Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 27.02.2023 [PERSON] через свого представника - адвоката Бойко Н.С., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АМ №1036962 від 27.02.2023, звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) в колективній землі реформованого КСП «Дружба» Видиборської сільської ради Черняхівського району Житомирської області без визначення меж цієї земельної частки (паю) в натурі на місцевості в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] . За життя [PERSON] була членом реформованого КСП «Дружба» Видиборської сільської ради Черняхівського району та включена до списку громадян- членів вказаного КСП, які мають право на земельну частку (пай). Однак за життя [PERSON] сертифікат не встигла отримати. Після смерті [PERSON] спадщину за заповітом прийняла її дочка [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння її майном. Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті матері не приймали, подали заяви про свідомий пропуск строків для прийняття спадщини. До складу спадщини [PERSON] увійшло також право на земельну частку (пай), на яку вона мала право як член Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» Видиборської сільської ради Черняхівського району Житомирської області. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у колективній землі реформованого КСП» Дружба» Видиборської сільської ради Черняхівського району Житомирської області нотаріусом відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу - Сертифіката на право на земельну частку (пай). В зв`язку з цим позивач не має можливості в позасудовому порядку скористатись своїм правом на спадкове майно і змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН Ухвалою від 28.02.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в цивільній справі та призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання суд призначив на 12:00 год. 23.03.2023 (а.с.29). 23.03.2023 сторони в підготовче судове засідання не з`явились. 09.03.2023 до суду надійшла заява представник відповідача територіальної громади в особі Черняхівської селищної ради, в якій вона просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Щодо рішення покладається на розсуд суду (а.с.32). 23.03.2023 представник позивача адвокат Бойко Н.С. подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує (а.с.33). У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч.3\~ст.200 ЦПК України\~суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи ту обставину, що відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача, суд розцінює вказану заяву як визнання позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та вважає за можливе винести рішення з підготовчого судового засідання у відсутності сторін, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ Із паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 11.12.1995 вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] в с.Свидя Черняхівського району Житомирської області (а.с.6). [INFO] в с.Стирти, Черняхівського району Житомирської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , від 17.03.2000, актовий запис №12 (а.с.7). За життя [PERSON] склала заповіт від 24.02.1999, яким все належне їй на день смерті майно, де б воно не знаходилось і все те, на що вона матиме право на законом заповіла [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Свідоцтво про народження та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00027914664 від 24.09.2020 підтверджує те, що [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] (а.с.9,10). Відповідно до повідомлення Держгеокадастру Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відділу у Черняхівському районі №97-6-0.36-251/181-20 від 19.02.2020, згідно записів книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Видиборської сільської ради на [PERSON] за №729 зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0313754 в КСП «Дружба» Видиборської сільської ради, розміром 2,65 умовних кадастрових гектарів. Однак підпис про отримання сертифіката у книзі відсутній (а.с.11) [PERSON] була включена до списку членів реформованого КСП «Дружба» Видиборської сільської ради Черняхівського району Житомирської області на виготовлення державних актів на право власності на землю взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай), затвердженого Видиборським сільським головою (а.с.12-13). [PERSON] , [INFO] фактично прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , що підтверджується довідкою Видиборського старостинського округу Житомирського району виконавчого комітету Черняхівської селищної ради №221 від 08.12.2022. (а.с.18). Інші спадкоємці за заповітом після смерті [PERSON] [PERSON] та [PERSON] подали заяви про свідомий пропуск встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с.19,20). Однак, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.12.2022 завідувача Черняхівської ДНК [PERSON] [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0313754 в КСП «Друдба» після померлої [INFO] матері [PERSON] (а.с.21). Витяг зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину №71324168 від 01.02.2023 свідчить про те, що за вказаними параметрами запиту - [PERSON] , яка померла [INFO] , інформація відсутня (а.с.22). ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Згідно з ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових заходів з метою забезпечення реалізації цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом (ст.6 ЦПК України). Відповідно до\~ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спосіб захисту порушеного права, відповідно до ст.ст. 15, 16, 20 ЦК України, при зверненні до суду обирається позивачем. Даний спір виник у зв`язку із неможливістю позивачем отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу - сертифіката на земельну частку (пай). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~№899-IV від 05.06.2003 визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до\~статті 2 цього Закону\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У пункті 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам\~роз`яснено, що\~при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12 ), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»,\~Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»,\~Указом Президента України від 29.01.2001 №62/2001 "Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки"\~та\~Постановою КМУ від 28.02.2001 № 177 "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки"\~\~встановлено, що до списку осіб, які мають право на майновий пай та право на земельну частку (пай), включаються всі члени підприємства, а також, особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий та земельний пай, зокрема, пенсіонери, спадкоємці померлих осіб, які мали право на такий пай. Із досліджених матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] за життя мала право на земельну частку (пай). На її ім`я сертифікат на право власності на земельну ділянку (пай) серії ЖТ №0313754 в КСП «Дружба» Видиборської сільської ради зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів за №729, однак підпис про його отримання відсутній. Крім того [PERSON] була включена до списку членів реформованого КСП «Дружба» Видиборської сільської ради Черняхівського району Житомирської області на виготовлення державних актів на право власності на землю взамін сертифікатів (а.с.11-13). Тобто за життя [PERSON] мала право на земельну частку пай, однак не отримала правовстановлюючого документу сертифіката на право на земельну частку (пай). [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Оскільки спадщина відкрилася раніше 1 січня 2004 року, відносини спадкування регулюються чинним на той час законодавством, зокрема, ЦК Української РСР від 18.07.1963 (далі - ЦК Української РСР). Згідно з ч.1 ст.534 ЦК Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не включаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, корпоративним та іншим громадським організаціям. Водночас статтею 548 ЦК Української РСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Разом з тим ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Аналогічні положення закріплені статтями\~1217,\~1261,\~1268,1270 ЦК України, 2004 року. Аналіз змісту статей\~548,\~549 ЦК УРСР\~(у редакції, чинній на момент смерті [PERSON] ) свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , та прийняла спадщину за заповітом після смерті матері шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились. Статтею 560 ЦК УРСР\~встановлено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. З досліджених судом обставин справи убачається, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай), була включена в Список членів реформованого КСП «Дружба», на отримання державного акту, однак Сертифіката на право на земельну частку (пай) за життя не отримала. Право на земельну частку (пай), яке належало за життя померлій, успадковане її дочкою [PERSON] шляхом фактичного прийняття спадщини у шестимісячний термін шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. З огляду на це право на земельну частку (пай) увійшло до спадкової маси прав після її смерті. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікована\~Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст.1 Протоколу №1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених\~законом\~і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Зазначені обставини свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в колективній землі реформованого КСП «Дружба» Видиборської сільської ради Черняхівського району в порядку спадкування за заповітом, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач не просив суд стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, суд вважає за можливе судові витрати понесені позивачем залишити за нею та не стягувати з відповідача.

Outcome: approved