Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

[PERSON] 20.09.2022 р. звернулася в Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.09.2022 р. позовну заяву залишено без руху, надано термін позивачу для виправлення недоліків. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.09.2022 р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.10.2022 р. надано сторонам три місяці для примирення, провадження у справі зупинено. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.02.2023 р. поновлено провадження по справі. Призначено справу до судового розгляду. \~ Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого у них народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки у них розійшлися спільні життєві бачення, цінності та інтереси. Вважає, що подальше збереження шлюбу та примирення неможливе. Тому просила розірвати шлюб із відповідачем, дітей залишити проживати із матір`ю, та стягнути понесені судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання 16.03.2023 р. не з`явилась, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Від неї до суду 10.01.2023 р. надійшла заява, в якій позивач зазначила, що наданий судом термін для примирення сторін не виявився результативним, сторони не примирилися, тому наполягала на розірванні шлюбу, просила проводити розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання 16.03.2023 р. не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Від нього 16.03.2023 р. до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст.142 ЦПК України, просив справу розглядати без його участі. На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 21 серпня 2001 року відділом РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції, свідоцтво серія [NUMBER] , актовий запис № 1016 (а.с.9). У даному шлюбі у сторін народилися діти \~ [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] \~ (а.с.16-18).\~ Суд вживав заходів щодо примирення сторін та збереження шлюбу,\~ сторонам було надано термін для примирення, однак примирення між ними не відбулося. Таким чином, стосунки, що склались між сторонами, виключають можливість збереження шлюбу. За таких обставин, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить\~ інтересам позивача, що мають істотне значення, шлюб слід розірвати. Що стосується вимоги позову щодо залишення неповнолітніх дітей проживати із позивачкою, то відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ч.3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З урахуванням віку дітей, суд прийшов до висновку, що місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , слід визначити із матір`ю. Водночас, суд не визначає місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки за змістом ч.3 ст.160 СК України він вправі самостійно визначати своє місце проживання. При розподілі судових витрат між сторонами, суд керується вимогами ч. 1 ст. 142 ЦПК України, та з урахуванням того, що відповідач визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. Відповідно,

Outcome: approved