Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Щорським районним судом Чернігівської області від 08.05.2019. У шлюбі з відповідачем у них народилося двоє дітей- [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із позивачем. Вказує, що протягом тривалого часу діти проживають з ним, позивач самостійно займається її вихованням, піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Водночас, відповідачка жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує. З дітьми не спілкується, не проявляє до них батьківської турботи, не цікавиться дітьми та не відвідує їх, не турбується про фізичний та духовний розвиток дітей. У зв`язку з цим, просив суд позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей та стягувати аліменти на їх утримання в розмірі по 2700 грн. на кожну дитину та до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. При цьому зазначила, що вона не ухиляється із спілкуванням із дітьми, спілкується з дітьми за допомогою телефонних розмов, зазначила, що позивач негативно налаштував старших дітей проти неї, та обставина, що матеріальним забезпеченням дітей, їх вихованням і розвитком займається батько, не свідчить про те, не свідчить про те, що вона не бажає брати участі в утриманні власних дітей та вихованні, тобто що вона свідомо, умисно нехтує своїми батьківськими обов`язками. Представник третьої осіби-органу опіки та піклування Виноградівської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав суду висновки про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Щорським районним судом Чернігівської області від 08.05.2019. У шлюбі з відповідачем у них народилося двоє дітей- [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із позивачем. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком або матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько або мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи суду не представлено доказів, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, при цьому, намагається виконувати свої батьківські обов`язки, спілкується із своїми дітьми, не зважаючи на те, що діти налаштовані позивачем проти відповідачки. Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради у наданому висновку № 02-22/3702 від 29.12.2022 року вважає за недоцільне позбавляти відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, мотивуючи тим, що мати не може в повній мірі виконувати свої батьківські обов`язки стоовно дітей, через об`єктивні причини (місце проживання та роботи за межами Закарпатської області. Крім того, 09.12.2022 року, комісією з питань захисту прав дитини Городнянської міської ради Чернігівської області, не було встановлено вагомих підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Відповідно до положень ст. 81 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивачем та її представником не доведено, що поведінка відповідача відносно її дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками та ухиленням від їх виконання. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачкою відносно своїх дітей в матеріалах справи відсутні. Окрім того, суд оцінює критично висновок органу опіки та піклування щодо можливого позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей, оскільки даний висновок складений без врахування всіх обставин справи, зокрема, ставлення відповідачки до дітей, матеріально-побутових умов проживання відповідачки. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Отже, за таких обставин, здійснивши системний аналіз і оцінку доказів, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки не забезпечуватиме інтересів самої дитини, оскільки позивач не довела та не надала суду беззаперечних доказів, в чому полягає захист інтересів дитини внаслідок позбавлення її батька батьківських прав та доказів, які б свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Крім цього, позивачем та його представником не наведено тих виключних обставин, які б свідчили про необхідність застосування судом крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав. Суд, враховуючи інтереси дітей, ставлення відповідачки до своїх дітей, її бажання спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, намагання зв`язатись із ними, вважає за необхідне не позбавляти відповідачку батьківських прав. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів та про позбавлення батьківських прав до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed