Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог вказав, що у липні 2018 року між ним та відповідачем було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу дерев`яних стільниць. Згідно з умовами договору, [PERSON] зобов`язувався передати у власність відповідача дерев`яні стільниці розміром 800*800 мм у кількості 1900 шт., а [PERSON] сплати за них 24 700 доларів США на протязі 14 робочих днів з моменту отримання товару. Після отримання товару за актом приймання-передачі майна відповідач свого зобов`язання з оплати товару не виконав. Просить стягнути з [PERSON] на його користь 24 700 доларів США боргу та 870,93 долари США трьох процентів річних, а всього 25 570,93 доларів США та стягнути судові витрати. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03.03.2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05.10.2022 року заочне рішення від 03 березня 2022 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу скасовано і призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження на 11 годину 00 хвилин 15 листопада 2022 року у приміщенні суду. Позивач та його представник - адвокат Кітовський В.Л. в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомили. Відповідач та його представник - адвокат Мазурок В.С. в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомили. Дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено що у липні 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу дерев`яних стільниць. Згідно з досягнутою домовленістю [PERSON] зобов`язувався передати у власність відповідача дерев`яні стільниці розміром 800*800 мм у кількості 1900 шт., а [PERSON] зобов`язувався сплатити [PERSON] за них 24 700 доларів США на протязі 14 робочих днів з моменту отримання товару, що підтверджується актом приймання-передачі майна від 31 липня 2018 року та розпискою від 31 липня 2018 року (а.с. 9,10). Так, згідно з актом приймання-передачі майна від 31 липня 2018 року [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв дерев`яні стільниці розміром 800*800 мм у кількості 1900 шт. Відповідно до змісту розписки від 31 липня 2018 року [PERSON] зобов`язувався віддати кошти за отриманий товар у кількості 1900 шт. у розмірі 24 700 доларів США на протязі 14 робочих днів від того числа з якого було відвантаження. Таким чином, за домовленістю сторін товар на суму 24 700 доларів США, отриманий відповідачем 31 липня 2018 року повинен бути оплачений до 21 серпня 2018 року. Однак, відповідач свого зобов`язання по оплаті отриманого товару не виконав. З заяви про перегляд заочного рішення вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає та зазначає, що розписку він не підписував. Згідно з ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов?язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов?язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ст. 694 ЦК України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов?язковим для виконання сторонами. Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З дослідженого в судовому засіданні Акту приймання-передачі майна від 31 липня 2018 року та розписки від 31 липня 2018 року вбачається, що сторони уклали договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] передав [PERSON] дерев`яні стільниці, за які відповідач зобов`язувався сплатити 24 700 доларів США. протягом 14 робочих днів, однак доказів виконання свого зобов`язання суду не надав. Відповідачем не надано доказів, які підтверджують виконання ним свого обов`язку. За таких обставин існують підстави для стягнення з відповідача 24 700 доларів США боргу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач у позовній заяві просив суд стягнути три проценти річних за прострочення сплати боргу за період з 21 серпня 2018 року по 24 жовтня 2019 року. Оскільки, згідно з домовленістю сторін товар мав бути оплачений до 21 серпня 2018 року, то з відповідача має бути стягнуто три проценти річних за період з 21 серпня 2018 року по 24 жовтня 2019 року у розмірі 870,93 долари США згідно такого розрахунку: 24 700 доларів США ? 3% річних/365 днів ? 429 днів прострочення = 870,93 долари США, що становить 636 525,12 гривень за курсом Національного банку України станом на 24 жовтня 2019 року. Відмовою відповідача повернути у встановлений строк суму боргу, порушено права та законні інтереси позивача. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі. У п.п. 51, 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, суд вказав, зокрема, що судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України, однак зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов?язку боржника, а тому у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не ії еквівалент у гривні. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 25 570,93 доларів США є законними та обґрунтованими та підлягаю задоволенню у повному обсязі. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 6 365,25 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved