Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

10.02.2023 року позивач до суду із даною позовною заявою, в якій просив: - визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельною ділянкою, розташованими за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований Первомайським філіалом АТ «Харківська універсальна біржа» 05.12.2000 року за №ПФ-12-139-Н; - визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельною ділянкою площею 0,1459 га, розташовані за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] дружини [PERSON] . В обгрунтування позову позивачем було зазначено, що його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] за життя 14.12.2000 року зареєструвала право власності житловий будинок із надвірними господарським будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] на товарній біржі, однак згодом після зміни законодавства в частині оформлених на біржах договорів купівлі-продажу нерухомого майна, право власності на майно не зареєструвала, що вже при оформленні позивачем спадкових прав після померлої дружини стало підставою для відмову йому в оформленні спадкових прав. Ухвалою судді від 13.02.2023 року провадження у справі було відкрито, призначено підготовче провадження, витребувано за клопотанням позивача у приватного нотаріуса Вовк І.В. належним чином завірені матеріали спадкової справи №53/2022 після померлої [INFO] [PERSON] , встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а також окремо в разі подання відзиву строки для позивача та відповідача для подання відповіді на відзив та заперечення (в разі необхідності)(а.с.59). 15.02.2023 року на виконання вказаної ухвали судді від приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Вовк І.В. до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.63-73). Перед судовим засіданням у підготовчому провадженні 13.03.2023 року від позивача по справі надійшла заява про проведення підготовчого провадження, а також подальшого слухання справи за його відсутності з підтримкою заявлених позовних вимог (а.с. 77, 81). Крім цього, позивач на підставі свого клопотання від 13.03.2023 року залучив до матеріалів справи письмові докази, а саме копії рішень виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області від 25.08.1993 року №224 «Про передачу громадянам земельних ділянок у приватну власність» та від 18.04.2000 року №363 «Про внесення зміни до рішення міськвиконкому від 25.08.1993 року №224» (а.с.78-80). Перед підготовчим судовим засіданням 13.03.2023 року від представника відповідача за довіреністю та відповідно до «Положення про юридичний відділ виконавчого комітету Первомайської міської ради», затвердженого рішення №451-27/7 від 23.02.2017 року 27 сесії 7 скликання Первомайської міської ради Харківської області [PERSON] надійшла заява про вирішення справи на розсуд суду без участі представника відповідача (а.с.82-89). Ухвалою суду від 13.03.2023 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до слухання, встановлено відсутність відзиву та інших клопотань, вирішення яких потребує вирішення складом суду (а.с.90). У судове засідання позивач та представник відповідача не прибули, надавши раніше заяви про розгляд справи по суті без їх участі. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши заявлені позовні вимоги та надані суду докази, враховуючи практику Верховного Суду з приводу предмета позову, суд приходить до думки, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. [INFO] у м. Первомайський Лозівського району Харківської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (актовий запис №167 від 03.03.2022 року)(а.с.11). Позивач є чоловіком померлої, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , зареєстрованого Первомайським районним відділом РАЦС Харківської області 06.06.1981 року (актовий запис №186, видане 25.09.1985 року)(а.с.10). Після смерті дружини відповідач є єдиним спадкоємцем за законом при відсутності спадкоємців за заповітом, що підтверджено матеріалами спадкової справи №53/2022 після смерті [PERSON] , зокрема він подав заяву про прийняття спадщини після смерті дружини 17.05.2022 року та її не відкликав у визначений законом строк (а.с.65-69). На підставі заяви позивача від 06.02.2023 року (а.с.70, зворотній бік) приватний нотаріус Лозівського районного нотаріального округу Вовк І.В. склала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії відносно позивача щодо оформлення спадкових прав після померлої дружини через відсутність визначених законом станом на час оформлення спадщини правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.72, зворотній бік - а.с.73). Вирішуючи спір по суті, суд встановлює, що перехід до померлої спадкодавиці права власності на житловий будинок та земельну ділянку перейшло на підставі договору купівлі-продажу №ПФ-12-139-Н, укладеного у Первомайському філіалі АТ «Харківська універсальна біржа» 05.12.2000 року від [PERSON] (а.с.14). У подальшому вказаний договір позивачкою у органах реєстрації прав власності на нерухоме майно не реєструвався до дати її смерті. Всі дії щодо оформлення технічної документації на будинок були зроблені вже позивачем після смерті дружини, зокрема отримана довідка-характеристика на житловий будинок, оновлений технічний паспорт, здійснено реєстрацію у реєстрі будівельної діяльності (а.с.16-27). Оскільки договір вчинено у 2000 році, то спір про визнання договору недійсним має вирішуватися на підставі норм, які були чинними в момент його вчинення, тобто норм Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом статей 128, 153 ЦК Української РСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди щодо всіх істотних умов. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Аналогічна норма міститься у статті 220 ЦК України 2003 року. За змістом статей 128, 153 ЦК Української РСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди щодо всіх істотних умов. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. У період укладання договору купівлі-продажу померлою спадкодавицею існувала колізія у чинному законодавстві, оскільки згідно зі статтями 224, 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу житлових приміщень та земельної ділянки повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Проте згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» біржі мали право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягали наступному нотаріальному посвідченню. За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (частина перша статті 128 ЦК Української РСР), а відповідно до статті 153 ЦК Української РСР договір вважається укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Отже, положення статті 227 ЦК Української РСР спрямовані безпосередньо на встановлення форми договору купівлі-продажу житлового будинку. Тобто, правові норми, закріплені цією статтею, мають спеціальний характер стосовно відповідних договорів, тоді як стаття 15 Закону України «Про товарну біржу» закріплює умови, за наявності яких угоду можна вважати біржовою. З цього випливає, що положення статті 15 Закону України «Про товарну біржу» стосовно угод про відчуження нерухомого майна житлового призначення мають загальний характер. Тобто закон спеціальний переважає закон загальний. Таким чином, договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, укладений на біржі в простій письмовій формі, може бути визнаний недійсним. Відповідно до частини другої статті 48 ЦК Української РСР за недійсною угодою кожна з сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. У частині першій статті 59 ЦК УРСР передбачено, що угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення. Отже, виходячи з аналізу вказаних норм законодавства, лише при існуванні спору про визнання угоди недійсною можна вважати, що посвідчені на товарних біржах договори купівлі-продажу нерухомого майна є такими, які не відповідають вимогам законодавства. У разі відсутності такого спору, вважати, що відповідний договір не набув чинності не можна, а відповідно презумюється право громадянина на таке майно. В даній справі зазначені судом обставини означають, що померла [PERSON] набула право власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , а відповідно, вказане майно є об`єктом цивільних прав, та позивач має право на спадкування вказаного житлового будинку як спадкоємець першої черги за законом. Вказана позиція суду відповідає правовому висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеному у постанові від 23.11.2022 року у справі №521/14551/19, провадження №61-10656св21, і є обов`язковою для застосування відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦПК України визначено, що суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, який не був посвідчений нотаріально за вимогами закону, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. До складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві майнові права та обов`язки (стаття 1218 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та підлягають задоволенню, у тому числі щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу спірного житлового будинку та земельної ділянки померлою дружиною позивача, оскільки саме цей договір вказує на набуття померлою дружиною права власності на спадкове майно, яке, у свою чергу, вводиться у цивільній обіг даним судовим рішенням шляхом визнання права власності на нього за позивачем по справі. На підставі зазначеного та

Outcome: approved