Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси\~звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , про визнання таким, що втратив право користування житловим та зняття з реєстрації. Позов обґрунтований наступними обставинами. Позивачу на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як вказала позивач у зазначеній квартирі зареєстрована [PERSON] , яка є двоюрідною сестрою позивачки. Проте, як вказує позивач, відповідач з 13.01.2021 року не проживає у вищевказаній квартирі, участі в утриманні житла не приймає, особистих речей, які б належали відповідачу, в квартирі немає. Таким чином, позивач стверджує, що не може в повній мірі реалізовувати права як власника майна. Враховуючи викладене, позивач просила суд: визнати [PERSON] [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява її представника про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 27). Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлялась неодноразово належним чином (а. с. 28). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного. На підставі\~ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом № 300, від 15.06.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Ткаченко І.В., позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7). Згідно до Довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію, в квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована, зокрема, [PERSON] , 1999 року народження (а. с. 8). Також, зазначене підтверджується відповіддю Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області на запит суду(а. с. 13). Згідно до копії нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , [INFO] , остання визнала факт її не проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 13.02.2021 року, особистих речей не має (а. с. 22). Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не несе витрати щодо утримання житла, особистих речей в квартирі не має. На підтвердження протилежного матеріали справи не містять жодного доказу. З огляду на це позивач не може в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У постанові Верховного Суду України, від 27 травня 2015 року, у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Як вже було вказано судом, відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved