Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

17.01.2023 [PERSON] подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить розірвати їх шлюб, який зареєстрований 22.01.2013 ВДРАЦС Турківського РУЮ Львівської області, актовий запис № 02. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 22.01.2013 він уклав шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не склалося, через те, що відповідачка зловживає алкогольними напоями, не працює, бродяжить, на алкоголь виміняла усе цінне майно з дому, свідком чого стає їхній син, що негативно впливає на нього та шкодить його здоров`ю. З грудня 2022 спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. У них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Примирення між ними, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Просить їх шлюб розірвати. Ухвалою суду від 02.03.2023 відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позов визнає. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. З урахуванням заяв сторін у справі про розгляд справи без їх участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 22.01.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №\~02, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.01.2013. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який є неповнолітнім. Як видно з довідки №181 виконавчого комітету Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області від 13.01.2023 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою [ADDRESS] зареєстровано 4 осіб, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач в позовній заяві вказав, що його шлюб з відповідачкою є формальним, примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу суперечитиме його інтересам та інтересам їх сина. Відповідачка вказаних в позовні заяві обставин та підстав позову не заперечила, відзив не подала. Вирішуючи сімейний спір, суд виходить з таких норм закону та мотивів. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з вимогами ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідачка 24.03.2023 подала до суду письмову заяву, в якій позов визнала. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема, припинення між ними шлюбних відносин, відсутність спільного побуту, те, що сторони не виявили бажання примиритись, зберегти сім`ю, наполягали на розірванні шлюбу, про що подали письмові заяви, наявність у сторін малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак, беручи до уваги те, що визнання відповідачкою позову не порушує закону, прав свобод чи інтересів інших осіб, тому є законні підстави для задоволення позову. Вирішуючи питання судових витрат, які у цій справі складаються зі судового збору, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги те, що відповідачка визнала позов, про що подала письмову заяву до початку розгляду справи по суті, тому позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536,80 грн. Решта 50% суми судового збору підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved