Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.08.2010 Геніївською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №\~07. На обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що з 07.08.2010 він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] ; дочку [PERSON] , [INFO] . Поступово стосунки між ними погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Вважав, що їхня сім`я остаточно припинила своє існування, а тому збереження з відповідачем сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них, примирення неможливе. Причиною розпаду їхньої сім`ї стало те, що вони втратили один до одного почуття любові, довіри, взаємоповаги, порозуміння, тобто фактично вони стали один до одного чужими людьми. Подальше спільне проживання з відповідачем, збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Спору щодо поділу майна та участі у вихованні дітей, а також з приводу визначення місця їх проживання, між ними не існує. Зазначені обставини стали підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 06.03.2023 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 03.04.2023. Разом з позовною заявою позивач [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. 24.03.2023 відповідач [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов про розірвання шлюбу визнала, проти позову та обставин, якими він обґрунтовується, не заперечувала, просила ухвалити рішення про задоволення позову та розірвати шлюб. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом № 11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Даними свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , свідоцтв про народження Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.08.2010, мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] (а. с. 4, 5, 13). З паспорту Серія [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 3). Згідно довідки Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/279 від 03.03.2023 відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 11). Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За змістом встановлених судом обставин, які визнаються сторонами, фактично сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Спору про поділ майна, про місце проживання дітей між сторонами у цій справі немає. Відповідач [PERSON] визнала позов до початку розгляду справи по суті, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до положень статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, належить повернути позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету та стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 536 грн 80 коп. (а. с. 2).

Outcome: approved