Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

у жовтні 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ в м. Києві) звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] 22 742,71 грн. безпідставно отриманих коштів та 2 481,00 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що відповідачу була призначена пенсія за вислугою років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 10.11.2021 року через поновлення на службі [PERSON] , ГУ ПФУ в м. Києві припинило виплату пенсії відповідачу, однак, за період з 10.11.2021 року по 31.12.2021 року утворилася переплата пенсії в розмірі 22 742,71 грн. За викладених обставин просить позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 09.11.2022 року відкрито провадження в указаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та призначено судовий розгляд на 30.01.2023 року (а.с. 27). 17.01.2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на відсутність правових підстав для стягнення надмірно виплаченої пенсії з огляду на відсутність факту недобросовісності дій відповідача (а.с.32-36). Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що відповідачу була призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». В зв`язку з поновленням на службі, позивачем встановлено суму надміру виплачених коштів (пенсії) відповідачу за період з 10.11.2021 року по 31.12.2021 року в розмірі 22 742,71 грн. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами з пенсійної справи відповідача (а.с. 10-17). Згідно ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Але, законодавством чітко визначено способи вирішення питання пов`язаного з виникненням переплати пенсії: добровільне повернення пенсіонером надмірно виплачених сум чи стягнення, зазначених сум у судовому порядку; визнання сум переплати пенсії безнадійною заборгованістю та прийнятої рішення щодо її списання; утримання переплати пенсії згідно рішення комісії. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. При цьому ст. 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч. 1 ст. 1215 ЦК України). Положення ст. 1215 ЦК України мають застосовуватися з урахуванням положень ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка є спеціальною нормою. Відповідно до даної норми суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналогічні положення також містяться і у ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14). Але в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не вчиняв будь-яких неправомірних дій, що привели до вказаної переплати. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ГУ ПФУ в м. Києві про стягнення надмірно виплачених сум задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed