Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

у листопаді 2022 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Рижакова А.В. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд стягнути із відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей за період із липня 2022 р. по 16.11.2022 р. в сумі 111157,25 грн., а також неустойку (пеню) за несплату та прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період із липня 2022 р. по 16.11.2022 р. в сумі 48964,49 грн. В обґрунтування позову зазначено, що із 08.09.2006 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16.11.2020 року у справі № 450/2218/20. В період шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 02.10.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків у їх вихованні, який посвідчено нотаріально, та, відповідно до умов якого, сторони домовились, що діти будуть проживати разом із матір`ю, та відповідач зобов`язався виконувати умови договору про сплату аліментів, укладеного між сторонами. Крім того, 01.10.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про сплату аліментів на дітей та дружину, який також було нотаріально посвідчено, та відповідно до умов якого сторони домовились про те, що починаючи із 13 місяця, що настає у перший календарний день місяця, наступного за датою укладення даного договору аліменти сплачуються в розмірі, що становлять 50000,00 грн. на місяць, із розрахунку по 25000,00 грн. на кожну дитину, що на день підписання цього договору складає 1772,68 доларів США за курсом НБУ. Сторони узгодили, що погоджений розмір аліментів сплачується платником щомісячно, незалежно від факту тимчасового перебування дітей разом із платником в порядку, передбаченому договором про визначення місця проживання дітей. Крім того, в зазначеному договору (п.6) сторони зафіксували захист від знецінення національної валюти - української гривні, шляхом перерахунку розміру аліментів еквівалентно суми в доларах США. Позивач вказує, що з огляду на стрімку девальвацію української національної валюти, вона неодноразово просила відповідача здійснити сплату аліментів, відповідно до п. 6 зазначеного договору, що було проігноровано відповідачем. Відповідачем сплачувались кошти на користь позивача в якості аліментів, але без врахування умов, визначених в п. 6, укладеного між сторонами договору, а тому за розрахунками позивача заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період із липня 2022 р. по листопад 2022 р. становить суму в розмірі 111157,25 грн. Крім того, у відповідності до ст. 196 СК України, за вказаний період позивачем нараховано пеню за несплату або прострочення сплати аліментів, яка становить суму в розмірі 48964,49 грн. Посилаючись на викладене, а також з огляду на те, що відповідач не виконує належним чином умови договору про сплату аліментів, не усуває порушень умов договору, а тому з метою захисту своїх прав позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом про стягнення із відповідача заборгованості та пені в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.12.2022 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В грудні 2022 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що в договорі про сплату аліментів сторони погодили те, що у випадку зміни місця проживання дітей у майбутньому та проживання дітей із батьком, зобов`язання батька щодо сплати аліментів призупиняється на час такого проживання. З огляду на те, що з вересня 2022 року постійне місце проживання дитини [PERSON] було змінено та визначено разом із батьком, зобов`язання відповідача щодо сплати аліментів на утримання [PERSON] призупинене. Наведене свідчить про те, що із вересня 2022 року у відповідача відсутнє зобов`язання щодо сплати позивачу аліментів на утримання [PERSON] за умовами договору. Крім того, відповідачем за період із липня по листопад 2022 року було перераховано позивачу аліменти в сумі 414956,42 грн., а не 200000,00 грн., як стверджує позивач, а тому у відповідача відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Посилаючись на викладене, сторона відповідача вказувала на відсутність підстав для стягнення заборгованості по сплаті аліментів, та, відповідно, пені за прострочення їх сплати. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.01.2023 року, було вирішено перейти від розгляду даної цивільної справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін до судового розгляду. В лютому 2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої сторона позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, вказуючи на те, що позивач не надавала згоди на зміну місця проживання доньки, за умовами укладеного між сторонами договору місце проживання доньки було визначено із позивачем. Зазначений договір є дійсним, та жодних змін до нього у встановленому законом та умовами договору порядку внесено не було. Служба та/або орган у справах дітей мав відмовити у наданні висновку, оскільки, між сторонами було укладено та нотаріально посвідчено договір про визначення місця проживання дітей, в якому передбачені випадки зміни постійного місця проживання дітей та вирішення спірних ситуацій між сторонами. Крім того, позивач вказує, що перебування донки разом із батьком носить тимчасовий характер, а тому на виплату батьком аліментів на користь позивача не впливає, що свідчить про обґрунтованість нарахування заборгованості зі сплати аліментів, та, відповідно, пені за несвоєчасно їх сплату. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову , з підстав викладених у відзиві . Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до приписів ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Судом встановлено, що 08.09.2006 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16.11.2020 року у справі № 450/2218/20. В період шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. 02.10.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків у їх вихованні, який посвідчено нотаріально, та, відповідно до умов якого, сторони домовились, що діти будуть проживати разом із матір`ю, та відповідач зобов`язався виконувати умови договору про сплату аліментів, укладеного між сторонами. Крім того, 01.10.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про сплату аліментів на дітей та дружину, який також було нотаріально посвідчено, та відповідно до умов якого сторони домовились про те, що починаючи із 13 місяця, що настає у перший календарний день місяця, наступного за датою укладення даного договору аліменти сплачуються в розмірі, що становлять 50000,00 грн. на місяць, із розрахунку по 25000,00 грн. на кожну дитину, що на день підписання цього договору складає 1772,68 доларів США за курсом НБУ. Сторони узгодили, що погоджений розмір аліментів сплачується платником щомісячно, незалежно від факту тимчасового перебування дітей разом із платником в порядку, передбаченому договором про визначення місця проживання дітей (п. 3.3). Відповідно до п. 15 зазначеного договору, сторони домовились про те, що у разі невиконання платником обов`язку зі сплати аліментів аліменти можуть стягуватись на підставі виконавчого напису нотаріуса. Укладені між сторонами договори на час розгляду справи в суді є чинними, в установленому законом порядку недійсними не визнані. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати аліментів за договором про сплату аліментів та просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам за період із липня 2022 р. по 16.11.2022 р. в сумі 111157,25 грн.,, а також неустойку (пеню). Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу сторони позивача на те, що відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами вже досягнуто згоди щодо аліментних зобов`язань, шляхом укладення договору в добровільному порядку, який посвідчено нотаріально. В судовому засіданні сторона позивача зазначала про те, підставою звернення до суду з даним позовом є те, що відповідач не виконує належним чином умови договору та не в повному обсязі сплачує аліменти на утримання дітей. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що в разі невиконання відповідачем аліментних зобов`язань, позивач має право звернутися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, який потім подається до органів державної виконавчої служби для примусового виконання обов`язку по сплаті аліментів. Аналогічна думка висвітлена і в ч. 2 ст. 189 СК України, а саме те, що в разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором, - аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Також в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що у разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. Таким чином, стягнення аліментів за укладеним між сторонами договором відбувається у позасудовому порядку за виконавчим написом нотаріуса. Так, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» до виконавчих документів, зокрема, належить і виконавчий напис нотаріуса. Законом чітко визначено механізм стягнення заборгованості по аліментам за відповідним договором, який було укладено між сторонами та нотаріально посвідчено. Стороною позивача не надано суду доказів звернень до нотаріуса за одержанням виконавчого напису, як і не надано доказів відмови нотаріуса у вчиненні виконавчого напису. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача в ході розгляду справи не надано суду доказів звернення до нотаріуса за одержанням виконавчого напису та відповідно відмови, останнього, у його вчиненні, а умовами договору, який є чинним на час розгляду справи в суді, та законом прямо передбачено відповідне стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості по аліментам за договором є необґрунтованими, безпідставними та передчасними, в зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити. Зважаючи на те, що в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам за договором слід відмовити, а позовна вимога про стягнення неустойки (пені) є похідною від первісної, суд вважає, що в задоволенні і даної вимоги слід також відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Outcome: dismissed