Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Кардаша В.А. звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а обґрунтування позову зазначивши наступне. [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] . Після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з грошових виплат у вигляді недоотриманої пенсії померлої. 20.10.2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії в розмірі 71520,23 грн., що підтверджується довідкою виданою Головним управлінням ПФУ в Запорізькій області від 23.01.20220 за № 187/04.4. 09.11.2021 позивач звернувся з заявою до ГУПФУ в Запорізькій області, відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в якій просив включити та виплатити суму заборгованості невиплаченої пенсії його матері [PERSON] з моменту не виплати пенсії по 01.07.2019, тобто по день смерті. 15.04.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою, в якій просив включити весь період невиплаченої пенсії, а не тільки за три роки, що передують року звернення, повідомити період невиплаченої пенсії. Листом від 16.05.2022 ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомило позивача, що сума недоотриманої пенсії розраховується згідно вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме з дати, що передує даті звернення - з дати звернення позивача до управління 09.11.2021 по дату смерті [PERSON] . Підстав для виплати недоотриманої пенсії померлою [PERSON] за більш тривалий немає. Позивач вважає, що обмеження відповідачем суми недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини, трирічним терміном, є неправомірним. Ніяких законних підстав для припинення нарахування померлій [PERSON] пенсії не існувало і припинення виплат не впливає на спадкування, адже до спадкової маси належать суми всієї недоотриманої за життя [PERSON] пенсії. З огляду на викладене, позивач, просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови включити та виплатити суму заборгованості позивачу по невиплаченій пенсії [PERSON] з моменту припинення нарахування пенсії по 01.07.2019, зобов`язати відповідача включити та виплатити суму заборгованості позивачу недоотриманої пенсії [PERSON] з моменту припинення нарахування по 01.07.2019. Ухвалою судді від 26.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, учасникам справи встановлені строки подання заяв по суті справи, витребувано витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ідентифікаційний код 20490012, адреса: 69057, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 158-Б) довідку про розмір призначеної та фактично виплаченої пенсії померлої [PERSON] , [INFO] , за період з 01.01.2014 по 01.07.2019 (по день смерті), призначене підготовче засідання на 11.01.2023, яке було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача у справі на 09.02.2023. 11.01.2023 від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до суду надійшов відзив на позовну заяву, до відзиву було надано довідку про розмір призначеної та фактично виплаченої пенсії померлої [PERSON] , [INFO] , за період з 08.11.2018 по 31.07.2019, нараховано пенсії за віком на загальну суму 21270,84 грн., з яких виплачено 532,18 грн. У відзиві представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне. Порядок виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера встановлено статтею 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI (далі - Закон № 1058). Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону № 1058 сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, залежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 52 Закону № 1058 члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 52 Закону № 1058 передбачено, що у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Згідно з вимогами пункту 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до абз. 6 п. 1.8 Порядку №22-1 днем звернення за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. Тобто, розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше ніж за три роки. [PERSON] перебувала на обліку з 01.09.2014 як внутрішньо переміщена особа та згідно з виплатними документами пенсію отримала по 28.02.2016 включно. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 788 (далі - Постанова № 637) передбачено, що призначення, відновлення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Починаючи з 01.03.2016 нарахування та виплата пенсії [PERSON] була призупинена за результатами обміну інформацією між Реєстром застрахованих осіб та Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб, відповідно до Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загального соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 № 136. Враховуючи положення п. 1 постанови № 637 починаючи з 01.03.2016 та на момент смерті [PERSON] її статус внутрішньо переміщеної особи не був підтверджений відповідною довідкою, а отже пенсія у період з 01.03.2016 по 31.07.2019 (місяць смерті) не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки за життя [PERSON] у встановленому законом порядку не оскаржувала зупинення нарахування та виплати пенсії та не зверталась до Головного управління за поновленням нарахування та виплати пенсії, тобто не виявила інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування пенсії. Постановою № 637 передбачено, що суми пенсії, які не виплаченої за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. На підставі наданої позивачем заяви від 09.11.2021 та відповідних документів розраховано недоотриману пенсію померлої [PERSON] за період з дати, що передує даті звернення до територіального органу Пенсійного фонду по дату смерті з урахуванням норм ст. 46 Закону № 1058. Статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано питання виплати пенсії за минулий час. Так, суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Виходячи з викладеного, при складанні довідки на запит нотаріуса про розмір недоотриманої пенсії було вказано розмір недоотриманих сум пенсій на дату формування довідки та роз`яснено, що розмір пенсії визначається за період, початок якого рахується від дня звернення за недоотриманою пенсією з урахуванням вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки перед зверненням за пенсією, але не більше ніж по місяць смерті пенсіонера включно та те, що розмір недоотриманих сум пенсій зменшується в залежності від дати звернення до органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на їх отримання. На підставі наданої позивачем заяви від 09.11.2021 та відповідних документів розраховано недоотриману пенсію померлої [PERSON] за період з дати, що передує даті звернення до територіального органу Пенсійного фонду по дату смерті з урахуванням норм ст. 46 Закону № 1058. Оскільки [PERSON] , який має право на виплату недоотриманої пенсії, звернувся з заявою про виплату недоодержаної пенсії 09.11.2021, період нарахованих коштів переглянуто за три роки з 08.11.2018 по 31.07.2019 та нараховано борг в розмірі 21270,84 грн., який було включено в перелік боргів згідно постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року № 1165 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України від 20.10.2014 року № 1706 - VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території» (далі - Порядок), відповідно до якого в подальшому буде вирішуватись питання виплати пенсії за минулий період. Із загальної суми боргу недоотриману пенсію виплачена в розмірі 532,18 грн., залишок боргу складає 20738,66 грн., тобто залишок розрахованої суми недоотриманої пенсії буде проведено в межах відповідного фінансового ресурсу у відповідності до цього Порядку, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. 09.02.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 08.03.2023 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ідентифікаційний код 20490012, адреса: 69057, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 158-Б) довідку про розмір призначеної та фактично виплаченої пенсії померлої [PERSON] , [INFO] , за період з 01.01.2014 по 01.07.2019 (по день смерті). 22.03.2023від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Тиховод Н.Я. на виконання ухвали суду про витребування надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: довідки про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії померлої [PERSON] за період з 01.09.2014 (дата взяття на облік) по 28.02.2016, та з 08.11.2018 по 31.07.2019 (місяць смерті). Крім того, представником відповідача зазначено, що пенсія за період з 01.03.2016 по 07.11.2018 не нараховувалась та не виплачувалась, у зв`язку з чим, надати довідку за вказаний період неможливо, розгляд справи просила провести за відсутності представника управління. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, 09.02.2023 від представника позивача адвоката Кардаш В.А. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд доходить наступного висновку. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 03.09.2019 Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис 378, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з недоотриманої пенсії. 20.10.2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії в розмірі 71520,23 грн., що підтверджується довідкою виданою Головним управлінням ПФУ в Запорізькій області від 23.01.20220 за № 187/04.4. При цьому, відповідачем нараховано [PERSON] за період з вересня 2014 року по лютий 2016 року пенсію за віком в загальному розмірі 35551,236 грн, які було сплачено померлій. Пенсія за період з березня 2016 року по жовтень 2018 року померлій не нараховувалась та не виплачувалась. Пенсію за період з листопада 2018 року по липень 2019 року відповідачем нараховано в загальному розмірі 21270,84 грн., проте виплачено лише 532,18 грн. Спадщина у вигляді недоотриманої пенсії була прийнята позивачем, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.10.2021. Проте, зазначене свідоцтво було видано на суму недоотриманої пенсії за життя [PERSON] , повідомленою відповідачем нотаріусові склала 71520,23 коп., що підтверджується довідкою №187/04.4 від 23.01.2020. Згідно за ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 1 ст. 91 якого передбачено, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Згідно з статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі смерті пенсіонера. Рішення стосовно припинення виплати пенсії [PERSON] на інших підставах суду не надано. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Крім того, відповідно до статті 9 2Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6). Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було. Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20жовтня 2014року №1706-VII «Про забезпечення праві свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції. Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018№ 2268-VІІІ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України. Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Посилання відповідача у відзиві, що померла [PERSON] за життя не виявила бажання поновити пенсію та не зверталась з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене. Вищенаведені положення законодавства з урахуванням сталої судової практики у спірних правовідносинах свідчать про те, що спадкодавець [PERSON] мала право на нарахування та виплату пенсії за вищезазначений період незалежно від звернення до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та надання чи не надання нової довідки внутрішньо переміщеної особи, чи не підтвердження місця фактичного проживання, при цьому, слід зауважити, що рішення про припинення їй таких виплат не приймалось. Отже, і спадкоємець [PERSON] відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19. Крім того, саме позивачу видане нотаріусом свідоцтво про право на спадщину на частину недоотриманої пенсії, тому він є таким, що прийняв спадщину в цілому відповідно до вимог ч. 2 ст. 1268 ЦК України. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , недоотримані за життя пенсійні виплати за період з 01 березня 2016 року (дня припинення нарахування й виплати пенсії) року по день смерті останньої, підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови включити та виплатити позивачеві суму невиплаченої пенсії [PERSON] , як такої, що належала пенсіонерові і залишалася недоотриманою у зв`язку із смертю останньої, суд зазначає наступне. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України). Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Обраний позивачем спосіб захисту є неефективним для захисту порушеного права, оскільки задоволення позовної вимоги [PERSON] про визнання протиправними дій відповідача не призведе до поновлення його прав. Отже, позов в цілому підлягає частковому задоволенню. З огляду на те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору в розмірі 992,40 грн. покладаються навідповідача. Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Outcome: partial