Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно її колишнього чоловіка [PERSON] строком на шість місяців, встановивши йому передбачені законом обмеження: заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця її проживання (перебування); заборонити йому особисто і через третіх осіб розшукувати та переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, а також заборонити вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Такі заходи, на її думку, здатні запобігти фізичному та психологічному насильству, яке систематично вчиняє [PERSON] по відношенню до неї. В обгрунтування заяви зазначає, що вона разом із своїми п`ятьма дітьми проживає в с. Сасів Золочівського району Львівської області. Шлюб між нею та Причкою розірвано рішенням суду. [PERSON] систематично, протягом тривалого часу вчиняє щодо неї домашнє насильство : систематично ображає нецензурною лайкою, принижує, погрожує фізичною розправою, а також вчиняв щодо неї фізичне насильство у формі заподіяння легкого тілесного ушкодження. Внаслідок таких протиправних дій вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів за захистом своїх прав, як потерпілої. [PERSON] неодноразово притягували до адміністративної відповідальності за ч.1,2 ст. 173-2 КУпАП. Станом на 17.03.2023 року в провадженні суду перебуває об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] за ст. ч.1 ст. 125, ст. 126-1 КК України, де вона має статус потерпілої. Окрім того, відносно її кривдника рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 20.10.2021 року було видано обмежувальний припис строком на 6 місяців. Однак, після закінчення строку дії обмежувального припису, [PERSON] продовжив вчиняти насильницькі дії щодо неї. Працівниками Золочівського РВП ГУНП у Львівській області 04.02.2023, 01.03.2023 року був винесений терміновий заборонний припис, яким заборонялось [PERSON] в будь-який спосіб контактувати з нею та забону на вхід та перебування в місці її проживання. Однак, [PERSON] , не дивлячись на встановлені заборони та обмеження, продовжує вчиняти насильство щодо неї. Зазначає, що вказані обставини свідчать про високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, що може призвести до настання тяжких або особливо тяжких наслідків. В судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали з наведених вище підстав. Заінтересована особа та його представник не заперечили проти задоволення заяви, при цьому заявник просив щоб заявниця надавала йому можливість відвідувати дітей. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017р. №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з п.11 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, рідні брати і сестри. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] є колишнім чоловіком заявниці, що підтверджується рішенням суду від 22.02.2022 року про розірвання шлюбу. Відповідно до акту Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області № 145 від 21.02.2023 року, заявниця проживає без реєстрації в [ADDRESS] разом із дітьми. У заявниці з [PERSON] народилися п`ятеро дітей, які на даний час є неповнолітніми, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 20.10.2021 року видано обмежувальний припис строком на шість місяців, яким встановлено відповідні заборони та обмеження прав [PERSON] , з метою запобігти домашньому насильству відносно [PERSON] . Як встановлено судом, після закінчення строку дії обмежувального припису [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] , що підтверджується постановами Золочівського районного суду Львівської області від 09.05.2022 року, 09.02.2023 року. Окрім того, в провадженні Золочівського районного суду Львівської області перебуває об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] за ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України, що підтверджується копією ухвали суду від 23.11.2022 року, із змісту якої вбачається, що [PERSON] обвинувачується у вчиненні протиправних діянь вчинених, зокрема, після закінчення строку дії обмежувального припису. Наведені вище обставини свідчать про схильність [PERSON] до насильницьких дій відносно заявниці та вказують на високі ризики продовження та повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення. Враховуючи вищевикладене, оцінивши усі докази у сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою і тому підлягає задоволенню у спосіб, який просить заявник, відтак, суд приходить до висновку про видачу обмежувального припису, шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п.10 ч.1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду. Крім цього, згідно із ч.3 ст.350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: approved