Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» 05.01.2023 року звернулося до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 27.02.2006 року, станом на 28.11.2022 року, у розмірі 55400 гривень 50 копійок, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 46534 гривні 15 копійок; заборгованості за нарахованими відсотками - 3159 гривні 45 копійок; заборгованості за простроченими відсотками 5706 гривень 90 копійок, та судових витрат, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору кредиту. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді\~Київського районного\~суду міста\~Одеси від\~06.02.2023\~року прийнято\~вказану позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~по цивільній\~справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак одночасно з подачею позову звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. [PERSON] (надалі за текстом Відповідач) у судове засідання призначене на 22.02.2023 року також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Частиною 6\~статті 187\~ЦПК України\~передбачено,\~що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. На виконання зазначеної вимоги, судом було отримано відповідь з відповідного відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області та встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Приймаючи наявне зареєстроване місце проживання відповідача, судом здійснювалось повідомлення останнього про дату, час і місце проведення судового засідання шляхом скерування судових повісток, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви з додатками до неї, на вказану адресу місця проживання відповідача, однак поштове повідомлення було повернуто до суду без вручення, з підстав відсутності адресата за зазначеною адресою. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Таким чином, відповідач про дату, час і місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, однак,\~у встановлений судом строк не скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, не було надано\~заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, про причини неявки до судового засідання суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.02.2006 року відповідач [PERSON] (надалі Позичальник; Відповідач) звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» (яке надалі було перейменовано в АТ КБ «Приватбанк») із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідно до якої, банк надав позичальнику платіжну картку, зі встановленим кредитним лімітом, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник надав свою згоду, що підписана ним заява від 27.02.2006 року разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та АТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у вказаній заяві. У відповідності до наданої до суду довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що [PERSON] на підставі вищевказаної заяви були видані наступні кредитні картки: Номер карткиДата відкриттяТермін діїТип картки 545708290446447122.12.200512/12Картка Універсальна [NUMBER] 28.12.201212/16Classic Chip Credit 516798556005576612.12.201611/20Картка Універсальна [NUMBER] 24.11.202009/24Картка Універсальна Також судом встановлено, що [PERSON] 24.11.2020 року було підписано Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про кредитну лімітну ставку, відсоткові ставки за кредитом, розмір пені, штрафу та порядок їх нарахування. Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк», судом також встановлено, що по кредитним лініям відкритих наданих [PERSON] здійснювалось зміна кредитного ліміту, а саме: 22.12.2005 старт карткового рахунку; 27.02.2006 зміна кредитного ліміту в сумі 2000,00 грн.; 13.02.2007 збільшення кредитного ліміту до 2500,00 грн.; 06.08.2011 збільшення кредитного ліміту до 2900,00 грн.; 23.05.2017 збільшення кредитного ліміту до 25000,00 грн.; 24.11.2019 збільшення кредитного ліміту до 30000,00 грн.; 16.06.2021 збільшення кредитного ліміту до 35000,00 грн.; 24.09.2021 збільшення кредитного ліміту до 40000,00 грн.; 29.12.2021 збільшення кредитного ліміту до 45000,00 грн.; 17.10.2022 зменшення кредитного ліміту до 0,00 грн. З наданого представником позивача розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 28.11.2022 року, у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.02.2006 року, у загальному розмірі у розмірі 55400 гривень 50 копійок, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 46534 гривні 15 копійок; заборгованості за нарахованими відсотками - 3159 гривні 45 копійок; заборгованості за простроченими відсотками 5706 гривень 90 копійок. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному договору щодо своєчасного погашення кредиту, зумовило звернення АТ КБ «Приватбанк» до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст.\~525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею\~526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ч. 1 ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2\~ст. 612 ЦК України встановлено, що\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до\~ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст.\~1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України,\~у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки\~грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з\~ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи доказам, судом враховується, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 дійшла висновку, що надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. У даному випадку до вказаних правовідносин не застосовується ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь яких редакціях, що розміщувались на офіційному сайті АТ КБ «Приватбанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із позичальником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. На підставі вищевикладеного, судом надана представником позивача роздруківка Умов та Правил надання банківських послуг, Витяг з тарифів обслуговування кредитних карток не приймаються в якості належного та допустимого доказу, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, а також, які з моменту укладення спірного договору по день звернення до суду з цим позовом неодноразово змінювались позивачем, а подані до суду редакції залежить від волевиявлення позивача, тобто кредитор міг додати до позовної заяви текст Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Витягу з тарифів обслуговування кредитних карток у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Разом з тим, як вбачається з вищевказаного поданого представником позивача до позову розрахунку заборгованості за договором №б/н від 27.02.2006 року, у відповідача станом на 28.11.2022 року наявна заборгованість за кредитом в загальному розмірі 55400,50 грн. Вказаний розрахунок боргу є зрозумілим та доступним, в тому числі містить усю необхідну інформації щодо періоду та розміру виникнення боргу. Зазначена сума заборгованості підтверджується відомостями наявними у поданій до суду виписці з карткових рахунків (за договором №б/н) за період з 22.11.2005 року 30.11.2022 року. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого\~постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення, клієнтські рахунки\~-\~рахунки,\~за якими\~обліковуються кошти,\~розпорядником яких\~є клієнти\~банку.\~До клієнтських\~рахунків належать\~кореспондентські,\~поточні,\~вкладні (депозитні)\~рахунки,\~рахунки умовного\~зберігання (ескроу),\~розрахункові рахунки; Таким чином, наявні в матеріалах справи письмові докази (розрахунок заборгованості, виконаний в автоматизованому режимі та виписка з карткових рахунків) є належними та допустимими доказами у розумінні\~статей 76-78 ЦПК України. Крім того, із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач використовував кредитні кошти, сплачуючи відсотки за наданим кредитом. Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2\~глави 71 ЦК України\~«Кредит». Разом з тим, судом враховується, що незважаючи на мінливий характер поданих до суду позивачем Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Витягу з тарифів обслуговування кредитних карток, відповідачем 24.11.2020 року було підписано Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про кредитну лімітну ставку, відсоткові ставки за кредитом, розмір пені, штрафу та порядок їх нарахування, що свідчить про обізнаність відповідача про умови одержаних у позику грошових коштів, розмір і порядок сплати відсотків. При цьому, відповідач не надав жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, на які посилається банк як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості, надавши на підтвердження цих обставин належні, допустимі та достовірні докази. На підставі вищевикладеного, наданих до суду документів, судом встановлено, що банком виконані умови кредитного договору №б/н від 27.02.2006 року з надання [PERSON] кредитних карток зі встановленим кредитним лімітом, який використовувався відповідачем. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягають задоволенню, стягненню з відповідача, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору №б/н від 27.02.2006 року, підлягає на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 55400 гривень 50 копійок. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає у відшкодування витрат зі сплати судового збору 2481,00 грн. На підставі вищевикладена

Outcome: approved