Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Заявники звернулися із заявою та просять суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11 липня 2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 466. Заяву сторони мотивували тим, що 11 липня 2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис №466, був зареєстрований шлюб між сторонами. У шлюбі у сторін народились діти: син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] . Сторони шлюбні відносини не підтримують значний проміжок часу, а саме з початку 2022 року. Спільного господарства не ведуть. Примирення між ними не можливе. Шлюб фактично розпався та носить формальний характер, тому підлягає розірванню. Ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено та, за їхніми глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. На сьогоднішній день їхні неповнолітні діти проживають разом з батьком, але між ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов їх проживання і виховання та здійснення ними інших батьківських права по відношенню до дітей. Ухвалою суду від 14 лютого 2023 року суддею прийнято до свого розгляду зазначену цивільну справу за нормами окремого позовного провадження. (а.с. 19). Заявники надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Просили заяву задовольнити та розірвати між ними шлюб. (а.с. 21,22). Перевіривши, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований шлюб 11 липня 2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 466. (а.с. 4). У шлюбі у сторін народились діти: син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] . (а.с. 5, 6). 27 січня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про виховання та визначення місця проживання дітей. (а.с. 13, 14). Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи, між заявниками досягнуто згоди щодо місця проживання та порядку утримання їх спільних неповнолітніх дітей, що підтверджується копією нотаріально посвідченого Договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 27.01.2023 р. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому, враховуючи той факт, що заявники звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу та на час розгляду справи із заявами про відкликання заяви, в порядку ч. 4 ст. 109 СК України, дружина та чоловік до суду не звертались, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Згідно з ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати заявникам не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved