Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

18 листопада 2022 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заява обґрунтована тим, що 05 квітня 1988 року Київською КЕЧ [PERSON] було видано ордер № 411 на право зайняття житлового приміщення [ADDRESS] , разом з сім`єю, у тому числі разом із дружиною [PERSON] . У 1992 році відбулося впорядкування нумерації будинків по [ADDRESS], зокрема будинку № 2 було присвоєно новий номер - 25 . У зв`язку із смертю головного квартиронаймача [PERSON] , було переведено особовий рахунок на його дружину [PERSON] . У зв`язку із несплатою [PERSON] коштів за житлово-комунальні послуги, у неї виникла заборгованість, яка становить 13 180, 67 грн., та яку позивач просить стягнути на свою користь в судовому порядку. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/14417/22 між суддями від 21 листопада 2022 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. 01 грудня 2022 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 06 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 02 лютого 2023 року на 10:00 год. Ухвалою суду від 02 лютого 2023 року судове засідання було відкладено на 17 березня 2023 року у зв`язку із неявкою відповідача. В судове засідання призначене на 17 березня 2023 року сторони не з`явилися. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Повістка адресована відповідачу повернулася до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Ухвала суду про відкриття провадження у справі, судові повістки та копія позовної заяви з додатками надсилались відповідачу за її зареєстрованими місцем проживання: [ADDRESS] . У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, яка повідомлялися про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, від неї не надійшов відзиви чи заява про судовий розгляд за її відсутності, ухвалою суду від 17 березня 2023 року постановлено провести заочний розгляд справи, проти чого у своїй заяві не заперечував представник позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи позивача, викладені у письмових заявах, суд дійшов до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що державне підприємство Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» має відокремлений структурний підрозділ - Філію «135 Домобудівельний комбінат» державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», яка згідно з положенням Про Філію «135 Домобудівельний комбінат» державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», не є юридичною особою. Як вбачається із матеріалі справи, Філія «135 Домобудівельний комбінат» державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] та забезпечує належне утримання даного будинку. Згідно акту приймання-передачі будинків, споруд і території військового містечка від 6 грудня 2000 року було здійснено передачу житлового фонду «135 Домобудівельний комбінат» на утримання ДП МОУ "Укрвійськбуд". Відповідно до акту приймання-передачі від 6 грудня 2000 року ДП МОУ "Укрвійськбуд" було передано 17 будинків, зокрема по [ADDRESS] . 05 квітня 1988 року Київською КЕЧ було видано ордер №411 на право зайняття жилого приміщення [ADDRESS] , громадянину [PERSON] разом з сім`єю у тому числі із дружиною [PERSON] (а.с.30) Згідно розпорядження представника Президента України № 70 від 18 травня 1992 року будинку [ADDRESS] присвоєно № 25 . (а.с.27-28). Відповідно до інформації зазначеної в листі від 11 листопада 2003 року № 15 Київського КЕУ, особовий рахунок однокімнатної квартири [ADDRESS] зобов`язано перевести на [PERSON] - дружину головного наймача [PERSON] , у зв`язку із його смертю. Складові тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, зокрема, будинку [ADDRESS] розраховані відповідно до Порядку формування тарифів, затвердженого постановою КМУ від 01.06.2011 року № 869 з урахуванням змін, внесених постановою КМУ від 17.07.2015 № 515 та діють по даний час. Наразі [PERSON] проживає за вказаною адресою та користується житлово-комунальними послугами. Між позивачем та [PERSON] не було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. З 1 травня 2019 року набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року (далі - Закон № 2189-VIII). За приписом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини другої статті 12 зазначеного Закону, договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). За приписами статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Крім того, судом встановлено, що за місцем знаходження вказаного приміщення відповідач отримувала комунальні послуги. Відповідно до особового рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) у [PERSON] виникла заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг за період з листопада 2019 року по листопад 2022 року у сумі 13 180, 67 грн. Судом касаційної інстанції сформовано позицію, згідно з якою споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанови Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, Касаційного господарського суду від 11 квітня 2018 року у справі № 904/2238/17 та від 16 жовтня 2018 року у справі № 904/7377/17). Отже, відсутність договору не може беззаперечно свідчити про відсутність у споживача послуг обов`язку по сплаті за надані їм житлово-комунальні послуги. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Таким чином, правовідносини, що склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги (ч.1 ст. 509 ЦК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги статті 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Судом перевірено розрахунок позовних вимог, наданий позивачем, встановлено його арифметичну вірність та відповідність умовам договорів, а отже на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved