Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

[PERSON] у червні 2021 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 11.11.2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. З 15.03.2021 року, як подружжя з відповідачем не проживають. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.09.2021 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. За час перебування у шлюбі ними було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] , та автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT», 2008 року випуску. Оскільки між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо поділу майна, просить визнати вказане майно об`єктами спільної сумісної власності подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири та стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину вартості вказаного автомобілю в сумі 116 172 грн. Позивач подала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до ст. 128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.11.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 825, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.09.2021 року шлюб було розірвано (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.7). За час шлюбу подружжям було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено договором купівлі-продажу жилого блоку від 22.11.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 4474 (а.с.11-12), та автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT», 2008 року випуску, що підтверджено відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.14). Відповідно до висновку експерта № 283/22 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення середньої ринкової вартості колісного транспортного засобу від 06.08.2022 року, середня ринкова вартість автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», тип кузова - седан, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер VIN (кузов) - [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , на території України станом на 10.06.2021 року складає 261 430,00 грн. Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Аналіз вищезазначених норм сімейного законодавства та обставин справи дає підстави для висновку про те, що вищезазначене майно є спільною сумісною власністю сторін, оскільки було набуто під час шлюбу, та, враховуючи відсутність домовленості між подружжям, підлягає поділу між ними в рівних частках. Оскільки автомобіль є неподільною річчю, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частину вартості транспортного засобу, яка складає 130 715 грн.

Outcome: approved