіалу НМІУ Музей історичних коштовностей України, та вводилась вже нова посада - завідувач філії Скарбниця Національного музею історії України. Скорочення відбувалось також в інших структурних підрозділах. Зміна внутрішньої структури була викликана тим, що було затверджено нову редакцію Статуту музею, якою визначені нові завдання та напрями роботи. Реорганізація, проведена за рішення органу управління майном є елементом упорядкування організаційної структури музею, оптимізації штату, забезпечення більш ефективного виконання функціональних обов`язків працівниками. Філія музею є важливою та невід`ємною складовою його інституційної структури. Під час перебування позивача на посаді, був відсутній напрямок роботи філії, як міжнародне співробітництво, та після проведення відповідних змін на філію покладено здійснення міжнародного співробітництва, для чого було створено відповідний сектор. Ще одним новим напрямком роботи філії стала допомога у проведенні консультування державних органів України та міжнародних урядових та неурядових організацій щодо моніторингу археологічної культурної спадщини та тимчасово окупованих територіях. У зв`язку з цим, зріс також рівень вимог до завідувача філії, на якого додатково покладено обов`язки: організація міжнародної діяльності філії; персональна відповідальність за договірну роботу у філії; вирішення питання щодо необхідності здійснення публічних закупівель для потреб філії, підготовка для цього документів; підготовка та проведення заходів, спрямованих на міжнародне співробітництво. Тому, до посади завідувача філією були висунуті додаткові вимоги: знання порядку публічних закупівель та знання англійської мови на рівні не нижче В2. Освіта, досвід та кваліфікація позивача, володіння етикою ділового спілкування не дозволяли йому бути призначеним на цю посаду. Тому, перевага у призначенні на посаду завідувача Філією Скарбниця НМІУ була надана іншій особі - [PERSON] , яка на той час обіймала посаду завідувача юридичним відділом. Крім того, позивач не завжди відповідально ставився до своїх обов`язків. Зокрема, у 2021 році [PERSON] жодного разу не брав участі у роботі комісії з прослуховування екскурсій, хоча був її головою. Також, позивач не брав участі у засіданнях Науково-методичної ради НМІУ. 28.09.2021 р. [PERSON] надано негативну характеристику за місцем роботи. Крім того, позивач, будучи адвокатом, допускав у своїй діяльності конфлікт інтересів, за що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури. З 29.06.2021 р. по 18.10.2021 р. позивач не працював жодного дня, перебуваючи на лікарняному, водночас займався адвокатською діяльністю. Тому, всі наведені обставини були враховані роботодавцем при прийнятті рішення про призначення на посаду завідувача філії. Також, відповідач наполягає, що вжив усіх передбачених законом і можливих заходів для повідомлення позивача про майбутнє скорочення. Так, оскільки позивач з 29.06.2021 р. до 18.10.2021 р. не працював, знаходився постійно на лікарняному, 05.07.2021 р. йому засобами кур`єрського зв`язку «Нова пошта» було направлено повідомлення про наступне вивільнення та запропоновано переведення на посаду провідного юрисконсульта, але позивач відмовився отримувати повідомлення. 06.07.2021 р. позивач написав заяву про переведення його на посаду завідувача юридичного відділу, але вказана посаду тоді не була вакантною. 01.08.2021 р. у вихідний день під час відкриття виставки, яку відвідав позивач за місцезнаходженням філії, працівниками відповідача йому було оголошено зміст повідомлення про наступне вивільнення та запропоновано посаду фахівця з публічних закупівель. Позивач відмовився отримувати повідомлення, про що було складено акт. В подальшому, 03.09.2021 р. позивачеві у відділі людських ресурсів НМІУ було вручено повідомлення про наступне вивільнення, на якому позивач розписався і залишив власний негативний коментар. Отримувати копія повідомлення з переліком вакантних посад позивач знову відмовився, про що також було складено акт. 07.09.2021 р. позивач у відділі людських ресурсів НМІУ знову відмовився отримати копію наказу № 104 від 31.08.2021 р. «Про визначення робочого місця та індивідуальний план роботи [PERSON] з 01.09.2021 р.», посадову інструкцію фахівця з публічних закупівель та перелік вакансій станом на 07.09.2021 р., про що також складено акти. Також, 11.10.2021 р. позивач під час відпустки прибув до музею, і знову відмовився знайомитись з переліком вакансій станом на 11.10.2021 р., написав заяву про відмову від усіх вакансій. У день звільнення 18.10.2021 р. позивачу знову було запропоновано ознайомитись із переліком наявних вакансій, але він знову відмовився. Таким чином, відповідач попередив позивача про майбутнє вивільнення не пізніше, ніж за два місяці. Відповідач вказує, що посади провідного юрисконсульта пропонувались позивачу 05.07.2021 р., 03.09.2021 р. та 07.09.2021 р., але тоді позивач відмовився від ознайомлення з переліком вакансій. Посада заступника генерального директора з питань реставрації та музеєфікації пам`яток не могла бути запропонована позивачу, оскільки для цього необхідна спеціальна освіта « [INFO] » та підвищення кваліфікації за напрямом реставрація та музеєфікація. Також, відповідач кожного разу здійснював порівняльний аналіз рівня кваліфікації і продуктивності праці позивача та інших працівників, перш ніж запропонувати посаду. При вирішенні питання про переведення позивача на посаду завідувача юридичного відділу перевагу було віддано Банах О.Л. , яка має більший стаж роботи, крім того позивач допустив конфлікт інтересів у своїй діяльності. Також, відповідач не погоджується із розрахунком середнього заробітку позивача, зазначає, що середня заробітна плата позивача повинна обчислюватись за червень-липень 2021 р. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.07.2022 року цивільну справу №369/15710/22 за клопотанням позивача було передано до Оболонського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу між суддями від 01.11.2022 року було визначено головуючого суддю Діденко Є.В. Ухвалою від 08.11.2022 року в справі було відкрито загальне позовне провадження на призначено підготовче судове засідання на 06.12.2022 року. 06.12.2022 року всі сторони в судове засідання з`явились та не заперечували проти призначення справи до судового розгляду. Ухвалою від 06.12.2022 року справу було призначено до судового розгляду на 24.01.2023 року. 24.01.2023 року судове засідання було перенесено на 09.02.2023 року в зв`язку із клопотанням позивача. 09.02.2023 року в судове засідання з`явився позивач та представник відповідача Банах О.Л . Позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, з підстав, викладених у позові. Крім того, позивач зазначив, що не наполягає на своїх раніше заявлених доводах про незаконність його звільнення через відсутності згоди первинної профспілкової організації, і такі доводи просить не розглядати. Представник відповідача Банах О.Л. просила в позові відмовити, з підстав, викладених у відзиві. В судовому засіданні 09.02.2023 р. оголошено перерву до 21.03.2023 р. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та аргументи учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого. Встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини. Під час розгляду справи судом встановлено, що починаючи з 20.03.2018 року позивач обіймав посаду завідувача філіалу Національного музею історії України (далі - НМІУ) - Музей історичних коштовностей України (далі - МІКУ) відповідно до наказу (розпорядження) №28/2-к від 07.03.2018 року про прийняття на роботу. Згідно з положенням про філіал НМІУ - Музей історичних коштовностей України, затвердженим 31.12.2015 р., філіал НМІУ є структурним підрозділом в загальній структурі Національного музею історії України. Усі працівники філіалу НМІУ призначаються на посаду і звільняються з посади наказом генерального директора музею, з дотриманням вимог чинного законодавства України про працю (п. 1.5). Основні завдання і функції філіалу передбачені у розділах 2, 3 Положення. Зокрема вказано, що філіал збирає, досліджує, пропагує пам`ятки матеріальної і духовної культури України, які відтворюють історію розвитку прикладного мистецтва давнини та середньовіччя, а також сучасного ювелірного мистецтва; популяризує колекцію НМІУ; створює та оновлює експозицію Філіалу; проводить екскурсії, наукові дослідження; проводить наукові і культурно-масові заходи. У функціях філіалу вказано, що він, зокрема, бере участь у формуванні та реалізації планів НМІУ щодо виставкової діяльності як в Україні, так і за її межами, встановлює та розвиває зв`язки з музеями країн світу, та інше. Місцезнаходження філії вказано: м. Київ, вул. Лаврська, 9 корпус 12. Підрозділами філіалу є: науково-дослідний відділ; відділ екскурсійного обслуговування; відділ молодшого музейного персоналу. Структура філіалу визначається необхідністю науково-дослідної роботи, вивчення колекції та експонування виробів з дорогоцінних металів і коштовного каміння, що є складовою частиною фондової колекції НМІУ. У посадовій інструкції завідувача філіалу - Музей історичних коштовностей України, яка затверджена 20.03.2018 р. вказано, що завідувач підпорядковується безпосередньо генеральному директору, здійснює керівництво та організацію роботи філіалу відповідно до покладених на нього завдань і обов`язків, бере участь у договірній роботі філіалу. 07.05.2021 р. від Національного музею історії України до Міністерства культури та інформаційної політики України направлено подання про зміну організаційної структури та штатного розпису Національного музею історії України з 01.08.2021 р. У розділі 2 подання вказані проблеми, які потребують розв`язання. Зокрема зазначено, що необхідно закріпити напрям міжнародного співробітництва, ввести посаду - заступника генерального директора з міжнародного співробітництва-завідувача філіалом НМІУ - «Музей історичних коштовностей України». Пропонувалось утворити таку посаду замість посади заступника генерального директора з розвитку, та внести зміни до положення про філіал НМІУ - МІКУ. У пункті 3 подання вказано, що зміна структури та штатного розпису вирішує проблему неефективного використання коштів фонду оплати праці з одного боку, оскільки наявне дублювання функцій за окремими посадами. Посади, що не підкріплені чітким функціоналом або мають дублювання функцій скорочуються. Скорочення посад та введення нових посад здійснюється в межах штатної чисельності - 325 штатних одиниць. Наказом Міністерства культури та інформаційної політики України № 357 від 24.05.2021 р. вирішено затвердити та ввести в дію з 01.08.2021 р. нову структуру Національного музею історії України. У додатку до наказу передбачено структуру НМІУ, у якій пунктом 27 вказано - Філія «Скарбниця Національного музею історії України», що складається з: науково-дослідний відділ експозиційно-виставкової роботи та міжнародного співробітництва; сектор міжнародного співробітництва; сектор каталогізації і моніторингу, науково-освітній відділ. Згідно з наказом Національного музею історії України від 29.06.2021 р. № 77, вирішено скоротити посади з 01.09.2021 р., визначені в додатку, зокрема посаду завідувача філіалом. У наданих суду примірниках штатного розпису за період до структурних змін та після їх проведення, є відомості про наявність посади завідувача філіалом. 24.06.2021 р. затверджено положення про філію «Скарбниця Національного музею історії України». Відповідно до вказаного положення, філія є відокремленим структурним підрозділом в загальній структурі НМІУ. Місцезнаходження: м. Київ, вул. Лаврська, 9 корпус 12. У пункті 2.1 Положення вказано, що завданнями філії є збереження, вивчення та популяризація знань про старожитності, виготовлені із дорогоцінних металів, про давні техніки ювелірного мистецтва та його історико-культурний контекст, релевантний вимогам сьогодення. Філія збирає, досліджує, пропагує пам`ятки матеріальної і духовної культури України, які відтворюють історію розвитку прикладного мистецтва давнини і середньовіччя, а також сучасного ювелірного мистецтва. Робота філії здійснюється за напрямками: науково-освітній, обліковий, консультативний, міжнародного співробітництва. У функціях філії вказано, зокрема, проведення наукових досліджень; створення виставок і експозицій; наукове вивчення і атрибуція колекції НМІУ; здійснення іншої наукової діяльності, допомога та консультації з моніторингу археологічної культурної спадщини та тимчасово окупованій території Донецької та Луганської областей, АР Крим. 25.06.2021 року затверджено посадову інструкцію завідувача філією «Скарбниця Національного музею історії України», у якій покладені обов`язки керівництва і організації діяльністю філії, також забезпечення організації і проведення заходів, спрямованих на міжнародне співробітництво, відповідальність за договірну роботу. 05.07.2021 року на адресу [PERSON] за допомогою поштового зв`язку «Нова Пошта» було направлено повідомлення про заплановане вивільнення з пропозицією про переведення на посаду провідного юрисконсульта, проте 06.07.2021 року дане відправлення було повернуто на адресу Національного музею історії України, а в інформації про посилку вказано, що адресат відмовився від її отримання. 06.07.2021 року [PERSON] подав відповідачу заяву, в якій просив прийняти його на посаду завідувача юридичного відділу. 20.07.2021 року в заяві [PERSON] було відмовлено та зазначено що дана посада не є вакантною, разом із цим було запропоновано переглянути перелік вакантних посад у відділі кадрів НМІУ. 23.07.2021 року [PERSON] подав відповідачу заяву, в якій просив прийняти його на посаду завідувача юридичного відділу, в той час коли дана посада буде вакантною. Згідно з актом від 01.08.2021 р., складеним працівниками НМІУ, 01.08.2021 р. [PERSON] біля будівлі філіалу Музей історичних коштовностей України відмовився від отримання повідомлення про заплановане вивільнення. 10.08.2021 року відповідно до відповіді Національного музею історії України дане прохання було взято до відома, а також відмовлено в наданні матеріальної допомоги на оздоровлення в період після 24 серпня 2021 року. 03.09.2021 року [PERSON] ознайомився з повідомленням про наступне вивільнення від 26.07.2021 р. з пропозицією переведення на посаду фахівця з публічних закупівель, та залишив власний негативний коментар стосовно керівника НМІУ. Згідно з актом від 03.09.2021 року, 03 вересня 2021 року у приміщенні відділу людських ресурсів, у присутності співробітників Національного музею історії України: завідувача відділу людських ресурсів [PERSON] , завідувача юридичного відділу Банах О.Л. , провідного професіонала з нормування та оплати праці відділу людських ресурсів [PERSON] , завідувачу філіалу НМПУ «Музей історичних коштовностей України» [PERSON] було запропоновано перелік вакантних посад в Національному музеї історії України станом на 03.09.2021 р., від отримання якого та від підпису про ознайомлення з яким він відмовився. Відповідно до акту від 07.09.2021 р., складеного працівниками НМІУ, [PERSON] 07.09.2021 р. відмовився від ознайомлення і отримання наказу № 104 від 31.08.2021 р. «Про визначення робочого місця та індивідуальний план роботи [PERSON] з 01.09.2021 р.», посадову інструкцію фахівця з публічних закупівель та перелік вакансій станом на 07.09.2021 р. 18.10.2021 року наказом №112/к позивача було звільнено у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням посади, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до характеристики, підписаної Генеральним директором Т.В. Сосновською, дата вказана: 12.10.2021 р., [PERSON] відповідав займаній посаді, що характеризується тим, що він чітко, якісно і вчасно виконував доручену йому роботу, відносився відповідально до своїх посадових обов`язків. Здійснював оперативне управління філіалом. Відповідав за організацію та проведення на базі філіалу наукових та культурно-масових заходів: організовував науково-дослідну, освітню, екскурсійну та інші види діяльності філіалу музею, ніс відповідальність за виконання планових показників філіалу… Згідно із відповіддю на запит №733 від 18.10.2021 року нараховані та виплачені премії Національним музеєм історії України - [PERSON] становлять: відповідно до наказу №2-з від 27.01.2021 року за січень 2021 р. - 2 000,00 грн.; відповідно до наказу №7-з від 24.02.2021 року за лютий 2021 р. - 10 000,00 грн. відповідно до наказу №24-з від 26.05.2021 року за травень 2021 р. - 2 000,00 грн. Нарахована та виплачена доплата до посадового окладу за стаж музейної роботи (вислугу років) з 01.04.2021р у розмірі 10% (1 826.20) від посадового окладу відповідно до наказу №14-3 від 02.04.2021 р.: - квітень 2021 року - 226, 61 грн., - травень 2021 року - 1 826, 20 грн., червень 2021 року - 1 826, 20 грн. Відповідно до довідки №31 від 18.10.2021 року заробітна плата [PERSON] з квітня 2021 року по вересень 2021 року складала 172935 грн. 77 коп., в тому числі за травень 2021 року - 22088,20 грн., за червень 2021 року - 20165,38 грн. У долучених до відзиву протоколах НМІУ-МІКУ про проведення різноманітних організаційних заходів по роботі музею (протокол №8, засідання комісії з прослуховування екскурсії українською мовою в філії НМІУ-МІКУ від 09.06.2021 року; протокол №11 засідання комісії з прослуховування екскурсії українською мовою в філії НМІУ-МІКУ від 25.06.2021 року; протокол №5 засідання комісії з прослуховування екскурсії українською мовою в філії НМІУ-МІКУ від 04.03.2020 року; протокол засідання науково-методичної ради НМІУ №1 від 29.01.202 року, протокол засідання науково-методичної ради НМІУ №2 від 05.03.2020 року, протокол засідання науково-методичної ради НМІУ №4 від 11.09.2020 року, протокол засідання науково-методичної ради НМІУ №5 від 11.11.2020 року) - відомості про присутність на вищезгаданих заходах [PERSON] - відсутні. Відповідно до характеристики [PERSON] виданої Генеральним директором Андрощук Ф. - Позивач за час роботи на посаді завідувача філіалом виявив організаторські здібності, але за браком досвіду роботи в музейній справі, відсутності відповідної базової освіти, має проблеми в плануванні та усвідомленні змісту роботи, скеровує роботу підрозділу за поточними завданнями, отриманими від керівництва музею, а також не завжди приймав виважені рішення та не мав навичок об`єктивного аналізу виробничої ситуації. Відповідно до рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області №ІІ-005/2022 від 01.02.2022 року, було ухвалено нове рішення про притягнення адвоката [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України. Обставини правопорушення свідчать, що [PERSON] допустив конфлікт інтересів, перебуваючи на посаді керівника філіалу НМІУ. Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст. 51 Кодексу законів про працю України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно зі ст. 51 Кодексу законів про працю України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Статтею 36 КЗпП України передбачено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40). Відповідно до частин 3, 4 ст. 32 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. На підставі ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Згідно зі ст. 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру. Частиною 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», відомості з Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію припинення юридичної особи та її відокремленого підрозділу, відокремленого підрозділу іноземної неурядової організації, представництва, філії іноземної благодійної організації, державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є підставою для зняття їх з обліку в органах державної статистики, податкових органах, органах Пенсійного фонду України та/або вчинення інших дій відповідно до законодавства. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що створення або припинення відокремленого підрозділу юридичної особи підлягає реєстрації. У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. Статтею 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Частиною 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року, у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Оцінка доказів і мотиви суду. Досліджені судом докази підтверджують, що позивач був звільнений 18.10.2021 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням його посади - завідувача філіалу НМІУ - Музей історичних коштовностей України. Надаючи оцінку доводам позовної заяви, суд вважає за необхідне в першу чергу розглянути питання, чи відбулось реальне скорочення посади позивача. При цьому, суд виходить не лише з формальної оцінки прийнятих відповідачем рішень, а й з аналізу загальних змін в організаційній структурі, які були задекларовані відповідачем та відбулись. Суд звертає увагу, що у поданні відповідача до Міністерства, яким обґрунтовувалась необхідність зміни організаційної структури, наголошено на необхідності введення напряму міжнародного співробітництва, при цьому не зазначається про необхідність припинення філіалу «Музей історичних коштовностей України», або про скорочення посади завідувача філії. Навпаки, йдеться про внесення змін до положення філії та поєднання посади заступника генерального директора і завідувача філією. Також вказано, що зміни вирішують проблему неефективного використання коштів фонду оплати праці з одного боку, оскільки наявне дублювання функцій за окремими посадами. Натомість, відповідно до затвердженої Міністерством і введеного в дію нових структури і штатного розпису НМІУ передбачено філію з назвою «Скарбниця Національного музею історії України», з іншою організаційною структурою. При цьому посада завідувача філії залишилась збереженою у штатному розписі як окрема посада. Суд зазначає, що відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження прийняття ним рішень про припинення філії МІКУ, про створення нової філії як відокремленого підрозділу, і внесення у зв`язку із цим відповідних реєстраційних змін, передбачених законом (ст.ст. 13, 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»). Аналізуючи у співставленні завдання і функції філіалу «Музей історичних коштовностей України» та філії «Скарбниця Національного музею історії України», положення про яку було затверджено 24.06.2021 року, суд приходить до висновку, що за змістом філія виконує такі ж завдання і функції, які були покладені на філіал МІКУ. В судовому засіданні представником відповідача було наголошено, що основною функціональною відмінністю філії «Скарбниця Національного музею історії України» є закріплений новий напрям міжнародного співробітництва. Проте, суд зазначає, що у положенні філіалу МІКУ також було передбачено завдання філіалу, як встановлення та розвиток зв`язків з музеями країн світу. Суд приймає до уваги, що при зміні організаційної структури відповідача завдання міжнародного співробітництва було значно розширене і йому було надане додаткове значення, що однак не спростовує збереження за філією тих самих притаманних їй раніше основних завдань і функцій. Так само, з аналізу посадових інструкцій слідує, що посадові обов`язки завідувача філіалом МІКУ та філією «Скарбниця Національного музею історії України» відрізняються здебільшого питанням міжнародного співробітництва, проте загальний зміст і функціонал цих обов`язків не відрізняється. Висунення додаткових вимог до посади завідувача філією не враховується судом, оскільки не підтверджує скорочення посади позивача. Крім того, суд звертає увагу, що філія «Скарбниця Національного музею історії України» функціонує на тій же матеріальній базі, що й філіал МІКУ, знаходиться за тією ж адресою. Таким чином, на підставі досліджених судом доказів і наведених аргументів, суд приходить до висновку, що насправді не відбулось припинення філіалу МІКУ, а має місце його перетворення у філію з назвою «Скарбниця Національного музею історії України» та зміненою внутрішньою структурою. З цього слідує, що реального скорочення посади завідувача філії, яку обіймав позивач - не відбулось. При цьому, на посаду завідувача філії «Скарбниця Національного музею історії України» було призначено іншу особу. Суд приймає до уваги, що проведені відповідачем зміни в організаційній структурі за своєю сутністю можна оцінити як зміни в організації виробництва і праці (ст. 32 КЗпП України), однак такі зміни не підтверджують скорочення посади позивача, яка насправді була збережена. Надання додаткових завдань і функцій відокремленому підрозділу, та за посадою позивача, також свідчить про істотні зміни умов праці, що однак, відповідно до закону може бути підставою для припинення трудового договору лише у разі відмови працівника продовжити роботу зі зміненими умовами праці, відповідно до п. 6 ст. 36 КЗпП України. Суд вважає, що за таких умов, роботодавець на підставі статті 32 КЗпП мав попередити позивача про зміну істотних умов праці у зв`язку з перетворення філії, та з`ясувати його згоду на продовження роботи зі зміненими умовами праці, та подальші рішення приймати в залежності від наявності такої згоди. Натомість, роботодавець провів уявне скорочення посади позивача, яка насправді скорочена не була. При цьому, суд приймає до уваги, що між позивачем і керівництвом відповідача склались негативні відносини, про що свідчать досліджені судом письмові докази та пояснення учасників справи. Так, під час розгляду справи відповідач всіляко доводив суду, зокрема, недобросовісність позивача та неналежне виконання ним своїх обов`язків на посаді завідувача філіалу, що на думку відповідача перешкоджало його призначенню на посаду завідувача перетвореної філії. Надаючи оцінку цим аргументам, суд зазначає, що стосовно позивача надано дві різні за змістом характеристики, як негативна, так і позитивна. Також, відсутні випадки застосування до позивача дисциплінарних стягнень за час роботи, позивачу систематично нараховувались премії. Водночас, позивач, будучи адвокатом, допустив конфлікт інтересів стосовно роботодавця, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, як адвокат. Втім, суд звертає увагу, що врахування продуктивності праці та особистих якостей працівника не може бути підставою для його звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, та за наявності у працівника права на збереження роботи. Таким чином, суд переконаний, що в результаті змін в організації виробництва і праці реального скорочення посади позивача не відбулось, а тому його звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України слід визнати незаконним і поновити його на посаді, з якої він був звільнений. Водночас, надаючи оцінку іншим аргументам позову, суд зазначає, що відповідач належним чином виконав передбачені законом вимоги та вжив заходів щодо як попередження про майбутнє вивільнення позивача, так і в частині пропозиції вакантних посад. Однак, з урахуванням попередніх висновків суду про відсутність реального скорочення посади позивача, дотримання роботодавцем вказаної процедури не має значення для цієї справи. На підставі статті 235 КЗпП України, суд повинен прийняти рішення про виплату працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Як передбачено пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року, якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Останніми двома попередніми місяцями роботи позивача, коли він працював, були травень і червень 2021 року. Відповідно до довідки № 31 від 18.10.2021 року заробітна плата [PERSON] складала за травень 2021 року - 22088,20 грн., за червень 2021 року - 20165,38 грн. Отже, середньомісячна заробітна плата складає 21126,79 грн. (22088,20 + 20165,38 / 2 = 21126,79 грн.), середньоденна - 1111,94 грн. (22088,20 +20165,38 / 38 робочих днів = 1111,94 грн.). Період стягнення з 18.10.2021 р. по 21.03.2023 р. складає 16 місяців та 24 робочих дні. Сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 364 715 грн. 20 коп., і розраховується таким чином: (21126,79 х 16 місяців) + (1111,94 х 24 дні) = 364715,20 грн. Також, позивачем заявлено до стягнення суму правничої допомоги в розмірі 20 000,00 грн. та поштові витрати 64,00 грн. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на оплату послуг адвоката, суду надано: Договір про надання правової допомоги від 01.05.2021 року з адвокатом Сидоровою І.М., в якому вартість послуг з підготовки позову і документів складає 10 000,00 грн. та окремо 10 000,00 грн. послуги з представництва, акт приймання-передачі послуг від 08.11.2021 р. на суму 20 000,00 грн. Надаючи оцінку поданим документам, суд приймає до уваги, що компенсації підлягають не лише фактично оплачені послуги, а й ті, які особа зобов`язана понести. Втім, оскільки представник позивача не приймав участі у справі, та виходячи зі складності справи і предмету позову, суд вважає обґрунтованою і співмірною у цій справі суму 5000,00 грн. за складання позову. В задоволенні поштових витрат слід відмовити за недоведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved