Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що у них різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного та вже давно перестали вести спільне господарство. За таких обставин позивачка вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з відповідачем та знаходяться на його утриманні, оскільки вона на даний час не має постійної роботи та стабільного заробітку. У зв`язку з відсутністю спору між нею та відповідачем, просить після розірвання шлюбу залишити проживати малолітніх дітей разом з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з`явилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та просить справу розглянути у його відсутність. Приймаючи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони перебувають у шлюбі з 10.09.2011 року (а.с.3). Від вказаного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с.4, 5). 25.01.2023 року між сторонами було укладено договір між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та сплату аліментів, посвідчений державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Грабовенко-Ворсуляк Д.М. та зареєстрований в реєстрі за №2-73. Відповідно до умов зазначеного договору, сторони визначили, зокрема, те, що місцем проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є місце проживання батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-12). Наразі малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з відповідачем [PERSON] по [ADDRESS] , про що свідчить довідка виконавчого комітету Біляївської міської ради Одеського району Одеської області №82 від 03.02.2023 року (а.с.13). Враховуючи те, що сторони подружні стосунки не підтримують та спільне господарство не ведуть, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує, а тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу подружжя суперечить їх інтересам. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.01.2020 року по справі №200/952/18. На підставі вищевикладеного, оскільки сторони за спільним договором дійшли згоди стосовно визначення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком, а тому суд вважає за необхідне зазначити, що після розірвання шлюбу малолітніх дітей сторін по справі слід залишити проживати разом з батьком.

Outcome: approved