Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

Позивачі в особі свого представника адвоката Лабика Р.Р. звернулися до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області із позовом до ПАТ «СТ «ГАРАНТІЯ» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 вересня 2020 року засуджений [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем «RENAULT LAGUNA», реєстраційний номер Федеративної Республіки Німеччини [NUMBER] , здійснив зіткнення з потерпілим [PERSON] , який керував мопедом «HondaDio», у результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мопеду «HondaDio» [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув. Позивачі, які є рідними померлого [PERSON] , вказують, що вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.06.2021 у справі №742/3358/20, [PERSON] визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді семи років шести місяців позбавлення волі, з позбавленням керувати транспортними засобами на строк три роки. Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 29 серпня 2022 року у справі №742/3358/20 вирок суду в частині залишення цивільних позовів потерпілих без розгляду скасовано та призначено судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. У решті вирок суду залишено без змін. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у відповідача. Дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинув [PERSON] є страховим випадком, внаслідок якого настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок втрати годувальника та страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є: його мати [PERSON] , дружина [PERSON] , донька [PERSON] ,син [PERSON] , син [PERSON] . На час ДТП померлий [PERSON] працював в ТОВ «ПК «Пожмашина» на посаді начальника бюро та отримував середньомісячну заробітну плату у розмірі 5483 грн. 90 к. На день настання страхового випадку статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено мінімальну заробітну плату з січня 2020 року - 5000 грн. на місяць. Тому загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю складає 180000 грн.Отже, частка, яка припадає на кожну із трьох осіб, що мають право на отримання страхового відшкодування, складає 60000 грн. Посилаючись на викладене, з метою захисту своїх порушених майнових та немайнових прав, позивачі просять постановити судове рішення, яким стягнути з ПАТ СТ «Гарантія» на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 12000 грн страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого; страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника по 60 000 грн на користь [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] та на користь [PERSON] ; відшкодування витрат на поховання [PERSON] , а саме 20000 грн., які були понесені його дружиною [PERSON] . Витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу понесені позивачами покласти на відповідача. 09 грудня 2022 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому заперечував щодо позовних вимог, посилаючись на те, що автомобіль «Renault B-56 Laguna» реєстраційний номер [NUMBER] був ввезений на митну територію України, але відповідної державної реєстрації не пройшов та на ім`я [PERSON] не був зареєстрований, тому не міг бути переданий у володіння чи користування іншій особі. 02 лютого 2023 року від представника позивачів надійшла відповідь на відзив, в якій адвокат заперечує щодо посилання представника відповідача на те, що водій [PERSON] на час ДТП володів транспортним засобом «Renault B-56 Laguna» реєстраційний номер [NUMBER] , неправомірно, а тому дана подія не є страховим випадком та зазначає, що у справі, яка розглядалася не встановлено обставин того, що водій [PERSON] протиправно володів транспортним засобом, що потрапив у пригоду, та вказує, що у випадку заподіяння шкоди третім особам під час ДТП особою, яка правомірно володіє забезпеченим транспортним засобом, проте неправомірно його експлуатує, такий випадок є страховим і, як наслідок, у страховика виникає обов?язок здійснити страхову виплату за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу. У судовому засіданні в режимі відео конференції представник позивачів - адвокат Лабик Р.Р. підтримав позовну заяву, посилаючись на обставини, які в ній зазначені. Представник відповідача позовні вимоги не визнавав, просив відмовити у позові, оскільки дана подія не є страховим випадком. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Матеріалами справи підтверджено, що 01.09.2020 засуджений [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем «RENAULT LAGUNA», реєстраційний номер Федеративної Республіки Німеччини [NUMBER] , рухався зі швидкістю не менше 60 - 63 км/год по вул. Миру в смт. Ладан Прилуцького району Чернігівської області у напрямку центру селища.Рухаючись у вказаному напрямку, 01.09.2020р., близько 23 години 00 хвилин, неподалік буд. 87А по вул. Миру в смт. Ладан Прилуцького району Чернігівської області обвинувачений [PERSON] перевищив максимально дозволену швидкість у населених пунктах, позначених дорожніми знаками 5.45 та 5.46, тим самим: створивши своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не зреагував на її зміну у вигляді появи на проїзній частині мопеду «HondaDio», без реєстраційного номеру, під керуванням покійного потерпілого [PERSON] , який здійснював виїзд на проїжджу частину вулиці Миру справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, змінив напрямок свого руху та виїхав на смугу зустрічного руху, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, де здійснив зіткнення з вказаним мопедом. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мопеду «HondaDio» покійний потерпілий [PERSON] отримав поєднану травму голови, тулуба та кінцівок у вигляді: відкритої непроникаючої черепно-мозкової травми у формі вдавленого перелому кісток склепіння черепа з раною в скроневій ділянці справа, забійних ран та чисельних саден на обличчі та передній поверхні шиї; закритої травми тулуба у формі розриву хребта по диску між 8-м та 9-м грудними хребцями, переломів 7-10 лівих ребер з ушкодженням пристінкової плеври, лівобічного гемотораксу, крововиливів під вісцеральну плевру обох легень, розривів печінки з кровотечею в черевну порожнину, саден тулуба; травми кінцівок у формі закритого перелому обох кісток лівого передпліччя, відкритого перелому лівої стегнової кістки з раною на передній поверхні лівого стегна та в ділянці лівого колінного суглобу, чисельних синців та саден кінцівок, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Смерть потерпілого [PERSON] настала [INFO] у КНП «Прилуцька ЦРЛ», у результаті поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мопеду «HondaDio» покійний потерпілий [PERSON] отримав поєднану травму голови, тулуба та кінцівок у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми у формі перелому кісток склепіння та основи черепа з раною в лобній ділянці справа, забійної рани в тім`яній ділянці, забійних ран та чисельних саден на обличчі; закритої травми тулуба у формі перелому 2-го грудного хребця, розриву хребта по диску між 11-м та 12-м грудними хребцями, розриву дуги аорти, з крововиливом в парааортальну клітковину, лівобічного гемотораксу, переломів 3-го правого та 8-го лівого ребер, крововиливів під вісцеральну плевру обох легень, розриву симфізу, переломів лівої здухвинної кістки та кряжа, саден тулуба; травми кінцівок у формі відкритого багатоуламкового перелому лівої стегнової кістки з двома ранами на передній поверхні лівого стегна та в ділянці лівого колінного суглобу, відкритих переломів обох кісток лівої гомілки з раною в нижній третині лівої гомілки, чисельних синців та саден кінцівок, які утворились в результаті поєднання ударних дій тупих предметів з дією сил стискання, розтягнення та тертя, не виключено в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Поєднана травма голови, тулуба та кінцівок, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Смерть потерпілого [PERSON] настала на місці події у результаті поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок. Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.06.2021 у справі №742/3358/20, [PERSON] визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді семи років шести місяців позбавлення волі, з позбавленням керувати транспортними засобами на строк три роки. Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 29 серпня 2022 року у справі №742/3358/20 вирок суду в частині залишення цивільних позовів потерпілих без розгляду скасовано та призначено судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. У решті вирок суду залишено без змін (а.с.12-25). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03 вересня 2020 року [PERSON] помер [INFO] , у віці 45 років (а.с. 26). Відповідно до товарних чеків від 02 вересня 2020 року [PERSON] понесла витрати на поховання [PERSON] в розмірі 20245 грн (а.с. 35 зворот). Як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] в графі «мати» записано « [PERSON] » (а.с. 27). Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 04 листопада 2003 року [PERSON] та [PERSON] 04 листопада 2003 року уклали шлюб та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.30). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] та його батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.34). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] та його батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.34 зворот). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.32). Згідно з довідкою № 444, виданою 20 квітня 2022 року виконавчим комітетом Ладанської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, про те, що [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав в [ADDRESS] та мав склад сім`ї: дружина: [PERSON] , дочка: [PERSON] , син: [PERSON] , син: [PERSON] (а.с.26 зворот). Згідно з довідкою про доходи №167 від 25.08.2022 виданої підприємством ТОВ «ПК`Пожмашина» за період з 01.01.2020 по 30.09.2020, [PERSON] займав посаду: начальника бюро, нарахована заробітна плата за 9 місяців склала 52595 грн.13 к (а.с.35). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] 1947 року народження є пенсіонером (а.с.29). Згідно з полісом ОСЦПВВТЗ № АР206208 транспортний засіб «RenaultF», реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований у ПАТ СК «Гарантія» (а.с. 36). Отже, суд установив, що між сторонами виник спір щодо страхового відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, а саме шкоди, заподіяної внаслідок втрати годувальника, моральної шкоди та відшкодування витрат на поховання. Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що до сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів. Згідно із статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. При цьому, вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною 1 статті 1195 ЦК України, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання (частини 3 статті 1193 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Положеннями пунктів 27.1, 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є прямим наслідком цієї ДТП. Пунктом 27.3 ст. 27 Закону № 1961-IV встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» мінімальна заробітна плата з 01.01.2020 установлена у місячному розмірі - 5000 гривні. Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Для отримання страхового відшкодування, матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлено спеціальний порядок, який включає в себе обов`язкове подання потерпілим чи іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, страховику заяви про страхове відшкодування з наданням документів, перелік яких закріплений у п. 35.2 вказаної статті. Відповідно до абз. 18 ст. 2 Закон України від 10.07.2003 № 1102-IV «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, у відповідності до положень ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Під час судового розгляду представник відповідача заперечував обставину щодо настання страхового випадку; обставину щодо наявності обов`язку у відповідача виплатити позивачам страхове відшкодування моральної шкоди і страхове відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок втрати годувальника у зв`язку із смертю [PERSON] , аргументуючи це тим, що [PERSON] правомірно не володів транспортним засобом, оскільки автомобіль «Renault B-56 Laguna» реєстраційний номер [NUMBER] був ввезений на митну територію України, але відповідної державної реєстрації не пройшов та на ім`я [PERSON] не був зареєстрований, тому не міг бути переданий у володіння чи користування іншій особі, тому останній не набув права на відшкодування шкоди відповідно до ст. 1200 ЦК України. Суд критично оцінює посилання відповідача про неможливість виплати страхового відшкодування, вказаний аргумент є необґрунтованим та безпідставним, оскільки,станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Renault B-56 Laguna» реєстраційний номер [NUMBER] », внаслідок дії якого загинув [PERSON] була застрахована у ПАТ СТ «Гарантія», страхувальник - [PERSON] , [INFO] , відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АР/0206208, діючий станом на 01вересня 2020 року. За таких обставин, оскільки, позивачами підтверджено, що до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди та шкоди, заподіяної внаслідок втрати годувальника [PERSON] належать мати, дружина та діти, та судом установлено, що 01 вересня 2020 року [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем «RENAULT LAGUNA», реєстраційний номер Федеративної Республіки Німеччини [NUMBER] , здійснив зіткнення з потерпілим [PERSON] , який керував мопедом «HondaDio», у результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мопеду «HondaDio» [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув та згідно вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.06.2021 та Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 29 серпня 2022 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди,цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Renault B-56 Laguna» реєстраційний номер [NUMBER] », була застрахована у ПАТ СТ «Гарантія». Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку, що мати померлого [PERSON] , донька [PERSON] та дружина [PERSON] , яка діє в інтересах синів [PERSON] , [PERSON] мають право на страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 1/5 частини від 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, що становить 12000,00 грн (5000,00 х 12 : 5 = 12 000,00), а також [PERSON] та [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] мають право на страхове відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок втрати годувальника у розмірі 1/3 частини від 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, що становить 60000,00 грн (5000,00 х 36 : 3 = 60000) та 20000 гривень в рахунок відшкодування витрат позивача [PERSON] , на поховання потерпілого [PERSON] . Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Матеріали справи містять копії Договорів про надання професійної правничої допомоги від 21.04.2021 між [PERSON] [PERSON] [PERSON] . Згідно договорів Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання за відповідну плату надавати Клієнту правничу допомогу по стягненню грошової компенсації за шкоду, спричинену Клієнту внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.09.2020, в результаті якої загинув [PERSON] . Виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов до висновку, відмовити у задоволенні вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При зверненні до суду з означеним позовом судовий збір не сплачено, оскільки позивачі звільнені від його сплати. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судового збору у розмірі 2481 грн

Outcome: partial