Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

13.02.2023 [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, до закінчення навчання але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Вимоги вмотивовані тим, що відповідач є батьком [PERSON] , який на даний час навчається на 2 курсі денного відділення Сумського державного університету на бюджетній основі, а тому потребує матеріальної допомоги. На думку позивачки відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом. 22.02.2023\~ухвалою Охтирського\~міськрайонного суду\~Сумської області\~відкрито провадження справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Про розгляд справи сторони повідомлені у встановленому законом порядку, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. 13.03.2023 від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній позовні вимоги визнав частково у розмірі 1/10 частини, обґрунтовуючи тим, що хоча він і працює, але розмір його заробітної плати на місяць становить у межах мінімальної заробітної плати, крім того він страждає на ряд тяжких захворювань, у зв`язку з чим потребує значних витрат на лікування, що ускладнює його нормальну життєдіяльність та має місце обмеження в умовах праці. Крім того у другому шлюбі він має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , його дружина не працює. Натомість позивачкою не надано доказів, що син потребує матеріальної допомоги, оскільки останній навчається на бюджетній основі і отримує стипендію. 15.03.2023 від позивачки надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої остання зазначила про недоведеність відповідачем факту неспроможності сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, натомість потреби їх сина у матеріальній допомозі підтверджуються фактом його навчання на денній формі неможливості у зв`язку з цим працювати та самостійно себе утримувати, а вона, як мати, одноособово не може надавати матеріальну допомогу, оскільки також має незадовільний стан здоров`я. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази дійшов наступного висновку. Як встановлено судом відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що не спростовується строми. Згідно довідки № 52.2-Д.011/23 від 27.01.2023 [PERSON] є студентом 2 курсу денного відділення та навчається на бюджетній основі за ОС «бакалавр». Термін навчання з 01.09.2021 до 30.06.2025 (а.с.8). На підтвердження факту навчання позивачкою надано копію договору про навчання у Сумському державному університеті від 29.07.2021, укладеному між Сумським державним університетом в особі ректора [PERSON] та [PERSON] щодо [PERSON] (а.с.9). Як вбачається з довідки про склад сім`ї № 07 від 02.02.2023 [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.7). Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В силу ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192і194-197цього Кодексу. Положеннями статті 184СК України визначено, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача аліментів, однак оскільки положення цієї норми не застосовується до\~відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, а відповідач не має постійного заробітку, колегія суддів визнає, що розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки, сина, може визначатися судом і у твердій грошовій суми у разі згоди платника аліментів. За змістом статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до пункту 20постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. При цьому,СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Отже, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен врахувати всі джерела, що утворюють дохід сторін, обов`язок обох батьків з надання відповідної допомоги та спроможність останніх її надавати. Таким чином, стягнення аліментів на утримання доньки або сина, які продовжують навчання є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. З матеріалів справи вбачається, що повнолітній син позивачки та відповідача [PERSON] навчається у вищому учбовому закладі на денній формі навчання, у зв`язку з чим позбавлений можливості працювати та заробляти кошти, а тому потребує матеріальної допомоги. З урахуванням встановлених обставин справи суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Батьки вважаються такими, що можуть надавати матеріальну допомогу, якщо вони забезпечені більше прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отже визначаючи розмір аліментів суд виходить з наступного. Згідно довідки про доходи №29 від 01.03.2023 [PERSON] працює в ТОВ «Теплоенерго» з 31.12.2013 наразі на посаді оператора водозабору та його дохід за період з 01.01.2022 по 31.01.2023 склав 110\~225,51 грн., з яких 32\~507,61 грн утримано, 77717,90 грн сума до виплати, що також вбачається з відомостей про застраховану особу з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України ( а.с.26-29). 09.01.2013 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с.30). Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 09.01.2013, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 31). Згідно акту №01852-95/526 [PERSON] проживає разом з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.32) Обґрунтовуючи свої заперечення проти визначеного позивачкою розміру аліментів відповідач посилається на низький рівень доходів, наявність іншої неповнолітньої дитини, відсутність доходів у його дружини, яка не працює, а також на незадовільний стан здоров`я та потребу, у зв`язку з цим, значних витрат на лікування. \~ \~ \~ \~Судом досліджена також надана відповідачем на підтвердження стану здоров`я виписка з медичної карти стаціонарного хворого №2738 за період лікування в ендокринологічному відділенні за період з 31.01.2023 по10.02.2023 із зазначенням відповідного діагнозу (а.с.25). При цьому суд критично оцінює посилання відповідача на його скрутне матеріальне становища у зв`язку, зокрема, з відсутністю роботи у його дружини, оскільки вона є фізично здоровою особою молодого віку і не має обмежень до роботи, протилежних доказів суду не надано. При цьому позивачкою не надано доказів на підтвердження потреби сина в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо). Також позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Докази, на які посилається позивачка жодним чином не свідчать про реальну можливість відповідача надавати таку допомогу, а фактично зводяться до того, що стягнення з відповідача аліментів у визначеному нею розмірі не поставить його у скрутне матеріальне становище, зважаючи на розмір його заробітної плати. Разом з тим суд приймає до уваги ту обставину, що повнолітній син сторін навчається на денній формі навчання, тому не має можливості самостійно отримувати дохід. Згідно вимог\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16, СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач працює, має стабільний заробіток, його сімейний стан, стан його здоров`я, що має на утриманні іншу дитину. Суд приймає до уваги також і можливість надання утримання з боку матері [PERSON] . З огляду на викладене, беручи до уваги, що розмір призначених аліментів має бути обґрунтованим, справедливим, необхідним та не більш як достатнім для розумного задоволення потреб повнолітнього сина сторін і не повинен призводити до його збагачення, суд вважає за необхідне визначити до стягнення з відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно. Згідно вимог ст. 12 ЦК України\~особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. Згідно ч.ч.1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. Враховуючи положення ч.7\~ст.81 ЦПК України\~суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Позивачка не надала доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про те, що розмір аліментів\~повинен становити\~1/4 частину від усіх видів заробітку відповідача,\~та не надала доказів про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу в зазначеному нею розмірі, враховуючи положення частини першої\~ст. 199 СК України, за змістом якої матеріальна допомога повнолітньому сину зобов`язана надаватися батьками за їх можливостей і лише у зв`язку з продовженням навчання та яка невід`ємно пов`язана з навчанням. Враховуючи\~викладене,\~дослідивши обставини\~справи,\~перевіривши їх\~доказами,\~ вирішуючи\~позов у\~межах заявлених\~вимог,\~з урахуваннямпринципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов до висновку про необґрунтованість заявленого позивачкою розміру аліментів та наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 430\~ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial