Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

20 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить змінити призначений рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.06.2010, зміненого рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 09.11.2010 р., розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] з 500 грн. щомісячно, на 2500 грн. щомісяця. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 09.11.2010, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.06.2010 року в частині стягнення аліментів на утримання дитини скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 09.04.2010 р. і до її повноліття. Протягом всього часу відповідач не виконує рішення, не сплачує аліменти. Позивач не може в повному обсязі задовольнити потреби дитини, оскільки дитина займається в гуртку, де є додаткові витрати. Окрім того на утриманні позивача перебуває ще і менша дитина. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дочки значно зріс, тому розмір аліментів, встановлений судовим рішенням від 09.11.2010 не відповідає навіть мінімально необхідному розміру аліментів, які підлягають стягненню. Тому позивач звертається до суду. Ухвалою від 24 грудня 2021 року зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22.02.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що щомісячно на особистий рахунок позивачки перераховує аліменти на утримання дитини відповідно до рішення суду, тому її твердження про невиконання рішення суду не відповідають дійсності. Позивач систематично бере участь в матеріальному забезпеченні дитини і незалежно від рішення суду буде матеріально утримувати дитину. Крім того, розмір аліментів, про стягнення яких просить позивачка, є необґрунтованим і не підтверджується належними та допустимими доказами. На теперішній час відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2016 року і має двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] . Дружина не працює, доглядає за дитиною до трьох років. Також непрацездатні батьки відповідача перебувають на його утриманні [PERSON] , 1958 р.н та [PERSON] , [INFO] , через свій похилий вік та стан здоров`я потребують постійного стороннього догляду та піклування. Відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи розмір доходу відповідача, він має змогу сплачувати таку суму. До судового засідання представник позивача надіслав заяву, в якій просив слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила про задоволення позову. Відповідач до судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав відзив. Просив призначити сплату аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з подальшою індексацією, до досягнення дитиною повноліття. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого: Із матеріалів справи встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 09 листопада 2010 року скасовано рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2010 року в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини і ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Мукачева Закарпатської області на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 09 квітня 2010 року і до її повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно з ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, позивач повинна довести, що з моменту ухвалення судом рішення про стягнення аліментів змінилися обставини, які вливають на їх розмір, що має підтверджуватися належними, допустимими та достовірними доказами. Відповідно до матеріалів справи, відповідач [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] та має на утриманні двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Доводи відповідача про утримання непрацездатних батьків, суд оцінює критично, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів надання саме відповідачем матеріальної допомоги непрацездатним батькам. Отже, встановлено, що на утриманні відповідача перебуває двоє дітей. Ці обставини та докази на переконання суду не свідчать про покращення матеріального становища відповідача. Разом з тим, враховуючи що розмір аліментів, який встановлений рішення суду 09.11.2010 року значно менший за мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, суд вважає, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів. При цьому суд не погоджується з визначеним позивачем розміром аліментів 2500,00 грн. Так, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За положеннями Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років становить з 1 січня 2833,00 грн. Отже, мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину від 6 до 18 років складає 1416,50 грн. Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи наведені норми закону та фактично встановлені обставини справи, те, що відповідач є працездатною особою, оскільки доказів протилежного суду не надано, наявність на утриманні відповідача неповнолітніх дітей, вік дитини, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік» для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, який раніше визначений судом, до 1500,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, що на думку суду відповідає таким засадам як добросовісності, розумності, справедливості й не суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи. Такий розмір аліментів на думку суду не поставить відповідача в скрутне становище та відповідатиме вимогам закону і не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Виходячи з положень ст. 181 СК України, стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів. В зв`язку з наведеним суд відхиляє доводи відповідача щодо стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Враховуючи викладене, позов належить задовольнити частково. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 своєї постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Оскільки позивачка по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача, а саме 992,40 грн. судового збору.

Outcome: partial