Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

16.02.2022 позивач через адвоката Антонову О.В. звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 295 769 грн 71 коп., сплачені в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0011390078000 від 03.09.2008 та договором поруки №227043 від 03.09.2008 на виконання заочного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.03.2014 у справі №750/1404/14. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.09.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК», який змінив своє найменування на Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №0011390078000, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 30 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним з кінцевим терміном повернення до 31.08.2029. У забезпечення виконання договору про надання споживчого кредиту №0011390078000 від 03.09.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК», який змінив своє найменування на Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», та [PERSON] (наразі [PERSON] ) було укладено договір поруки №227043 від 03.09.2008, за яким позивач взяла на себе зобов`язання нести солідарну відповідальність перед банком нарівні з [PERSON] . Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.03.2014 у справі №750/1404/14, позов Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задоволено; стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в сумі 37 003,59 доларів США, що еквівалентно 295 769 грн 71 коп.; стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» по 985 грн 90 коп. з кожного у відшкодування витрат по сплаті судового збору. У зв`язку із невиконанням [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань, що призвело до порушення прав та інтересів [PERSON] , оскільки на все її майно було накладено арешт, позивач сплатила на рахунок Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції в Чернігівській області борг в сумі 295 769 грн 71 коп., що підтверджується квитанцією №0.0.1791429857.1 від 05.08.2020. Таким чином, позивач вважає, що після погашення заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №0011390078000 від 03.09.2008 набула статусу кредитора за таким договором та відповідно до неї перейшло право вимоги до відповідача, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.10.2022 позов [PERSON] до [PERSON] \~про стягнення\~грошових коштів \~ задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 295\~769 грн 71 коп., сплачені в рахунок погашення заборгованості на виконання заочного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.03.2014 у справі №750/1404/14 за договором про надання споживчого кредиту №0011390078000 від 03.09.2008 та договором поруки №227043 від 03.09.2008; стягнуто з\~ [PERSON] на користь [PERSON] 8 000,00\~грн у відшкодування витрат на оплату правничої допомоги; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2\~957 грн 70 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.11.2022 за заявою відповідача скасовано заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.10.2022 у цивільній справі № 750/1634/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів; призначено судове засідання на 19.12.2022. 19.12.2022 розгляд справи відкладений на 05.01.2023 у зв`язку з неявкою учасників. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.01.2023 витребувано, у строк до 30.01.2023, у ПАТ «УКРСИББАНК»: інформацію про те, що саме стало підставою для припинення грошового зобов`язання [PERSON] перед ПАТ «УКРСИББАНК» за договором про надання споживчого кредиту №0011390078000 від 03.09.2008: погашення боргу боржником [PERSON] (і в якій сумі) чи поручителем [PERSON] (і в якій сумі); належним чином засвідчені копії документів (рішення, договори тощо), на підставі яких припинене грошове зобов`язання [PERSON] перед Публічним ПАТ «УКРСИББАНК» за договором про надання споживчого кредиту №0011390078000 від 03.09.2008; інформацію про те, чи отримано ПАТ «УКРСИББАНК» кошти у сумі 295 769 грн 71 коп., сплачені [PERSON] за виконавчим провадженням № 63631281; якщо так, то надати належним чином засвідчені копії документів про це. Витребувано, у строк до 30.01.2023, у Центрального та Деснянського відділів державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми): інформацію та належним чином засвідчені копії документів, які стосуються сплати [PERSON] на рахунок Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції в Чернігівській області боргу в сумі 295 769 грн 71 коп. (квитанція №0.0.1791429857.1 від 05.08.2020) та виконавчого збору у сумі 30\~256 грн 51 коп. (квитанція №0.0.1791423649.1 від 05.08.2020) у ВП № 63631281; інформацію про те, чи отримано ПАТ «УКРСИББАНК» вищевказані кошти у сумі 295 769 грн 71 коп., та належним чином засвідчені копії документів про це; копію заяви ПАТ «УКРСИББАНК» від 05.10.2021 про повернення виконавчого документа у ВП № 63631281. Розгляд справи відкладений на 30.01.2023 у зв`язку з витребуванням доказів. 30.01.2023 розгляд справи відкладений на 07.02.2023 у зв`язку з неявкою учасників. Ухвалою суду від 07.02.2023 витребувано в АТ "УКРСИББАНК": інформацію про те, на які заборгованості (пеня, проценти, штрафи, тіло кредиту) були направлені отримані кошти від [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №0011390078000 від 03.09.2008 та договором поруки №227043 від 03.09.2008; належним чином засвідчену копію рішення кредитного комітету чи іншого уповноваженого органу банку, який прийняв рішення про прощення частини боргу за умови сплати [PERSON] іншої частини боргу за договором про надання споживчого кредиту №0011390078000 від 03.09.2008; розгляд справи відкладений на 27.02.2023 у зв`язку з витребуванням доказів. 27.02.2023 розгляд справи відкладений на 14.03.2023 у зв`язку з невиконанням ухвали суду про витребування доказів. У судове засідання 14.03.2023 учасники справи не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином; представник позивача через електронну пошту направила заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, зазначивши про підтримку свого позову; представник відповідача подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій заперечував проти задоволення позову; відповідач про причини неявки суду не повідомив. За правилом частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03.09.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК», який змінив своє найменування на Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №0011390078000, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 30 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним з кінцевим терміном повернення до 31.08.2029. У забезпечення виконання договору про надання споживчого кредиту №0011390078000 від 03.09.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК», який змінив своє найменування на Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», та [PERSON] (наразі Хмельницька) було укладено договір поруки №227043 від 03.09.2008, за яким позивач взяла на себе зобов`язання нести солідарну відповідальність перед банком нарівні з [PERSON] (а.с. 24-26 т. 1). Відповідно до пункту 1.1 договору поруки поручитель зобов`язувався перед Кредитором відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобов`язань перед Кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №0011390078000 від 03.09.2008, укладеного між Кредитором та Боржником, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.03.2014, яке набрало законної сили 18.03.2014, у справі №750/1404/14 (провадження №2/750/807/14) позов Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задоволено; стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в сумі 37 003,59 доларів США, що еквівалентно 295 769 грн 71 коп.; стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» по 985 грн 90 коп. з кожного у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На виконання зазначеного заочного рішення Деснянським районним судом м. Чернігова 27.06.2014 видано виконавчий лист №750/1404/14 про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в сумі 37 003,59 доларів США, що еквівалентно 295 769 грн 71 коп. Постановою старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Данілевського О.М. ВП №44132273 від 28.07.2014 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №750/1404/14 (а.с. 24 т. 1). Також, постановою Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 44132273/14 від 30.07.2014 накладено арешт на все рухоме майно [PERSON] із забороною його відчуження, розмір основного зобов`язання 295 769,71 грн. Позивач сплатила на рахунок Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції в Чернігівській області борг в сумі 295 769 грн 71 коп., що підтверджується квитанцією №0.0.1791429857.1 від 05.08.2020 (а.с. 32 т. 1). Крім того, відповідно до квитанції №0.0.1791423649.1 від 05.08.2020 позивачем також сплачено 30 256,51 грн виконавчого збору на рахунок Деснянського ВДВС ЧМУЮ в Чернігівській області. Враховуючи повну сплату позивачем заборгованості, Деснянським відділом державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) при примусовому виконанні виконавчого листа №750/1404/14, виданого 27.06.2014 Деснянським районним судом м. Чернігова, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №48399378 від 11.08.2020, якою виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа закінчено, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 22 зворот т. 1). Постановою Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ВП № 63631281 від 02.11.2021 було повернуто виконавчий лист №2/750/807/14 стягувачу у зв`язку з письмовою заявою стягувача від 05.10.2021 про повернення виконавчого документа (а.с. 33 т. 1). Зі змісту листа Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» № 25-1-01/78854 від 21.12.2021 убачається, що будь-які фінансові претензії до [PERSON] , як поручителя, за кредитним договором №0011390078000\~у банку\~немає у зв`язку з відсутністю заборгованості за вказаним договором (а.с. 34 т. 1). Також, на запит суду АТ «УКРСИББАНК» у заяві від 27.01.2023 підтвердило коштів в сумі 295\~769,71 грн від позивача до банку (а.с. 192-193 т.1). У даній заяві АТ «УКРСИББАНК» зазначило, що 30.06.2021 позичальник [PERSON] звернувся до AT «УКРСИББАНК» із заявою про надання йому можливості частково погасити заборгованість за Кредитним договором з подальшим анулюванням (прощенням) залишку боргу. AT «УКРСИББАНК» надав позичальнику [PERSON] можливість частково погасити заборгованість за Кредитним договором, і 24.09.2021 було здійснене часткове погашення заборгованості за Кредитним договором в розмірі 6 066,00 доларів США, після чого 28.09.2021 залишок боргу (що лишився після часткового погашення) Банк анулював (пробачив) позичальнику. Зобов`язання між Банком та позичальником [PERSON] за Кредитним договором, а також між Банком та поручителями за договорами забезпечення Банк вважає припиненими. Зміст заяви підтверджується матеріалами справи, зокрема випискою за Кредитним договором за період 03.09.2008 по 23.01.2023, платіжним дорученням від 24.09.2021 (а.с. 113 т. 1). Позивач вважає, що її зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №0011390078000 від 03.09.2008 та договором поруки №227043 від 03.09.2008 наразі припинилися у зв`язку з повним виконанням нею зобов`язань [PERSON] перед кредитором (банком), після чого вона набула статусу кредитора за таким договором та відповідно до неї перейшло право вимоги до відповідача. Відповідно до частини першої статті 554 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до частини другої статті 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Заперечення відповідача проти позову зводяться до того, що [PERSON] лише частково погасила заборгованість за кредитним договором, що не стало причиною припинення кредитного зобов`язання. Суд не погоджується із такми доводами, оскільки відмінність між повним поверненням боргу поручителем та частковим поверненням ним боргу є лише в розмірі прав, які переходять до поручителя після повного повернення боргу кредитору. Як убачається з виписки за кредитним договором за період 03.09.2008 по 23.01.2023 (а.с. 212-285 т. 1) та заяви AT «УКРСИББАНК» від 13.03.2023, поданої на виконання ухвали суду, кошти, стягнуті відділом ДВС з [PERSON] , були розподілені на погашення основної суми за кредитом (тіла кредиту) та погашення відсотків за кредитом. Отже, сама по собі домовленість боржника з кредитором про списання частини заборгованості та припинення у зв`язку з цим кредитного зобов`язання, не може бути підставою для позбавлення передбаченого статтею 556 ЦК України права поручителя, який до цього на виконання рішення суду сплатив частину боргу, вимагати повернення сплачених на погашення боргу коштів від боржника. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважала за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19). Правничу допомогу позивачеві надавала адвокат Антонова О.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 26.02.2021. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 2 від 01.02.2022 [PERSON] сплатила адвокату 8 000,00 грн за правничу допомогу, обсяг якої, згідно акта наданих послуг, підтверджується лише частково на суму 6\~000,00 грн (за вирахуванням вартості послуг за участь у судових засіданнях у сумі 2\~000,00 грн). Крім того, з огляду на заперечення представника відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає за можливе зменшити їх розмір до 4\~000,00 грн, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved