Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 05 лютого 2021 року, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь 70\~685 грн. 01 коп. в рахунок відшкодування додаткових витрат, понесених на лікування їх повнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 05 травня 2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований органами державної реєстрації актів цивільного стану. Від шлюбу у них народилося двоє дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З 01 лютого 2004 року шлюбно-сімейні стосунки між подружжям було припинено, а офіційно шлюб розірвано 05 серпня 2009 року. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2007 року за її позовом було присуджено стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання їх спільних неповнолітніх доньок у твердій грошовій сумі по 400 грн. (тобто по 200 грн. на кожну дитину), щомісячно, до їх повноліття. Після досягнення дітьми повноліття за її позовом рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року було присуджено стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання їх доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку. Фактично доньки перебувають на її повному утриманні: за власний рахунок [PERSON] купує їм одяг, взуття, усе необхідне для навчання, оплачує проїзд до місця навчання, проживання у гуртожитку, лікування, щорічне оздоровлення тощо. У свою чергу, [PERSON] зрідка спілкується з доньками, додаткову допомогу на їх розвиток, оздоровлення, медичні обстеження та лікування відмовляється надавати, посилаючись на відсутність у нього фінансової можливості. Її неодноразові звернення з цього приводу жодного позитивного результату не дали, хоча [PERSON] є здоровим, працездатним, має повну вищу освіту магістра, інших утриманців, окрім їх доньок, не має, а тому має можливість надавати таку допомогу дітям, які цього потребують. Самостійно нести усі витрати на доньок позивач не має можливості, оскільки на її утриманні перебуває ще одна донька малолітня [PERSON] , [INFO] . З приводу понесених додаткових витрат на [PERSON] та [PERSON] зазначила, що доньки мають захворювання, лікування яких є тривалим та вимагає значних витрат на придбання медикаментів, проходження обстежень та лікувань. Зважаючи на наявні захворювання доньки тривалий час проходили лікування у м. Харків у лікаря-імунолога, в трихологічному центрі, у м. Дніпро у лікаря-трихолога. Загалом на лікування доньок вона витратила 126 383 грн. 68 коп., з яких: відвідування лікарів, здача аналізів за призначеннями лікарів, придбання медикаментів 60\~708 грн. 64 коп., проїзд до лікарень 3\~139 грн. 04 коп., придбання перуки 20\~800 грн. 00 коп., придбання системи волосся 21\~480 грн. 00 коп. та 20\~256 грн. 00 коп. Крім того, доньки проходили лікування у лікаря-імунолога у м. Харків, на що вона витратила загалом 10\~332 грн. 34 коп., а також в трихологічному центрі м. Харків, вартість чого склала 1600 грн. У м. Дніпро доньки проходили лікування у лікаря-трихолога, за консультацію у якого позивач сплатила 3\~000 грн. Загалом без чеків вона витратила на лікування доньок 14\~932 грн. 34 коп. На день пред`явлення позову загальний розмір понесених нею додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням [PERSON] та [PERSON] , склав 141\~316 грн. 02 коп., які вона понесла ще до досягнення доньками повноліття. Враховуючи визначений ст.141 СК України принцип рівності обов`язку батьків по утриманню дітей, вона просить відшкодування половину понесених нею витрат у сумі 70\~685 грн. 01 коп. шляхом стягнення з відповідача [PERSON] в судовому порядку. Компенсувати витрати добровільно відповідач відмовляється, а її звернення з цього приводу ігнорує. Ухвалою суду від 13 серпня 2021 року (головуючий суддя Гринь Н.Г.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.118). У зв`язку із закінченням строку повноважень судді Гриня Н.Г. з 24 вересня 2021 року, за результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №199 від 29 вересня 2021 року та протоколу матеріали справи передано судді Євтушенку О.І. (а.с.122, 123). Наказом №52-к від 06 квітня 2022 року суддя [PERSON] увільнений від здійснення правосуддя на час проходження військової служби за призовом під час мобілізації. У зв`язку з цим за результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №509 від 19 липня 2022 року та протоколу матеріали справи передано в провадження судді Ткаченку А.В., яку ухвалою суду від 25 липня 2022 року прийнято до свого провадження (а.с.137). Позивач [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористалась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. У подальшому після визнання судом її явки обов`язковою в судові засідання не з`являлась, кожного разу подаючи заяви про розгляд справи за її відсутності. Оскільки від дотримання чи не дотримання принципу змагальності залежить питання законності та обґрунтованості вирішення справи по суті, для доведення тих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу позовних вимог та заперечень, суд вважав доцільним визнати обов`язковою явку позивача у судове засідання. Однак, враховуючи, що участь позивача у судовому засіданні це її право, а не обов`язок, яким вона розпорядилась на власний розсуд диспозитивно, в той час як суд не вправі примушувати позивача до вчинення процесуальних дій всупереч її волі та бажанню, тому з урахуванням думки відповідача, розгляд справи проведено за її відсутності за обсягом наявних доказів. Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом\~та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, інших учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що передбачено ст.223 ЦПК України. Будучи присутнім в судовому засіданні, відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог. Відзив на позов в межах встановленого процесуального строку не подав, клопотань про надання додаткового часу для цього не заявляв. Будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень проти заявлених вимог у встановленому ЦПК України процесуальному порядку та в межах строків також суду не надав. Ухвалами суду від 14 березня 2023 року, постановленими без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні усних клопотань відповідача про витребування доказів та виклик свідка (а.с.161 п.п.13, 19 протоколу с/з). Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Суд, дослідивши письмові докази по справі, враховуючи позицію сторін, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 05 травня 2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, від якого мають двох спільних доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що слідує зі свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] від 01 вересня 2001 року (а.с.11). Шлюб між сторонами було розірвано 05 серпня 2009 року, що слідує зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 05 серпня 2009 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.22). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2007 року у справі №2-1426/07 (а.с.23) за позовом [PERSON] присуджено стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання доньок [PERSON] , [PERSON] щомісячно у розмірі 400 грн. (по 200 грн. на кожну дитину), але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 30 січня 2007 року до повноліття дітей. Рішення набрало законної сили 25 травня 2007 року та на його виконання 07 червня 2007 року судом було видано виконавчий лист (а.с.24). Після досягнення повноліття [PERSON] та [PERSON] продовжили навчання: [PERSON] в Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» за спеціальністю «Менеджмент», освітньою програмою «Міжнародний бізнес» (довідка від 04 грудня 2020 року №66-06-200/960, а.с.23), а [PERSON] в Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого на господарсько-правовому факультеті (довідка №06-10\~242 від 24 грудня 2020 року, а.с.24). Обидві зараховані на навчання з 01 вересня 2018 року на денну бюджетну форму навчання. Зважаючи на це, за позовом [PERSON] , вимоги якого визнав [PERSON] , рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року у справі №214/7005/19, присуджено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх двох повнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16 вересня 2019 року і до закінчення ними навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку (а.с.25). Рішення набрало законної сили 26 березня 2020 року та на його виконання 18 серпня 2020 року судом було видано виконавчий лист (а.с.26). Згідно зі\~ст.185\~СК України,\~той з\~батьків,\~з кого\~присуджено стягнення\~аліментів на\~дитину,\~а також\~той з\~батьків,\~до кого\~вимога про\~стягнення аліментів\~не була\~подана,\~зобов`язані\~брати участь\~у додаткових\~витратах на\~дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз указаної матеріально-правової норми вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, а їх розмір повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.\~ Дане положення стосується особливих обставин, зокрема випадків, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до тих чи інших занять тощо). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Правові висновки з цього приводу викладені Верховним Судом у постановах від 20 березня 2019 року у справі\~\~№183/1679/17, від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц, від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18, від 08 грудня 2021 року у справі №607/12170/20. Звертаючись до суду з вимогою про стягнення половини фактично понесених додаткових витрат на лікування доньок [PERSON] та [PERSON] , позивач посилалася на те, що у дітей діагностовано захворювання, яке передбачає тривалість лікування та вживання медичних препаратів, проходження обстежень. Матеріали справи містять медичні довідки, консультативні висновки та виписки з карток [PERSON] , [PERSON] (а.с.27-58). З наданої медичної документації на [PERSON] слідує, що 25 березня 2018 року їй було встановлено діагноз: осередкова алопеція (з призначенням медикаментозного лікування). За результатами проведеної консультації лікарем-імунологом у грудні 2018 року їй встановлено діагноз: вторинна імунна недостатність клітинно-фагоцитарного типу, аутоімунна реакція клітинно-цитотоксичного типу. У ході проведення огляду доктором медичних наук Дніпровського медичного інституту традиційної і нетрадиційної медицини Кириченком А.Г. з огляду на анамнез та скарги [PERSON] рекомендовано консультацію генетика з проходженням генетичного обстеження, оскільки не виключено синдром аутосомно-рецисивного захворювання. 06 квітня 2019 року лікарем-дерматовенерологом [PERSON] їй було встановлено діагноз: тотальна алопеція складного генезу, аутоімунний тиреоїдит; призначено медикаментозне лікування та визначено обов`язковість проходження дообстеження та лікування у ендокринолога, невропатолога. 28 лютого 2018 року Управлінням охорони здоров`я Виконкому Криворізької міської ради [PERSON] було направлено на консультацію до Національної дитячої клініки спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ» з діагнозом (відповідно до медичної документації): аутоімунний тиреоїдит, гіпотеріоз, гіпоталамічний синдром легкого ступеню, алопеція (а.с.34). Відповідно до записів у медичній картці амбулаторного хворого Консультативно-діагностичної поліклініки Національної дитячої клініки спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ» (а.с.35-41), скарги на випадіння волосся у [PERSON] почались з літа 2017 року. Встановлено діагноз: субклінічний гіпотеріоз; рекомендовано здачу аналізів за переліком та консультації лікарів гастроентеролога, невролога, гінеколога, психолога, дерматолога, педіатра. Призначено медикаментозне лікування. Усі дообстеження та консультації [PERSON] проходила згідно із вказівками лікарів, відомості про що зафіксовано у картці. За записами лікарів прослідковувались погіршення стану здоров`я, що визначало потребу у додатковому обстеженні та медикаментозному лікуванні. З наданої медичної документації на [PERSON] слідує, що за результатами проведеної консультації лікарем-імунологом у грудні 2018 року їй встановлено діагноз: вторинна імунна недостатність клітинно-фагоцитарного типу, мінімальна аутоімунна реакція клітинно-цитотоксичного типу; рекомендовано медикаментозне лікування за призначенням (а.с.46). 06 квітня 2019 року лікарем-дерматовенерологом [PERSON] їй було встановлено діагноз: осередкова алопеція змішаного генезу, гіпотеріоз; призначено медикаментозне лікування та визначено обов`язковість проходження дообстеження та лікування у ендокринолога. 23 травня 2019 року в ході обстеження в Інституті трихології встановлено діагноз: багатоосередкова форма алопеції, активна стадія з випадінням волосся по тілу; призначено медикаментозне лікування (а.с.48). 28 лютого 2018 року Управлінням охорони здоров`я Виконкому Криворізької міської ради [PERSON] було направлено на консультацію до Національної дитячої клініки спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ» з діагнозом (відповідно до медичної документації): аутоімунний тиреоїдит, гіпотеріоз (а.с.53). Відповідно до записів у медичній картці амбулаторного хворого Консультативно-діагностичної поліклініки Національної дитячої клініки спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ» (а.с.54-58), скарги на випадіння волосся у [PERSON] почались з літа 2017 року. Встановлено діагноз: субклінічний гіпотеріоз; рекомендовано здачу аналізів за переліком та консультації лікарів гастроентеролога, невролога, гінеколога, психолога, дерматолога, педіатра. Призначено медикаментозне лікування. Усі дообстеження та консультації [PERSON] проходила згідно із вказівками лікарів, відомості про що зафіксовано у картці. За записами лікарів прослідковувались погіршення стану здоров`я, у тому числі зору, що визначало потребу у додатковому обстеженні та медикаментозному лікуванні. Таким чином, суд приходить до висновку, що наявні у матеріалах справи докази в своїй сукупності дійсно свідчать про необхідність понесення додаткових витрат позивачем, зумовлених станом здоров`я доньок сторін [PERSON] , [PERSON] , а також фактичне понесення таких витрат, які необхідні були для постійного періодичного діагностування стану здоров`я дітей, реабілітації задля покращення стану здоров`я та загалом лікування. Із наданих доказів слідує, що діти дійсно мали потребу як в проходженні діагностичних та лікувальних процедур, так і додаткових обстеженнях інших лікарів вузького профілю зважаючи на складність хвороби, її анамнез та вплив на організм. Згідно зі\~ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як визначено п.4 ч.2 ст.43, ст.83 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. На підтвердження понесених додаткових витрат позивач надала копії квитанцій про проходження обстеження, лікування, придбання медичних препаратів, перуки, систем накладного волосся. Крім того, позивач надала докази понесення нею витрат на проїзд до м. Київ задля проходження дітьми обстежень за наданими лікарями та управлінням охорони здоров`я направленнями. Аналізуючи надані позивачем докази на їх належність, допустимість суд приходить до висновку про доведеність понесення [PERSON] додаткових витрат на проїзд доньок до м. Київ у зв`язку з проходженням обстежень та лікуванням в заявленому нею розмірі 3\~139 грн. 04 коп., оскільки вони є належним чином підтвердженими чеками Ощадбанк від 06 березня 2018 року, 11 травня 2018 року (а.с.75) про їх оплату та відповідними посадковими білетами (а.с.59-66). До того ж хронологічність придбання білетів на проїзд до м. Київ та назад до м. Кривого Рогу відповідає часові проходження [PERSON] , [PERSON] обстежень у лікарів в м. Київ відповідно до записів у наданих позивачем виписках та епікризах. Хоча й сумарно позивачем витрачено 3\~392 грн. 33 коп. (за підрахунками суду), а фактично заявлено 3\~139 грн. 04 коп., тому вирішуючи спір в межах заявлених вимог суд вважає за можливе врахувати як додаткові витрати саме 3\~139 грн. 04 коп. Що стосується придбання систем накладного волосся для [PERSON] та [PERSON] за індивідуальним замовленням відповідно до договорів від 06 травня 2019 року, укладених між [PERSON] як клієнтом та СПД ФО [PERSON] як постачальником вартістю 21\~480 грн. та 20\~256 грн., то вони є документально підтвердженими (а.с.68-74), а потреба в них доньок сторін безсумнівно обумовлена характером виявленого у них захворювання та його наслідками, які призвели до випадіння волосся у обох дітей. Витрати на придбання перуки суд вважає доведеними в сумі 10\~400 грн. відповідно до товарного чеку від 05 травня 2018 року, яків було сплачено як авансовий платіж (а.с.67). Докази сплати повної вартості позивач суду не надала. З огляду на зазначене, суд вважає, що такі витрати також є додатковими, викликаними особливими (негативними) обставинами у розумінні\~ст.185 СК України. З урахуванням наявних у матеріалах справи копій медичних карток [PERSON] , [PERSON] , рецептів лікарів з призначеними медичними препаратами, виписок, довідок, призначень, направлень (а.с.76, 77) суд вважає, що надані позивачем чеки на придбання ліків, оплату обстежень на предмет їх відповідності призначеному лікуванню частково підтверджують понесені нею витрати на це як додаткові у загальній сумі 37\~158 грн. 46 коп., з яких: на здачу аналізів, оплату консультацій, прийомів у лікарів: 3000 + 250 + 115 + 115 + 570 + 600 + 920 + 170 + 457,50 + 890 + 300 + 358 + 233 + 155 + 155 + 170 + 1550 + 438,50 + 120 + 195 + 90 + 233 + 425 + 100 + 55 + 358 + 300 + 80 + 570 + 280 + 689 + 407 = 14\~349 грн. 00 коп. (а.с.77, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 95, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 102); на придбання медичних препаратів за призначеннями: 1049,35 + 1045,57 + 1334,05 + 260,75 + 274,16 + 432,75 + 376,20 + 301,25 + 2385,70 + 652 + 1008 + 307,70 + 523,08 + 387,08 + 262,28 + 617,10 + 285,30 + 2942,15 + 871,97 + 624,93 + 8,80 + 442,85 + 1627,65 + 442,50 + 1998 + 138,70 + 38,54 + 644,90 + 295 + 921,40 + 309,75 = 22\~809 грн. 46 коп. (а.с.78, 79, 80, 81, 82, 83, 84, 92, 93, 94). Деякі з наданих позивачем квитанцій, чеків судом не прийнято як належні докази з огляду на недоведеність належності їх до додаткових витрат (зокрема, поповнення картки, переведення коштів між особистими картками позивача, придбання харчів, здійснення безготівкових платежів без зазначення призначення платежу) або ж їх нечитабельність, що виключає можливість встановлення з них інформації стосовно предмету доказування. Що стосується наданих позивачем роздруківок вартості окремих препаратів, зроблених нею з мережі Інтернет (а.с.103-108), то вони не є належними доказами, які б підтверджували дійсність їх придбання позивачем та носять виключно інформаційний характер. Інших доказів на підтвердження заявлених вимог позивач суду не надала, правом на участь в судовому засіданні не скористалась, тим самим розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову частково знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку про доведеність понесених позивачем додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням доньок [PERSON] , [PERSON] в загальному розмірі 92\~433 грн. 50 коп., виходячи з розрахунку: 37\~158,46 (ліки, аналізи, консультації) + 3139,04 (витрати на проїзд) + 10\~400 (перука) + 21\~480 (система накладного волосся) + 20\~256 (система накладного волосся). Посилання позивача на самостійне несення нею витрат на матеріальне забезпечення доньок, придбання одягу, оплату проживання в гуртожитку, покриття інших витрат, пов`язаних з їх навчанням у вищих навчальних закладах, суд оцінює критично, оскільки вони не стосуються предмету доказування. До того ж такі витрати покриваються за рахунок аліментів, присуджених рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року у справі №214/7005/19 на користь позивача, у випадку недостатності яких позивач як одержувач аліментів не позбавлена права звернутися до суду із позовною заявою про збільшення розміру раніше визначених аліментів. Враховуючи, що положеннями СК України закріплено принцип рівності прав та обов`язків батьків у прийнятті участі у додаткових витратах на дітей, незалежно від того, з ким із них проживають діти, тому при визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відтак, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 46\~216 грн. 75 коп. в рахунок відшкодування понесених нею додаткових витрат на доньок [PERSON] , [PERSON] , обумовлених наявними у них захворюваннями. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору,\~відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: partial