Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом до суду звернувся [PERSON] . Позов мотивований тим, що за життя [PERSON] отримала земельну ділянку за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та є її власником на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 517846 від 23.03.2006 року, загальною площею 2,9412 га, в тому числі: рілля площею 2,2039 га, сіножать площею 0,7373 га, що знаходяться на території Кіптівської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області. Для позивача у справі, [PERSON] є бабою, вказані родинні відносини підтверджуються відповідними свідоцтвами про одруження і про народження. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 20 листопада 2015 року виконавчим комітетом Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,9412 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 517846 від 27.03.2006 року. Позивач у справі, [PERSON] , як спадкоємець за законом на цю спадщину, прийняв її, оскільки звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, але оформити спадщину не може, оскільки державний акт на право власності на земельні ділянки, виготовлений на ім`я [PERSON] та їй переданий - втрачений, а видати новий неможливо у зв`язку з припиненням цивільної правоздатності в момент її смерті. Позивач у справі, [PERSON] , є єдиним спадкоємцем за законом на вище зазначену спадщину після смерті баби [PERSON] . Не маючи можливості отримати свідоцтва про право на спадщину та подати до нотаріуса оригінал право встановлювальних документів через їх втрату, позивач, змушений звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, але попередньо надав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, судові витрати з відповідача просить не стягувати. Представник відповідача, Кіптівської сільської ради Чернігівської області Чернігівського району у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] , за життя, отримала земельну ділянку за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та є її власником на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 517846 від 23 березня 2006 року, загальною площею 2,9412 га, в тому числі: рілля площею 2,2039 га, сіножать площею 0,7373 га, що знаходяться на території Кіптівської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області. Але вище зазначений державний акт на право власності на земельні ділянки на ім`я [PERSON] був втрачений. Підтвердженням є довідка ВП № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області про те, що втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] в стіл знахідок ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Чернігівської області не надходив. Для позивача у справі, [PERSON] є бабою, вказані родинні відносини підтверджуються відповідними свідоцтвами про одруження і про народження. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 20 листопада 2015 року виконавчим комітетом Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис про смерть № 10. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,9412 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 517846 від 27 березня 2006 року. Позивач у справі, [PERSON] , як спадкоємець за законом на цю спадщину, прийняв її, оскільки звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, але оформити спадщину не може, оскільки державний акт на право власності на земельні ділянки, виготовлений на ім`я [PERSON] та їй переданий - втрачений, а видати новий неможливо у зв`язку з припиненням цивільної правоздатності в момент її смерті. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] завідувачем Козелецької державної нотаріальної контори Мотовиловець І., була заведена спадкова справа № 229/2021 згідно з якою: 14 грудня 2021 року [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] рідної бабусі [PERSON] , 1930 року народження, яка на день своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадщину приймає за законом. Таким чином, позивач у справі, [PERSON] , є єдиним спадкоємцем за законом на вище зазначену спадщину після смерті баби [PERSON] , що підтверджується матеріалами позовної заяви і спадкової справи. Не маючи можливості отримати свідоцтва про право на спадщину та подати до нотаріуса оригінал право встановлювальних документів через їх втрату, позивач, змушений звернутись до суду. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належним є доказ, який містить інформацію щодо предмета доказування, а предметом доказування нормами ч. 2 ст. 77 ЦПК визначено, що це є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Крім того, нормами ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування та згідно ст. 79 ЦПК України визначено, що достовірним є доказ, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи. Доказ вважається достатнім, якщо у своїй сукупності дає змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування. Спадкодавець [PERSON] мала право власності на земельні ділянки, яке посвідчено державним актом на право власності на земельні ділянки, які видані на її ім`я у законний спосіб. Вказані докази є належними, вони містять інформацію щодо предмету доказування належного права власності на земельні ділянки спадкодавцю [PERSON] , як предмет доказування у цій справі є право на спадкування за законом, позивачем, [PERSON] , що підтверджується матеріалами позовної заяви. Відповідно до ст. 1296 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, та має звернутися до нотаріуса за видаванням йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відповідно до пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, видавання свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 27 березня 2006 року на ім`я [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації № 150 від 26 травня 2005 року, було виготовлено та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 517846, площею 2,94 га. Земельна ділянка розташована на території Кіптівської сільської ради, Козелецького району Чернігівської області. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28 лютого 2023 року, земельні ділянки з кадастровими номерами: 7422083300:03:000:0142 та 7422083300:04:000:2303, відомості щодо обмеження у використанні земельних ділянок, відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки позивачем втрачені, на підтвердження чого в пресі розміщене відповідне оголошення. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. На підставі наведеного та

Outcome: approved