Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди. Свої уточнені позовні вимоги до Компанії Тека - Груп Фаундеішн (Teka - Group Foundation) мотивує тим, що протягом лютого-березня 2020 року на Національному антикорупційному порталі «АНТИКОР» була розповсюджена серед необмеженого кола споживачів недостовірна та негативна інформація про [PERSON] , а саме: [INFO] за посиланням [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] »; [INFO] за посиланням [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] »; [INFO] за посиланням [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] » и бандитом [INFO] »; [INFO] за посиланням [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] »; [INFO] за посиланням [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] »; [INFO] за посиланням [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] »; [INFO] за посиланням [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] »; [INFO] за посиланням [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] »; [INFO] за посиланням [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] », дабы прибрать к рукам Укрспирт»; [INFO] за посиланням [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] ». Позивач стверджує, що зміст інформації поширеної у зазначених статтях стосується безпосередньо його, є недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності, тобто у стверджувальній формі викладено неправдиві, непідкріплені жодними доказами відомості, які завдають шкоди діловій репутації позивача. А тому, оскільки позивач вважає зазначену негативну інформацію такою, що порушує його особисті немайнові права, ним і подано позов про визнання недостовірною інформації, поширену на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «АНТИКОР» а також просить стягнути з відповідача Компанії Тека - Груп Фаундеішн заподіяну моральну шкоду у розмірі 100000,00грн та судові витрати по справі. В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи в тому числі і розміщення повідомлення на офіційному сайті судової влади. Відповідно до частини 1 статті 223ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Разом з тим, у встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк відповідач відзив на позовну заяву також до суду не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом у справі встановлено, що [INFO] в мережі інтернет за адресою: [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] »; [INFO] за посиланням [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] »; [INFO] за посиланням [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] » и бандитом [INFO] »; [INFO] за посиланням [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] »; [INFO] за посиланням [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] »; [INFO] за посиланням [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] »; [INFO] за посиланням [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] »; [INFO] за посиланням [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] »; [INFO] за посиланням [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] », дабы прибрать к рукам Укрспирт»; [INFO] за посиланням [INFO] було опубліковано статтю під назвою « [INFO] ». (а.с.42-140 Т1). Як вбачається із довідки з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення №59/2020-Д від 23.03.2020 виданої Консорціумом «Український центр підтримки номерів і адрес» (УЦПНА) Дочірнє підприємство «Центр компетенції адресного простору мережі інтернет», на яку посилається позивач при визначенні належного відповідача у даній справі, власником веб - сайту http:// anticor.com.ua є реєстрант доменного імені: anticor.com.ua є компанія TEKA-Group Foundation, якщо інше не визначене умовами договору між останнім та отримувачем послуг хостингу та/або володільцем облікового запису, або якщо такий договір відсутній. При цьому Громадська організація «КОМІТЕТ ПО ПРОТИДІЇ КОРУПЦІЇ В ОРГАНАХ ВЛАДИ» та/або [PERSON] можуть мати відношення до створення та функціонування веб-сайту http:// anticor.com.ua та є ймовірним власником(ами) останнього.(а.с.142-149 Т1). Свідоцтвом про акредитацію ОП «Український мережевий інформаційний центр» підтвердив компетентність консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» у здійсненні ним функцій з проведення фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі інтернет з видачею Експертних висновків, а також видачі довідок з відомостями про власників веб-сайтів/реєстрантів доменних імен або інформацією про їх встановлення відповідно до Договору про акредитацію від 08 травня 2019 року (том 1 а.с. 150). Відповідно до ст. 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно ст. 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості (ч. 1 ст. 270 ЦК України). Стаття 275 ЦК України передбачає, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. У ч. 1 ст. 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. У статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що: - веб-сайт - це сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом; - веб-сторінка - складова частина веб-сайту, що може містити дані, електронну (цифрову) інформацію, інші об`єкти авторського права і (або) суміжних прав тощо; - власник веб-сайту - це особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу. Згідно із статтею 1 Закону України «Про телекомунікації» домен - це частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється; домен.UA - це домен верхнього рівня ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, створений на основі кодування назв країн відповідно до міжнародних стандартів, для обслуговування адресного простору українського сегмента мережі Інтернет. Відповідно до статті 56 Закону України «Про телекомунікації» адміністрування адресного простору українського сегмента мережі Інтернет включає комплекс організаційно-технічних заходів, необхідних для забезпечення функціонування технічних засобів підтримки адресування, у тому числі серверів доменних назв українського сегмента мережі Інтернет, реєстру домену.UA в координації з міжнародною системою адміністрування мережі Інтернет, спрямованих на систематизацію та оптимізацію використання, обліку та адміністрування доменів другого рівня, а також створення умов для використання простору доменних імен на принципах рівного доступу, захисту прав споживачів послуг Інтернет та вільної конкуренції. Адміністрування адресного простору українського сегмента мережі Інтернет здійснюється уповноваженою організацією для: 1) створення реєстру доменних назв і адрес мережі українського сегмента мережі Інтернет; 2) створення реєстру доменних назв у домені.UA; 3) створення та підтримки автоматизованої системи реєстрації та обліку доменних назв і адрес українського сегмента мережі Інтернет; 4) забезпечення унікальності, формування та підтримки простору доменних назв другого рівня в домені.UA; 5) створення умов для використання адресного простору українського сегмента мережі Інтернет на принципах рівного доступу, оптимального використання, захисту прав споживачів послуг Інтернет та вільної конкуренції; 6) представництва та захисту у відповідних міжнародних організаціях інтересів споживачів українського сегмента мережі Інтернет. Адміністрування адресного простору мережі Інтернет у домені.UA здійснюється недержавною організацією, яка утворюється самоврядними організаціями операторів/провайдерів Інтернет та зареєстрована відповідно до міжнародних вимог. Утворення адресного простору, розподіл і надання адрес, маршрутизація інформації між адресами здійснюються відповідно до міжнародних вимог. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у справі № 742/287/17 від 01 грудня 2021 року відповідачами у справі про захист честі, гідності чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Якщо недостовірна інформація, що принижує честь, гідність чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів суди мають керуватися нормами, які регулюють діяльність засобів масової інформації. Подібних висновків Верховний Суд дійшов у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 742/3812/18 (провадження № 61-14984св19), від 09 квітня 2020 року у справі № 742/3715/17 (провадження № 61-9702св19) та від 25 листопада 2020 року у справі № 753/7666/19-ц (провадження № 61-4922св20). Звертаючись до суду, позивач визначив відповідачем у справі компанію TEKA-Group Foundation. У довідці ДП «Центр компетенції адресного простору мережі інтернет» №59/2020-Д від 23.03.2020 вказано, що розміщення або зміна чи видалення електронної (цифрової) інформації на веб-сайті, налаштування доступу інших осіб до веб-сайту або його частин через мережу Інтернет, припинення функціонування веб-сайту або його частин через мережу здійснюється власником програмного забезпечення веб-сайту, який є відповідно володільцем облікового запису, що використовується для розміщення веб-сайту в мережі Інтернет. І саме володілець облікового запису встановлює порядок і умови використання веб-сайту та є особою, відповідальною за зміст веб-сайту. Отже, власником веб-сайту є особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. Лише за відсутності доказів іншого, власником веб-сайту вважається реєстрант доменного імені anticor.com.ua - компанія TEKA-Group Foundation , яким адресується веб-сайт, та/або отримувач послуг хостингу. Саме тому у довідці ДП «Центр компетенції адресного простору мережі інтернет» власником веб-сайту http:// anticor.com.ua зазначена компанія TEKA-Group Foundation, якщо інше не визначено умовами договору між останньою та отримувачем послуг хостингу та/або володільцем облікового запису, або якщо такий договір відсутній. За результатами дослідження інформаційного наповнення веб-сайту anticor.com.ua ДП «Центр компетенції адресного простору мережі інтернет» було встановлено, що інформаційна діяльність на ньому здійснюється від імені ресурсу «Національний антикорупційний портал «АНТИКОР». Також, на веб-сайті http:// anticor.com.ua розміщені, зокрема наступні ідентифікатори - Національний антикорупційний портал «АНТИКОР», адреса: [ADDRESS] , адреса електронної пошти: anticorcomua@gmail.com . Згідно з відомостями Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, розміщеного на офіційному сайті ДП «Український інститут інтелектуальної власності» згідно яких власником свідоцтва на знак для товарів і послуг «АНТИКОР» №220255 є ТЕКА-ГРУП ФАУНДЕІШН (02484, Панама, республіка Панама) заявником - [PERSON] . Це дозволяє зробити висновок, що Громадська організація «КОМІТЕТ ПО ПРОТИДІЇ КОРУПЦІЇ В ОРГАНАХ ВЛАДИ» та [PERSON] мають відношення до створення та функціонування веб-сайту http:// anticor.com.ua та є власниками останнього. У той же час, відповідно до вище зазначеної довідки Громадська організація «Комітет по протидії корупції в органах влади» створена без статусу юридичної особи та її засновниками зазначено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 148 Т1), а тому в силу вимог ст. 91, 92 ЦК України Громадська організація «Комітет по протидії корупції в органах влади» не може бути відповідачем у справі, про що і зазначає в своїй заяві від 13.09.2022 року представник позивача(а.с.184-185 Т2). У постановах Верховного Суду від 09 квітня 2020 року в справі № 742/3715/17 та від 13 січня 2021 року у справі № 742/514/17 з предметом спору, зокрема, про захист ділової репутації юридичної особи та спростування недостовірної інформації, розміщеної на веб-сторінці веб-сайту «Національний антикорупційний портал «Антикор» (https://antikor.com.ua/), зазначено, що суди зробили обґрунтований висновок про те, що власником веб-сайту: https://antikor.com.ua/ є реєстрант доменного імені antikor.com.ua [PERSON] , отже він є належним відповідачем у цій справі, але вимоги до останнього виключено позивачем згідно його уточненої позовної заяви. Відповідно до частини першої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду заяви за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Отже, за приписами закону позивач самостійно визначається з колом осіб, які є відповідачами у справі. Як зазначено вище, відповідачами у справі мають бути автор та власник веб-сайту відповідного інформаційного матеріалу. В опублікованих статтях: під назвою « [INFO] », « [INFO] » зазначено автора статті [PERSON] , під назвою « [INFO] » зазначено автора статті [PERSON] , під назвою « [INFO] » зазначено автора [PERSON] , під назвою « [INFO] » зазначено автора [PERSON] , під назвою « [INFO] » - автор зазначений [PERSON] ; під назвою « [INFO] », дабы прибрать к рукам Укрспирт» - автор [PERSON] , під назвою « [INFO] » - автор зазначений [PERSON] . А отже, так як автори вищевказаних статтей відомі, то вони мають бути зазначені як відповідачі. Позивачем у справі не доведено факт неможливості встановлення авторів зазначених публікацій, не надано доказів, які б містили інформацію щодо неможливості ідентифікувати автора публікації. Зазначене узгоджується із висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду від 07.06.2022 по справі № 742/1440/21, згідно якого: «Вирішуючи спір, встановивши, що позов пред`явлено до ГО «Комітет по протидії корупції в органах влади», яка не має статусу юридичної особи, а отже не може бути відповідачем у цій справі, надавши належну правову оцінку довідці Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» (УЦПНА) департаменту «Центру компетенції» від 25 березня 2021 року № 95/2021-Д, відповідно до якої ймовірним власником веб-сайту https://antikor.com.ua є [PERSON] , суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки ані [PERSON] як ймовірний власник веб-сайту(вимоги до останнього виключено позивачем згідно його уточненої позовної заяви), ані автори статтей(за умови їх ідентифікації) не були залучені до участі у справі в якості належних відповідачів. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України. Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. ЦПК України визначає, що саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то виходячи з положень ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed