Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказала наступне. 27.10.2007 року позивач та відповідач уклали шлюб, від якого у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 08.10.2013 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси, шлюб між сторонами розірвано. На момент звернення до суду, як стверджує позивачка, діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дітей. Позивач стверджує, що відповідач є працездатним, а тому може і зобов`язаний брати участь в утриманні дітей. Враховуючи викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх його доходів, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення старшою дитиною повноліття, а після досягнення [PERSON] повноліття, - на користь меншої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, щомісячно, а також понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 16.02.2023 року, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Враховуючи викладене, сторони у судове засідання не викликалися. Разом з тим, від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив суд стягнути з нього аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку та відмовити у стягненні витрат на правову допомогу. В обґрунтування своєї позиції відповідач вказав, що з початку введення на території України карантинних заходів, а потім введення на території України воєнного стану, у нього немає можливості працевлаштуватися та він є безробітнім. Також, відповідач вказав, що до вказаних обставин він допомагав позивачу по утриманню дітей. Крім того, відповідач вказав, що позивач також несе такі ж обов`язки по утриманню дітей. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Одеси, від 08.10.2013 року (а. с. 3). Сторони мають двох\~дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] (а. с. 8 9). Діти перебувають на утриманні позивача, на підтвердження протилежного матеріали справи не містять жодного доказу. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2272 грн.; для дітей віком від 6 до 18 років 2833 грн. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що діти відповідача потребують матеріальної допомоги, тому вважає, що відповідач може платити щомісячно аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частини від усіх доходів на місяць, але не менше ніж по 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, а після досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх доходів на місяць, але не менше ніж по 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Суд зазначає, що доводи відповідача щодо неможливості ним сплачувати аліменти у вказаному розмірі не заслуговують на увагу, оскільки, відповідач не надав жодних доказів того, що він є непрацездатним чи має проблеми зі здоров`ям. Крім того, як вказав відповідач наразі він є безробітним, але доказів того, що він перебуває на обліку у центрі зайнятості до матеріалів справи не долучив. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, суд роз`яснює, що згідно зі\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Щодо вимог позивача стосовно стягнення з відповідача понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн., суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Крім того, відповідно до частин 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем, разом з поданням позову було надано копію договору про надання правової допомоги, від 16.01.2023 року та Квитанцію до прибуткового касового ордера, від 14.02.2023 року, згідно якої позивачем було сплачено адвокату 2000,00 грн. (а. с. 15). Частинами 1-4 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи викладене, з огляду на предмет спору, суд вважає заявлену позивачем вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. розумною та співмірною, а тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім того, у відповідності до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору. Судовий збір по справі становить 1073,60 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved