Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

Позивач 11.03.2022 звернувся до Сахновщинського районного суду Харківської області із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 100 000 грн, понесені витрати на правову допомогу 7000 грн і сплачений судовий збір в розмірі 2481 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27.03.2020 між позивачем та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме автомобіля Фольксваген д.н.з. [NUMBER] . 04.04.2020 сталася ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням відповідача, який не мав права керування транспортним засобом, оскільки державним виконавцем було встановлено тимчасове обмеження відповідачу у праві керування транспортними засобами від 26.02.2019, внаслідок якої пошкоджено транспортний засіб Мерседес, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови суду від 10.07.2020 ДТП сталася в результаті порушення відповідачем ПДР. Відповідно до поданої заяви власника пошкодженого автомобіля Мерседес, позивач сплатив 13.01.2021 страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн. Посилаючись на п.п. б) п.38.1.1 ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відповідач керував транспортним засобом без права на таке керування, позивач отримав право вимагати компенсацію виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу. Розпорядженням Верховного Суду від 14.03.2022 р. N 7/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Сахновщинського районного суду Харківської області на Диканський районний суд Полтавської області. 02.09.2022 ухвалою судді Диканський районний суд Полтавської області відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач подав, разом з позовом, заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позову з доданими до неї документами не отримав, поштові конверти повернуті на адресу суду без вручення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також відповідачу неодноразово направлялись судові повістки, які не вручені останньому. [PERSON] повідомлений про розгляд справи, згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.03.2020 між СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2827471, а саме автомобіля Фольксваген д.н.з. [NUMBER] , строком на 1 рік, до 27.03.2021 (а.с.4). 04.04.2020 близько 21 год. 09 хв. по вул. Брест-Литовському шосе в м. Києві, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мерседес» державний номерний знак [NUMBER] . 29.05.2020 власник автомобіля «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] , звернувся до СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 10.07.2020 по справі № 759/9865/20, встановлено, що [PERSON] , 04.04.2020 приблизно о 21 годин 09 хвилин, керуючи автомобілем «Фольксваген» державний номерний знак [NUMBER] по вул. Брест-Литовському шосе в м. Києві, під час руху не врахував дорожню обстановку при зміні напрямку руху, не переконався в безпеці при перестроюванні не надав дорогу автомобілю «Мерседес» державний номерний знак [NUMBER] внаслідок чого сталося зіткнення. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.3 «б», 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України. Вказаною постановою [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно [PERSON] закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу. На вказану постанову подана апеляційна скарга, але постановою Київського апеляційного суду від 09.09.2020 апеляційну скаргу [PERSON] на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрито провадження по справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, повернути особі, яка її подала. Також 10.07.2020 Святошинським районним судом м. Києва ухвалена постанова (справа № 759/9865/20), відповідно до якої встановлено, що 04.04.2020 року приблизно о 21 годині 09 хвилин [PERSON] керував автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER] по Брест-Литовському шосе в м. Києві без права керування транспортним засобом, а саме: державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Кегичівському та Сахновщинському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області було встановлено тимчасове обмеження боржника [PERSON] у праві керування транспортними засобами постановою від 26.02.2019 року. Своїми діями [PERSON] порушив п. 2.1 а Правил дорожнього руху України. Суд постановив провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП стосовно [PERSON] закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу. Вказана постанова не оскаржувалась, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень. 02.08.2020 власник автомобіля «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] звернувся до СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування. 23.12.2020 між ТОВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладена угода про розмір страхового відшкодування, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що стався 04.04.2020, з урахуванням франшизи, складає 100 000 грн. На підставі страхового акту № ЦВ/20/3647 власнику автомобіля «Мерседес» [PERSON] , позивачем виплачено страхове відшкодування в розмірі: 100 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14332 від 13.01.2021. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Підпунктом «б», підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу: якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Як встановлено судом, провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 3 статті 126 КУпАП та ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строків, встановлених статтею 38 цього Кодексу, а не у зв`язку з відсутністю у діях [PERSON] складу даних адміністративних правопорушень. Таким чином, закриття провадження у справі з нереабілітуючих підстав, не звільняє [PERSON] від обов`язку відшкодувати у порядку регресу кошти, сплачені позивачем в якості страхового відшкодування. Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування а порядку регресу в розмірі 100 000 грн. Також суд,

Outcome: approved