Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

позивачем заявлені вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого із відповідачкою 14.08.2010, з посиланням на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , стосунки сторін останні два роки розладилися, зникли взаєморозуміння і повага, виникають часті сварки. Мали місце неодноразові виклики поліції. Позивач з дітьми проживає у своєї матері. Фактично сім`я припинила існування. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26.01.2023 вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони про час, день та місце рогляду справи повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] у заяві від 17.02.2023 просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, судовий збір з відповідачки просив не стягувати. Відповідачка [PERSON] в заяві від 01.02.2023 проти розірвання шлюбу не заперечила. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до наступного висновку. Із копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.08.2010, судом встановлено, що сторони 14.08.2010 зареєстрували шлюб, актовий запис №245 (а.с.7). Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернувся до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу, що визначено ч.3 ст.105 СК України. Відповідно до вимог ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У свою чергу відповідно до ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема, щодо фактично припинення шлюбних відносин і станом на час його розгляду справи судом останні не відновились та позиція відповідачки, яка не заперечувала проти розірвання шлюбу. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї за час перебування справи в суді, не висловили. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст.105, 110, 112 СК України, та на які вірно посилається позивач в поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. З огляду на позицію позивача, судові витрати у справи з відповідачки не стягувати та залишити за ним.

Outcome: approved