Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду із даним позовом згідно якого просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами, а також відсотки за користування кредитними коштами. В обґрунтування наведеного вказав, що між відповідачкою та первісним кредитором укладено кредитні договори згідно яких остання отримала кредити. Згодом, право вимоги за вказаними кредитними договорами первісними кредиторами відступлено позивачу. Водночас, відповідач взяті на себе зобов`язання за вище згаданими договорами у добровільному порядку не виконує у зв`язку із чим виникла раніше згадана заборгованість. Виходячи з наведеного, представник позивача вимушений звернутись до суду із даним позовом. Відповідач, в свою чергу, скерувала до суду відзив на позовну заяву згідно якого заперечувала проти задоволення даного позову. В обґрунтування зазначеного вказала, що стороною відповідача не надано жодних доказів того, що відповідачка дійсно отримувала кошти за раніше згаданими кредитними договорами, а також зауважила, що її належним чином не було повідомлено про зміну кредитора у вказаних зобов`язаннях. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та у відсутність фіксації його перебігу. В подальшому, порядок розгляду справи змінено на спрощене позовне провадження з проведенням судового засідання. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив суд повністю задовольнити. Відповідачка на запитання головуючого повідомила наступне. Дійсно укладала договори кредиту, фактично отримувала гроші та витрачала за власним розсудом. Такі позики не повертала. Наразі не згодна з нарахованими відсотками. Вважає їх великими. При укладенні договорів не читала умов щодо розмірів відсоткової ставки за користування кредитними коштами. Крім цього, судом встановлено наступне. Позивач є юридичною особою з видом економічної діяльності інші види кредитування (основний) та сплатив судовий збір при зверненні до суду із даним позовом. 15 червня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Європейська кредитна група" та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № 2753302883/696824. За вказаним договором [PERSON] надано фінансовий кредит в розмірі 4000 гривень строком на 15 днів, тобто до 29 червня 2021 року. Відповідно до приписів п.п. 1.4. вказаного договору кредит надавався відповідачу в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти. У п.п. 1.5. зазначеного договору зазначено розмір та порядок нарахування процентної ставки за користування кредитними коштами. Зазначений документ підписано електронним підписом відповідача. Того ж дня, з метою належного виконання умов договору, товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Європейська кредитна група" за допомогою послуг товариства з обмеженою відповідальністю "Платежі Онлайн" здійснено перерахування коштів на банківську карту відповідачки, номер якої відображено у п. 7 вище вказаного кредитного договору у розмірі 5500 гривень. 29 червня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю "КАЧАЙ ГРОШІ" та відповідачем укладено кредитний договір № 00-3764174 згідно якого останній надано кредит у розмірі 6550 гривень строком дії на 14 днів, тобто до 13 липня 2021 року. Згідно п.п. 2.2. зазначеного договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом перерахування їх кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника емітовану банком України. Розмір та порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами визначено п.п. 1.4. зазначеного договору. Даний договір підписано відповідачем електронним підписом, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Того ж дня, з метою належного виконання умов договору, товариством з обмеженою відповідальністю "КАЧАЙ ГРОШІ" через товариство з обмеженою відповідальністю "Сан-Райз Фінанс" здійснено перерахування коштів на банківську карту відповідачки, номер якої відображено у п.п. 2 вище вказаного кредитного договору у розмірі 6550 гривень. 27 вересня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та товариством з обмеженою відповідальністю "КАЧАЙ ГРОШІ" укладено договір факторингу № 27092021 згідно якого позивачу відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-3764174. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 27092021 від 27 вересня 2021 року у [PERSON] перед первісним кредитором була заборгованість загальною сумою 17750, 50 гривень яка складалась із суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 6550 гривень та суми заборгованості за відсотками у розмірі 11200,50 гривень. 24 грудня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Європейська кредитна група" укладено договір факторингу № 24122021 згідно якого до позивачу відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2753302883/696824. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 24122021 від 24 грудня 2021 року у [PERSON] перед первісним кредитором була заборгованість загальною сумою 4875 гривень яка складалась із суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 1500 гривень та суми заборгованості за відсотками у розмірі 3375 гривень. Нормами законодавства України вказані правовідносини врегульовано наступним чином. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).) Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства України, якими врегульовано вказані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Як встановлено у ході розгляду справи та не спростовувалось сторонами, між відповідачем та первісними кредиторами укладено кредитні договори на підставі яких між вказаними суб`єктами виникли грошові зобов`язання. Водночас, перерахування коштів кредиторами для подальшого їх використання боржником здійснювалось шляхом направлення таких коштів на особисту банківську карту відповідачки. Номери таких карт, що відображено в обох кредитних договорах, співпадають між собою. Окрім цього, представником позивача до матеріалів справи долучено документи, що підтверджують здійснення таких безготівкових перерахувань. Разом з тим, при дослідженні письмових доказів судом встановлено, що на виконання умов кредитного договору № 2753302883/696824 від 15 червня 2021 року первісним кредитором відповідачці перераховано грошові кошти у розмірі 5500 гривень. Водночас, за умовами вказаного договору останній надавався кредит у меншому розмірі - 4000 гривень. Проте, із наданого розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором вбачається, що розмір кредиту, який видано відповідачу, все ж становить 4000 гривень. Більше того, із зазначеного розрахунку вбачається, що відповдач здійснювала погашення відповідної заборгованості, оскільки на момент звернення позивача до суду із даним позовом заборгованість за основною сумою боргу за вказаним кредитним договором становить 1500 гривень, в той час коли відповідачу був наданий кредит у розмірі 4000 гривень. Відтак, посилання останньої щодо ненадання суду відомостей з приводу перерахування коштів відповідачу первісними кредиторами судом до уваги не приймаються. Разом з тим, у ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивач отримав право вимоги щодо відповідачки за раніше згаданими кредитними договорами шляхом укладення відповідних договорів факторингу із первісними кредитодавцями останньої, а відтак є належним кредитором у спірних зобов`язаннях. Посилання відповідачки щодо того, що ані первісними кредиторами, ані позивачем у справі її не було повідомлено про зміну кредитора у зобов`язанні судом також до уваги не приймаються, оскільки відповідно до приписів ч. 1 ст. 516 ЦК України згода боржника для здійснення заміни кредитора у зобов`язанні не вимагається. Щодо положень ч. 2 ст. 516 ЦК України, то суд наголошує, що приписи даної норми права регулюють взаємовідносини між сторонами зобов`язання виключно у випадку, коли неповідомлений про зміну кредитора боржник виконав таке зобов`язання на користь первісного кредитора. Водночас, у правовідносинах, що є предметом розгляду даної цивільної справи відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання ані на користь первісного кредитора, ані на користь актуального кредитора. Принаймні доказів цього у розпорядження суду жодною зі сторін не надано. Вказаний перебіг подій дає суду підстави вважати, що невиконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань порушують права позивача, а тому вимоги останнього є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені останнім та документально підтверджені судові витрати, що складаються із суми судового збору у розмірі 2481 гривня. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved