Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 7 946 грн. 81 коп. (сім тисяч дев`ятсот сорок шість гривень 81 коп.), 3 % річних - 79 грн. 3 коп. (сімдесят дев`ять гривень 3 коп.), інфляційних втрат - 347 грн. 1 коп. (триста сорок сім гривень 1 коп.), а всього 8372 грн 85 коп. (вісім тисяч триста сімдесят дві гривні 85 коп.); стягнення з відповідача судового збору у розмірі 2 684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні). Позов мотивує\~тим,\~що відповідно\~до Правил\~постачання природного\~газу,\~затверджених постановою\~НКРЕКП від\~30\~вересня 2015\~року за\~№ 2496,\~та Типового\~договору постачання\~природного газу\~побутовим споживачам,\~затвердженого постановою\~НКРЕКП від\~30.\~вересня 2015\~року за\~№ 2500,\~відповідач [PERSON] здійснювала фактичне споживання природного газу за адресою споживання: [ADDRESS] , постачальником якого був ТОВ «Енерджі Трейд Груп». Вказує, що на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України, 25 липня 2021 року [PERSON] підписала заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу, на її ім`я як побутового споживача природного газу у ТОВ «Енерджі Трейд Груп» був відкритий абонентський рахунок № [NUMBER] (ЕІС код 56ХМ22А34588131Y). Позивач вказує, що споживач здійснювала споживання природного газу у вересні - жовтні 2021 року та використала у загальному обсязі 1274,95 куб.м природного газу на загальну суму 10 079 грн 80 коп. [PERSON] направлялись платіжні доручення (рахунки на оплату за природний газ) для оплати вартості спожитого нею природного газу, також їй було направлено лист-вимогу про здійснення оплати за спожитий природний газ. У листопаді 2021 року [PERSON] здійснила часткову оплату вартості спожитого природного газу на суму 2 133 грн. Зазначає, що ТОВ «Енерджі Трейд Груп» як постачальник природного газу свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало [PERSON] послуги з постачання природного газу, однак споживач не виконала взятих на себе зобов`язань та не сплатила повну вартість спожитого газу вчасно, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 19 січня 2023 року за вищевказаною адресою становить 7 946 грн 81 коп. При цьому [PERSON] не зверталася до ТОВ «Енерджі Трейд Груп» із заявами про припинення подачі газу, відмови від послуг, та фактично користувався послугами із газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин. Також звертає увагу на те, що позивач звертається з позовом до суду в частині стягнення боргу до введення в Україні воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у відповідності до положень ст. 625 ЦК України за період з 26 жовтня 2021 року до 23 лютого 2022 року боржнику нараховано інфляційні втрати у розмірі 347 грн. 1 коп. та 3% річних у розмірі 79 грн. 3 коп., які також просить стягнути. Матеріали даного\~позову надійшли\~до Личаківського\~районного суду\~м.\~Львова 30\~січня 2023\~року,\~автоматизованою системою\~документообігу суду\~для розгляду\~таких було\~визначено суддю\~Стрепка Н.Л. Ухвалою суду від 22 лютого 2023 року дану справу прийнято до розгляду, відкрито у ній провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами на 23 березня 2023 року; визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а також встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; роз`яснено учасникам справи, що за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання (визначеного часу розгляду справи) з поважних причин; роз`яснено, що за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, таке клопотання відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Копію вказаної вище ухвали, а також копію позовної заяви з додатками того ж дня - 22 лютого 2023 року було скеровано сторонам для відома, 28 лютого 2023 року зазначене поштове відправлення отримано особисто відповідачем [PERSON] , а 1 березня 2023 року представником позивача. Позивач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, клопотання про розгляд такої у судовому засіданні чи про відкладення розгляду для надання додаткових доказів не подав. Представник позивача адвокат Михайлова Н.М., що діє на підставі довіреності №11/369 від 15 грудня 2022 року, подала 22 березня 2023 року на електронну адресу суду заяву, відповідно до якої заявлені вимоги ТОВ «Енерджі Трейд Груп» просить задовольнити в повному обсязі. При цьому з наведеного вище вбачається, що відповідач повідомлена про дату, місце та час розгляду справи належним чином, однак відзиву на позовну заяву, або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні у визначені ухвалою про відкриття провадження строки не подала. За таких обставин, відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 8 ст. 279 ЦПК України суд вважає за можливе завершити розгляд справи та ухвалити рішення за наявними у справі матеріалами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом без проведення\~судового засідання,\~тобто за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно з ч.ч. 1-4 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Суд у відповідності до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Разом з тим, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Так судом встановлено, що 25 липня 2021 року відповідач [PERSON] підписала заяву-приєднання до Публічного договору-постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Енерджі Трейд Груп» від 1 липня 2020 року. У поданій заяві відповідач вказала, що є побутовим споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] ,особовий рахунок № [NUMBER] , ЕІС код 56ХМ22А34588131Y (а.с. 11). При цьому з вказаної заяви-приєднання, що є додатком до договору постачання природного газу побутовим споживачем, вбачається, що відповідач [PERSON] ознайомилася з умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року №2500, на офіційному сайті НКРЕКП, сайті постачальника, Публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Енерджі Трейд Груп» від 1 липня 2020 року в мережі Інтернет за адресою: http: www. etg. ua, та приєднався до умов даного договору. Відтак відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2496 та Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2500 відповідачем [PERSON] як споживачем за адресою споживання: [ADDRESS] , на підставі укладеного з позивачем ТОВ «Енерджі Трейд Груп» 25 липня 2021 року договору на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України, здійснювалося фактичне споживання природного газу, у неї був відкритий абонентський рахунок № [NUMBER] . Водночас як вбачається з наданого позивачем фінансового стану за рахунком відповідача [PERSON] остання здійснювала споживання природного газу, постачальником якого був ТОВ «Енерджі Трейд Груп» у вересні та жовтні 2021 року, за вказаний період відповідно до даних оператора ГРМ нею було спожито в загальному 1274,95 куб.м. газу на загальну суму 10079,80 грн., з яких сплачено лише 2133 грн. в листопаді 2021 року, станом на січень 2023 року її заборгованість перед позивачем становить 7946,81 грн. (а.с. 9). 31 грудня 2021 року позивачем ТОВ «Енерджі Трейд Груп» було скеровано на адресу відповідача [PERSON] вимогу за вих. №53/3 про погашення заборгованості (а.с. 16-17). Відтак судом встановлено, що дані цивільні правовідносини виникли щодо невиконання зобов`язання на підставі правочину з надання/отримання житлово-комунальних послуг, у тому числі щодо постачання природного газу, а також про застосування наслідків порушення грошового зобов`язання у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості, які регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України, Законом України Про житлово-комунальні послуги», профільними підзаконними нормативними актами. Так згідно з ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 68 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Окрім того згідно з ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. При цьому слід зауважити, що хоч матеріали позову і не містять доказів того, що відповідач [PERSON] є власником будинку, в якій надавалась комунальна послуга позивачем, однак відповідно до ст. 156 ЖК України повнолітні члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, також зобов`язані брати участь у витратах по утриманню такої. Відповідно до п. 5 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Перелік житлово-комунальних послуг наведений у ст. 5 даного Закону та до таких відповідно до п. 2 вказаної статті належать комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7, ч. 1 ст. 9 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Типовий договір постачання природного газу є публічним, його умови є однаковими для всіх споживачів та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015 року (пункт 1.2) та є Договором приєднання, що укладається сторонами з урахуванням положень статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до його умов на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем Заяви-приєднання, сплати рахунку Оператору ГРМ та/або документальне підтвердження споживання природного газу (пункт 1.3). Обсяги споживання природного газу по особовому рахунку, відкритому на ім`я споживача, визнається згідно з Правилами комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі, визначеними розділом ІХ Кодексу газорозподільних систем. При цьому за змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, з-поміж іншого, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання, у відповідності до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі зібраних та перевірених судом доказів встановлено, що відповідач [PERSON] не оплатила повну вартість наданих їй позивачем ТОВ «Енерджі Трейд Груп» послуг з постачання природного газу. При цьому у справі, яка розглядається ніщо не свідчить про те, що проведений позивачем розрахунок заборгованості є невірним. Крім того, ніщо не свідчить про ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, оскільки доказів протилежного відповідачем не представлено. Таким чином, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про те, що відповідач, отримавши за спірний період послуги належної якості, зобов`язана була оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів, однак покладений на неї обов`язок не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, а тому така підлагає стягненню на користь позивача. При цьому слід зауважити, що в даній справі відповідач жодних заперечень щодо позовних вимог не заявила та доказів на підтвердження таких до суду не подала, відповідно саме на неї суд покладає ризик настання наслідків, пов`язаних із задоволенням позову в частині стягнення заборгованості. Окрім того позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 79 грн. 3 коп. та інфляційні втрати у розмірі 347 грн. 1 коп. зазначаючи, що такі нараховані ним за період до введення в Україні воєнного стану, на підтвердження чого надав відповідний розрахунок (а.с. 10). Так згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому як висловився Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-931цс15 в своїй постанові від 13 січня 2016 року, дія ч. 2 ст.\~625\~ЦК України дійснопоширюється на вказані правовідносини. Аналогічні висновки щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за відсутності між сторонами договірних відносин а також щодо стягнення з споживача трьох відсотків річних та інфляційних втрат також висловлені Верховним Судом у\~ складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного\~ суду під час розгляду цивільної справи № 639/10591/14-ц (постанова від 14 лютого 2018 року), які відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України суд зобов`язаний враховувати. Водночас пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 5 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Так Указом Президента України № 64/20211 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховна Рада України вказаний вище указ було затверджено. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, зокрема востаннє Указом Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2915-IX від 7 лютого 2023 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 5 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, та такий продовжує діяти на даний час. Відтак хоч суд і прийшов до переконання про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ (послуги з постачання природного\~газу) за період вересня-жовтня 2021 року, однак оскільки з наведеного вище вбачається, що на даний час на території України діє воєнний стан, на час якого Кабінетом Міністрів України забороняється зокрема стягнення інфляційних нарахувань та процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, при цьому постанова Кабінету Міністрів України не містить уточнень, що така заборона стосується виключно заборгованості, що виникла за період дії воєнного стану, відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних до задоволення не підлягають. З врахуванням наведеного вище суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Ухвалюючи рішення у справі суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вирішує питання судових витрат. Так згідно з ч.ч. 1, 2 вказаної статті Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено частково на суму 7946,81 грн., що становить 95 відсотків позовних вимог, відтак у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 95 відсотків сплаченого судового збору на загальну суму 2684 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 5), що становить 2549,8 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial