Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБаНК» звернувся до суду із позовом\~\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №RORWGA00001285 від 22.06.2007 року у розмірі 1462,93 (Долар США), що за курсом 36,56 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.09.2022 року складає 53484,72 грн., яка складається з 163,93 (Долар США)\~3% річних від простроченої суми. Згідно договору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 19012,50 (Долар США) на термін до 21.06.2012, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості. АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса із заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідача. 19.02.2019 року приватним нотаріусом було винесено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. Винесення виконавчого напису від 19.02.2019 року не свідчить про припинення договірних відносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості за тілом кредиту становить 14103,83 (Долар США). Оскільки з відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана у виконавчому написі від 19.02.2019, тобто за період з 22.06.2007 по 27.12.2018, то за період після винесення виконавчого напису від 19.02.2019, з 01.04.2019 по 14.09.2022 відповідач має заборгованість у розмірі 1462,93 (Долар США), яка складається з наступного : 1462,93 (Долар США)\~3 % річних від простроченої суми. АТ КБ\~Приватбанк\~просить суд стягнути з\~\~відповідача заборгованість у розмірі 1462,93 (Долар США), яка складається з наступного : 1462,93 (Долар США)\~3 % річних від простроченої суми. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, якою позов підтримує, просить його задовольнити, а справу розглянути у його відсутність. Відповідач\~\~ в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час і місце розгляду справим повідомлявся згідно закону. До суду від відповідача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзив на позовну заяву, в порядку ст.\~178\~ЦПК України відповідачем подано не було. Згідно ч. 8ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані позивачем докази є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що AT КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] \~уклали кредитний договір від 22.06.2007 (а. с. 13-15). Згідно договору AT КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит на термін до 21.06.2012, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме : надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 22.06.2007 ( а.с. 17). Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №RORWGA00001285 від 22.06.2007 (а. с. 7-8). Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. AT КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до приватного нотаріуса з заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідача. 12.02.2019 приватним нотаріусом було винесено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки (а. с. 6). Однак, винесення виконавчого напису не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості за тілом кредиту становить 14103,83 (Долар США). Оскільки з відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана у виконавчому написі від 19.02.2019, тобто за період з 22.06.2007 по 27.12.2018, то за період після винесення виконавчого напису від 19.02.2019, з 01.04.2019 по 14.09.2022 відповідач має заборгованість у розмірі 1462,93 (Долар США), яка складається з наступного : 1462,93 (Долар США)\~3 % річних від простроченої суми. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до положень ст.\~625\~Цивільного кодексу\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки (пункти 1 та 3 частини 1статті 611ЦК України). За змістом положень частини 1статті 526\~ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Згідно з положеннями статті 611\~ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема,статтею 625\~ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526,599,611,625\~ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення. Таку позицію сформулював Верховний Суд у справі №922/175/18 від 30.01.2019 року. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved