Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

04.02.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що на підставі судового рішення в цивільній справі № 161/8854/19 за ним було визнано право власності на 1/2 частку дворівневої (двоповерхової) квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - квартира). Власницею іншої частини спірного майна є [PERSON] . Разом з тим, проживання із відповідачкою у квартирі є неможливим через постійні конфліктні ситуації, котрі в першу чергу шкодять психологічному стану його доньки. При цьому, [PERSON] було винесено із квартири практично усі речі та побутова техніка та наразі меблі залишилися лише у дитячій кімнаті, яка знаходиться на першому поверсі квартири. На даний час існує необхідність виділити у натурі частку із вказаного нерухомого майна, задля присвоєння самостійної поштової адреси та реалізації інших особистих потреб, у тому числі його неповнолітньої доньки, проте в позасудовому порядку вирішити з відповідачкою даний спір не виявилося за можливе. Вказує, що для нього пріоритетом у виділі в натурі частки квартири є той варіант, при якому йому дістанеться дитяча кімната на першому поверсі, оскільки це кімната з особистим майном його доньки, де вона тривалий час проживала та внаслідок чого у неї й з`явилося відчуття певного комфорту, затишку і безпеки. У свою чергу, квартира складається із двох поверхів (9-й та 10-й поверхи 10-типоверхового багатоквартирного будинку) з окремими входами ззовні на кожен поверх, однак технічна частина можливого виділу квартири все ж таки має бути вирішена відповідними експертами, які зазначать можливі варіанти виділу. Враховуючи наведене, а також заяву про уточнення позовних вимог від 24.10.2022 року (а.с. 114), просить суд: 1) виділити йому в натурі зі спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна 11/25 часток квартири, загальною площею 56,7 кв.м., який складатиметься із приміщень на 9-му поверсі - коридору № 1, площею 9,5 кв.м., кімнати № 2, площею 19,6 кв.м., туалету № 3, площею 2,0 кв.м., ванної № 4, площею 4,4 кв.м., кухні № 6, площею 21,2 кв.м.; 2) виділити [PERSON] в натурі зі спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна 14/25 часток квартири, загальною площею 56,7 кв.м., який складатиметься із - кімнати № 5, площею 19,5 кв.м., коридору № 7, площею 7,6 кв.м., санвузлу № 8, площею 4,4 кв.м., кімнати № 9, площею 19,5 кв.м., кімнати № 10, площею 21,2 кв.м.; 3) припинити право спільної часткової власності кожного з них на належну їм частку в квартирі; 4) стягнути з відповідачки на свою користь компенсацію за відхилення від ідеальної частки в розмірі 243338 грн.; 5) стягнути з відповідачки на свою користь понесені судові витрати по справі. 09.05.2022 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 67-68, 108-109). Крім того, 02.11.2022 року відповідачкою було подано до суду відзив на заяву про уточнення позовних вимог від 24.10.2022 року (а.с. 122-124). В обґрунтування своїх заперечень з приводу заявлених позовних вимог остання зазначає, що висновок судової оціночно-будівельної і будівельно-технічної експертизи №№ 1658, 1688 від 29.08.2022 року, який був взятим за основу при уточнення стороною позивача заявлених позовних вимог, є неповним, оскільки у ньому на надано відповіді щодо будівельно-технічних робіт, які необхідно виконати для кожної виділеної частки квартири, а також відсутня інформація про можливість облаштування інженерних (комунальних) мереж для 10-го поверху. Крім того, у наданому експертному висновку проглядається пріоритет майбутнього власника квартири 9-го поверху, де розміщені вузли вводу всіх інженерних комунікацій (водопостачання, газ, електропостачання, телекомунікації, крайня (кінцева) зупинка ліфта, облаштована поверхова площадка), а отже вартість квадратного метра її площі є суттєво більшою, в порівнянні з 10-м поверхом, де такі комунікації відсутні. Відтак, при здійсненні виділу квартир в натурі зі спільної часткової власності в два окремих об`єкті нерухомого майна, квартира, яка знаходитиметься на 9-му поверсі матиме значно більшу вартість ніж квартира, яка (в основному) знаходитиметься на 10-му поверсі. Враховуючи викладене та з урахуванням змісту позовних вимог, які стосуються необхідності сплати нею компенсації за відхилення від ідеальної частки, запропонований стороною позивача варіант виділу в натурі часток з квартири у приватну власність кожного з них є несправедливим. Поряд з цим, з огляду на життєві обставини відповідача, вона вважає за доцільне виділити частину квартири, яка розташовуватиметься на 9-му поверсі саме у її приватну власність, а тому вона проситиме за наслідком розгляду даного спору виділити у приватну власність шляхом виділу 11/25 часток квартири, загальною площею 56,7 кв.м., який складатиметься із приміщень на 9-му поверсі - коридору № 1, площею 9,5 кв.м., кімнати № 2, площею 19,6 кв.м., туалету № 3, площею 2,0 кв.м., ванної № 4, площею 4,4 кв.м., кухні № 6, площею 21,2 кв.м. На підставі наведеного, у задоволенні позову просить відмовити повністю. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.05.2023 року у даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Волинської філії Львівського НДІСЕ (а.с. 77-78). 05.09.2022 року на адресу суду надійшов висновок експерта Волинської філії Львівського НДІСЕ за результатами проведення судової оціночно-будівельної і будівельно-технічної експертизи №№ 1658, 1688 від 29.08.2022 року (а.с. 87-99). 31.03.2023 року за клопотанням представника позивача в судовому засіданні було допитано судового експерта Посікан Л.І., якою проведено вищевказане експертне дослідження (а.с. 144, 161). В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги, з урахуванням їх уточнення, підтримав , позов просив задовольнити. Відповідач посилаючись на обставини, що викладені у її відзиві на позовну заяву, доповненнях до нього та у відзиві на заяву про уточнення позовних вимог, просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, допитавши експерта, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласника квартири [ADDRESS] , загальна площа якої становить 128,9 кв.м., та складається із 4-х кімнат, житловою площею 79,8 кв.м., кухні площею, 21.2 кв.м., вбиральні площею 2,0 кв.м., ванної площею 4.4 кв.м., санвузла (сполученого) площею 4.4 кв.м., а також двох коридорів площею 9,5 кв.м. та площею 7,6 кв.м. Дана квартира є дворівневою та розташована на 9-му та 10-му поверсі багатоквартирного будинку. Вказана обставина підтверджується технічним паспортом на вказаний об`єкт нерухомого майна, виготовлений 23.04.2013 року КП «Волинське обласне БТІ» (а.с. 18-21). Частка кожного співвласника у спірній квартирі складає 1/2 частину майна. Про дану обставину свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 295137996 від 18.01.2022 року (а.с. 44-45) та жодною зі сторін не оспорюється. На даний час між [PERSON] та [PERSON] існує спір з приводу є виділу в натурі частки з квартири, яка перебуває у їх спільній частковій власності. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Частинами 1-3 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно до його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга етапі 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто становити окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». В ході розгляду справи за клопотанням сторони позивача було проведено будівельно-технічну експертизу. Як вбачається із висновку експерта Волинської філії Львівського НДІСЕ за результатами проведення судової оціночно-будівельної і будівельно-технічної експертизи №№ 1658, 1688 від 29.08.2022 року, виділ в окремі ізольовані квартири приміщень квартири [ADDRESS] технічно можливий та відповідає вимогам п. п. 5.18-5.22 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» виключно в єдиному варіанті, а саме: -одному співвласнику пропонується виділити - коридор № 1 площею 9,5 кв.м., кімната № 2 площею 19,6 кв.м., туалет № 3 площею 2,0 кв.м., ванна кімната № 4 площею 4,4 кв.м. та кухня № 6 площею 21,2 кв.м., загальна площа яких складає 56,7 кв.м. та становить 11/25 часток квартири (далі - Квартира № 1 ); -іншому співвласнику пропонується виділити - кімната № 5, площею 19,5 кв.м., коридор № 7, площею 7,6 кв.м., санвузол № 8, площею 4,4 кв.м., кімната № 9, площею 19,5 кв.м., кімната № 10, площею 21,2 кв.м., загальна площа яких складає 72,2 кв.м. та становить 14/25 часток квартири (далі - Квартира № 2 ); Для влаштування двох ізольованих квартир необхідно замурувати дверний проріз між приміщеннями коридору (1) та кімнати (5), при цьому в Квартирі № 1 влаштувати автономні інженерні мережі, а в Квартирі № 2 облаштувати кухню на десятому поверсі в кімната (приміщенні) № 10 . При такому варіанті поділу з відступом від ідеальної частки грошова компенсація співвласнику частки Квартири № 1 становитиме 243338 грн. Виходячи зі змісту уточнених позовних вимог [PERSON] , останній просить виділити йому в натурі зі спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна квартиру № 1 , при цьому стягнути з відповідачки на його користь компенсацію за відхилення від ідеальної частки в розмірі 243338 грн., виділити [PERSON] в натурі зі спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна квартиру № 2 . Однак, такий варіант виділу в натурі окремих об`єктів нерухомого майна зі спільної часткової власності сторін суд вважає неможливим, оскільки він не відповідає принципам розумності, справедливості та добросовісності, як основним засадам цивільного судочинства з огляду на таке. Як було встановлено висновком експерта Волинської філії Львівського НДІСЕ за результатами проведення судової оціночно-будівельної і будівельно-технічної експертизи №№ 1658, 1688 від 29.08.2022 року, «… Визначення можливості розподілу квартир в багатоповерхових будинках полягає в конструктивних особливостях як самої квартири, так і будинку в цілому. Це пояснюється тим, що для забезпечення потреб мешканців житлової квартири обов`язкове влаштування мінімально необхідних інженерних комунікацій, а саме: водопроводу, каналізації, опалення, електропостачання та телефонізації. У випадку необхідності обладнання в просторі однієї квартири двох виникає необхідність утворення додаткових приміщень та, як наслідок, прокладення додаткових інженерних мереж. На сьогоднішній день інженерне забезпечення багатоповерхового будинку - це складний комплекс комунікацій, які включають в себе не тільки транспортні мережі, а й обладнання, що забезпечує працездатність цих мереж та всіх систем в цілому. Сучасні вимоги будівництва по влаштуванню інженерних комунікацій привели до індустріалізації та використання типових проектів при житловій забудови. Квартири в багатоповерхових будинках, як правило, розташовуються з однаковим об`ємно-планувальним рішенням по поверхам, тобто під однокімнатною квартирою розміщена однотипна однокімнатна квартира. Навіть у випадку будівництва по індивідуальних проектах прокладення інженерних комунікацій проектується вертикально по стояках. Це пояснюється технологією монтажних робіт та вимогами нормативних документів по прокладанню інженерних комунікацій. Влаштування санітарно-технічних приладів до перегородок між квартирами недопустимо, прокладання трубопроводів каналізації по стінах житлових кімнат заборонено. Прокладання трубопроводів холодного та гарячого водопроводу по будівельних конструкціях також значно обмежено. Окрім конструктивних обмежень прокладання інженерних мереж також є обмеження по розміщенню допоміжних приміщень в квартирах. Розташування санвузлів над житловими кімнатами та кухнями, окрім дворівневих квартир, нормативними документами заборонено. Отже, при проведені аналізу об`ємно-планувальних рішень існуючої типової житлової забудови та вимог нормативних документів можливо стверджувати, що розподіл квартир в багатоповерховій забудові можливий тільки в квартирах об`ємно-планувальне рішення яких вирішено в двох рівнях, або квартири вільного планування, загальна площа яких може становити понад 100 кв.м. Це пояснюється тим, що в дворівневих квартирах та квартирах вільного планування майже завжди влаштовуються як мінімум два санвузли. В даному випадку обладнання додаткового приміщення - кухні, навіть у житловій кімнаті не буде суперечить нормативним документам та буде технічно можливе…». Крім того, допитаний в судовому засіданні судовий експерт [PERSON] пояснила суду, що для виділу в натурі зі спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна квартири № 2 необхідно здійснити облаштування приміщення кухні, а також обладнати систему автономного опалення та інших комунікацій. Встановлення технічної можливості та вартості проведення таких робіт виходить за межі її компетенції, оскільки такими роботами займаються відповідні будівельні та проектні організації. З огляду на єдиний можливий варіант виділу в окремі ізольовані квартири приміщень квартири [ADDRESS] , частки кожного зі співвласників об`єктів нерухомого майна не будуть рівноцінними. Із вищевказаного слідує, що для облаштування Квартири № 2, яка б за своєю функціональністю відповідала б Квартирі № 1 , необхідно провести облаштування численного ряду автономних інженерних комунікацій (водопроводу, каналізації, опалення, електропостачання та телефонізації), а також приміщення кухні, у тому числі підведення газопроводу. Беззаперечною також є та обставина, що усі вищевказані будівельні та проектно-кошторисні роботи з облаштування Квартири № 2 мінімально необхідними інженерними комунікаціями є доволі тривалим та високовартісним процесом, тобто потребує залучення значних коштів для виготовлення проектної документації, оформлення необхідних дозволів, придбання будівельних матеріалів та проведення будівельних робіт. При цьому, стороною позивача не надано жодних доказів того, що підведення до Квартири № 2 автономних інженерних комунікацій є технічно (фізично) можливим та відповідатиме вимогам ДБН у відповідній галузі. Натомість, як вбачається із роз`яснень сертифікованого виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єкта архітектури (архітектурне об`ємне проектування) [PERSON] до Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виготовленого 16.12.2022 року КП «Волиньпроект», опалення квартири [ADDRESS] здійснюється від парапетного газового котла, що розміщений в кухні на рівні 9-го поверху. Влаштування кухні з газовим котлом у приміщеннях 10 поверху неможливо, відповідно до Зміна № 1 до ДБН В.2.5-20:2018 Газопостачання «Для квартир, розташованих на 10 поверсі, що мають декілька рівнів, допускається газифікація тільки першого рівня». Евакуація з 10 поверху передбачена на рівень 9 поверху, як для секційного житлового будинку відповідно до пункту 8.10 ДБН В.2.2и15:2019 Житлові будинки. Доступ до 10 поверху можливий лише сходами оскільки підйом ліфта передбачений лише до 9 поверху відповідно до пункту 7.4 ДБН В.2.2и15:2019 Житлові будинки (а.с. 138-140). Таким чином стороною позивача не доведено тієї обставини, що заявлений ними варіант виділу в натурі окремих об`єктів нерухомого майна зі спільної часткової власності сторін спору, відповідає принципам розумності, справедливості та добросовісності, а також розумному балансу між інтересами позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] . Зокрема, стороною позивача не доведено, що вартість Квартирі № 1 з урахуванням сплати [PERSON] грошової компенсації за відступ від ідеальної частки в розмірі 243338 грн., буде відносно рівноцінним вартості Квартири № 2 з урахуванням витрат на облаштування у ній численного ряду автономних інженерних комунікацій та кухні. За наведених обставин, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, а тому у задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з відмовою у позові, суд, у відповідності до положення ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі вважає за необхідне залишити за позивачем.

Outcome: dismissed