Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 21.10.1998 року у відділі РАГСУ Івано-Франківського міськвиконкому зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що подружнє життя не склалося, різні характери та погляди на життя призвели до конфліктів в сім`ї. Спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя та збереження їхньої сім`ї є неможливим, шлюб існує тільки формально. А тому просила шлюб розірвати, неповнолітнього сина залишити з нею на проживанні. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, щодо винесення заочного рішення не заперечила (а.с.2). Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи (а.с.13). З урахуванням думки позивачки та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] сторони 21.10.1998 року зареєстрували шлюб у відділі РАГСУ Івано-Франківського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №1329 (а.с.6). Від даного шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с.3). Позивачка стверджує, що вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, примирення не бажає, а тому такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрований 21.10.1998 року у відділі РАГСУ Івано-Франківського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №1329 слід розірвати. Що стосується позовної вимоги про залишення неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] після розірвання шлюбу на проживання з матірю, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Оскільки, [PERSON] , [INFO] на даний час виповнилось 15 років, то він вправі самостійно визначати своє місце проживання. З огляду на вищевикладене в задоволенні вказаної позовної вимоги слід відмовити. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. На підставі наведеного, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: dismissed