Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

Голова Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації Павловський С. 27.10.2021 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), [PERSON] про скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації та позбавлення права користування житловим приміщенням, яким просить скасувати розпорядження органу приватизації Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації № [NUMBER] від 18.08.2021 року; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане 18.08.2021 року Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією згідно з розпорядженням органу приватизації від 18.08.2021 року № [NUMBER] на ім`я [PERSON] та [PERSON] та скасувати запис про право власності № 43774052 від 30.08.2021 року Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який був внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 60160402 від 03.09.2021 року Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на квартиру [ADDRESS] ; позбавити [PERSON] , [INFO] та малолітню [PERSON] , [INFO] права користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на користь Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп. В обґрунтування позову, зазначив, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.03.2020 року у справі № 759/9292/19 було задоволено позов [PERSON] до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням, визнання членом сім`ї наймача, встановлення факту спільного проживання. Постановою Київського апеляційного суду від 13 липня 2020 року рішення Святошинського районного суду м. Києва було залишено без змін. Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією було подано касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.03.2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 13.07.2020 року. Враховуючи, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.03.2020 року набрало законної сили [PERSON] на його підставі реалізував своє право на реєстрацію місця проживання у спірній квартирі та в подальшому на підставі даного рішення були внесені зміни в договір найму жилого приміщення на квартиру [ADDRESS] та укладено його з [PERSON] . Крім того, за заявою та за згодою [PERSON] у квартирі було зареєстровано місце проживання [PERSON] та малолітньої [PERSON] . Зазначив, що у період розгляду Верховним Судом касаційної скарги [PERSON] як наймач квартири [ADDRESS] звернувся до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою на приватизацію вказаної квартири. Органом приватизації Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації було прийнято рішення (розпорядження) № [NUMBER] від 18 серпня 2021 року про передачу в приватну спільну часткову власність [PERSON] та малолітній [PERSON] квартири [ADDRESS] та видане відповідне свідоцтво про право власності на житло. Зазначив, що постановою Верховного Суду від 29.09.2021 року було задоволено частково касаційну скаргу, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.03.2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 13.07.2020 року скасована та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, а тому на даний час відсутні законодавчі підстави для реалізації відповідачами права на приватизацію квартири та права на користування нею, оскільки вона фактично перебуває у власності територіальної громади м. Києва. Крім того, вказав, що відповідно до висновку відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації № 3136/26 від 13.10.2021 року було прийнято рішення про скасування реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки рішення суду які слугували підставою для його реєстрації було скасовано. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.10.2021 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові. В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у поданому до суду 29.11.2021 року відзиві. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, якою просить розгляд справи провести за відсутності представника служби та ухвалити рішення в інтересах та на користь дитини. Представник Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду письмові пояснення, якими просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та розгляд справи проводити за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 13.03.2020 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/9229/19 визнано за [PERSON] право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] , визнано за [PERSON] членом сім`ї наймача квартири [ADDRESS] ; встановлено факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] у період з серпня 2003 року по 05.08.2011 року (а.с. 7-8). Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 13.07.2020 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.03.2020 року було залишено без змін (а.с. 9-15). Розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 16.12.2020 року № 840 було внесено зміни у договір найму жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого у зв`язку зі смертю наймача договір найму спірної квартири було укладено з [PERSON] (а.с. 26). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 26.07.2021 року звернувся до органу приватизації Святошинського району м. Києва з заявою про приватизацію спірної квартири (а.с. 25). 18.08.2021 року Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією було винесено розпорядження № [NUMBER] яким надано дозвіл про передачу [PERSON] разом з родиною спірної квартири в приватну спільну часткову власність та зобов`язано КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» укласти з [PERSON] договір на участь у витратах на обслуговування та ремонт будинку (а.с. 23). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.10.2021 року, Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією 18.08.2021 року було видано свідоцтво про право власності згідно розпорядження органу приватизації від 18.08.2021 року № [NUMBER], відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] по 1/2 частині (а.с. 46). Постановою Верховного Суду від 29.09.2021 року задоволено касаційну скаргу Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києві від 13.03.2020 року у справі № 759/9229/19 та постанову Київського апеляційного суду від 13.07.2020 року та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.16-22). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації. Відповідно до п. 1 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 передачі у власність громадян підлягають квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, жилі приміщення у гуртожитках, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно п. 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України). Судом встановлено, що 18.08.2021 року Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією було винесено розпорядження № [NUMBER] про передачу [PERSON] разом з родиною спірної квартири [ADDRESS] в приватну спільну часткову власність та зобов`язано КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» укласти з [PERSON] договір на участь у витратах на обслуговування та ремонт будинку. Постановою Верховного Суду від 29.09.2021 року було скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.03.2020 року, яким було визнано за [PERSON] право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] , визнано за [PERSON] членом сім`ї наймача квартири [ADDRESS] ; встановлено факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] у період з серпня 2003 року по 05.08.2011 року та постанову Київського апеляційного суду від 13.07.2020 року. За встановлених обставин, суд приходить висновку, що розпорядження органу приватизації житла Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації № [NUMBER] від 18.08.2021 року про приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] підлягає скасуванню, оскільки та даний час відсутні правові підстави для реалізації відповідачами права на приватизацію. Також позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане 18.08.2021 року Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією згідно з розпорядженням органу приватизації від 18.08.2021 року № [NUMBER] на ім`я [PERSON] та [PERSON] та скасувати запис про право власності № 43774052 від 30.08.2021 року Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який був внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 60160402 від 03.09.2021 року Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на квартиру [ADDRESS] . Пунктом 23 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, визначено, що орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності. Відповідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 215 цього ж Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частина першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Судом встановлено, що 18.08.2021 року органом приватизації житла Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації видано свідоцтво про право власності, відповідно до якого квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному. Оскільки підставою для видачі свідоцтва про право власності на житло є розпорядження органу приватизації житла Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації № [NUMBER] від 18.08.2021 року про приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке підлягає скасуванню, тому за встановлених обставин свідоцтво про право власності на житло, яке видане 18.08.2021 року органом приватизації житла Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації на ім`я [PERSON] та [PERSON] є недійсним та підлягає скасуванню. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації було винесено висновок, відповідно до якого 13.03.2021 року було прийнято рішення про скасування реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки було скасовано рішення суду, яке слугувало підставою для його реєстрації, а тому позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] та малолітньої [PERSON] [INFO] права користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] також підлягають задоволенню. Отже позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved