Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

До Московського районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] до суду з заявою в порядку окремого провадження , в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , в період з 14.01.1996 року по 25.10.2022 року . В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що з 14.01.1996 року заявник проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] , [INFO] . . Шлюб між ними офіційно не був зареєстрований, оскільки не було такої потреби. Зазначає, що за час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини, за адресою : [ADDRESS] , вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки. У період спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, відповідно до якого заявник зазначена матір`ю дитини, а [PERSON] - батьком. 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 року на території України було введено воєнний стан, у зв`язку з чим [PERSON] 20.08.2022 року уклав контракт та пішов до лав Збройних Сил України і загинув [INFO] . Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу їй необхідно для отримання виплат у зв`язку зі смертю [PERSON] під час бойових дій , тому вона вимушена звернутися до суду із зазначеною заявою. У судове засідання заявник , представник заявника не з`явились , надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явились , про день та час слухання справи сповіщена в установленому порядку , заяв про відкладення судового засідання не надходило. В поясненнях на заяву Пенсійного фонду України заперечує проти вимог заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на на те , що встановлення факту проживання без реєстрації шлюбу не тягне за собою правових наслідків у вигляді отримання заявником права на пенсію по втраті годувальника, оскільки заявник не є дружиною з огляду на цивільне законодавство. Зазначають про те, що у законодавстві про пенсійне забезпечення імперативно визначено, що право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя - чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не належать. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе задовольнити заяву за наступних підстав. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Так, судом по справі встановлено, заявник [PERSON] народилася [INFO] у м.Харкові та зареєстрована за адресою:[ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України. З 14.01.1996 року заявник [PERSON] , [INFO] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] , [INFO] за адресою : [ADDRESS] , вели спільне господарство, у них був спільний сімейний бюджет, мали взаємні права та обов`язки один до одного. У період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 09.12.1998 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова , актовий запис № 4243, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 284552 [PERSON] , [INFO] є інвалідом другої групи безстроково. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 25.11.2022 року Відділом державної РАЦС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис 11496 . Згідно копії паспорту громадянина України [PERSON] з 09.03.2006 року по 06.01.2017 року зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , з 06.01.2017 року зареєстрований в квартирі , що належить заявниці [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину ,виданого 7-ю ХДНК 10.03.2009 року , реєстровий № 4-370, за адресою: [ADDRESS] . Доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також, це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу [PERSON] та [PERSON] є спільні сімейні фото, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, письмові пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , які кожна окремо пояснили, що [PERSON] та [PERSON] по день своєї смерті, проживали однією сім`єю як чоловік і жінка, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Разом з цим, [PERSON] в письмових поясненнях, вказав на те, що є сином заявника та померлого [PERSON] , якія проживати спільно, мали сумісний побут, господарство. Встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання грошової допомогиу зв`язку зі смертю [PERSON] як військовослужбовця. Частиною 5 ст.17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з п.1, 2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 рокуза №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно із цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; тощо. Відповідно до ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року за №2011-ХІІ, в редакції чинній на день смерті [PERSON] , у випадках, зазначених у п.п. 1 - 3 п.2 ст.16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно з ч.2, 4 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у ст.3 Сімейного кодексу України. Згідно з ч.1, 2 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 6 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». З огляду на досліджені в судовому засіданні письмові докази, суд вважає доведеним факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як жінки та чоловіка, про який просить заявник, породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне заявнику для вжиття заходів щодо отримання виплат, у зв`язку зі смертю [PERSON] та вчинення необхідних процесуальних дій відповідно до чинного законодавства, як законного члена сім`ї, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі зазначеного, ст. ст. 4, 19, 95, 263, 264, 265, 315-319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

Outcome: approved