Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

09 січня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі ТОВ «ФК «Профіт Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, яка надійшла до суду 07 лютого 2023 року, просить стягнути з останнього заборгованість за договором позики в розмірі 8700,92 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 766,65 грн.; заборгованість за процентами - 2880,00 грн.; заборгованість за процентами на прострочену позику - 3000,00 грн.; заборгованість за 3 % річних - 527,88 грн.; заборгованість за інфляційними втратами - 1526,39 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2481,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів») та [PERSON] було укладено Договір позики № 8228165 (далі Договір) шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2 вказаного Договору кредитодавець надає позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 6000 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони погодили, що строк позики (строк договору) складає 30 днів, із відповідною базовою процентною ставкою 1,6 % в день. Сторонами також визначено, що розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки Договору) складають 2,70 % в день. Цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 5 Договору). Згідно п. 4.2 Договору позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору йому зрозумілі. Відповідно до п. 8.4 Правил, якщо під час дії особливих умов виконання договору, встановлених для позичальника в рамках програми лояльності (у тому числі право сплати процентів акційних), позичальник порушить взяті на себе договірні зобов`язання, такі особливі умови виконання договору втрачають силу, що означає, що нараховані згідно умов договору проценти підлягають сплаті позичальником в повному об`ємі за весь період дії договору згідно умов договору і незалежно від запропонованих особливих умов Програми лояльності. Кредитодавець на виконання умов Договору надав позичальнику грошові кошти в сумі 6000 грн. строком до 10 січня 2020 року, а позичальник зобов`язався повернути їх разом з іншими платежами згідно з умовами цього договору. У зв`язку з неналежним невиконанням відповідачем своїх зобов`язань до Договором позики № 8228165 від 11 грудня 2019 року у нього утворилася заборгованість за даним договором. Позивач також вказує, що 03 квітня 2017 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 03042017 (далі - Договір факторингу), за умовами якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» зобов`язується передати ТОВ «ФК «Профіт Капітал» права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язується їх прийняти. Пунктом п. 4.1 Договору факторингу передбачено, що право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги у формі, наведеної в Додатку № 3 до цього Договору. 29 травня 2020 року ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» підписали Реєстр прав вимоги № 101, відповідно до якого того ж дня (29.05.2020) право вимоги за Договором позики № 8228165 від 11 грудня 2019 року перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал». 01 липня 2021 року відповідач сплатив на користь нового кредитора (позивача) кошти в сумі 2421,84 грн., а 11 серпня 2021 року - 2811,51 грн. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 766,65 грн.; заборгованість за процентами - 2880,00 грн.; заборгованість за процентами на прострочену позику - 3000,00 грн. Окрім того, позивачем на суму заборгованості здійснено нарахування 3 % річних - 527,88 грн. та інфляційних втрат - 1526,39 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 8700,92 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 766,65 грн.; заборгованість за процентами - 2880,00 грн.; заборгованість за процентами на прострочену позику - 3000,00 грн.; заборгованість за 3 % річних - 527,88 грн.; заборгованість за інфляційними втратами - 1526,39 грн., а також судові витрати. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 12 січня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31 січня 2023 року до суду від представника відповідача - адвоката Клюєвої І.С. надійшов відзив на позов, у якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог, а в разі задоволення позовних вимог - зменшити заявлену стороною позивача суму витрат на правничу допомогу. Так, представник відповідача вказує, що зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] уклав договір з ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» 11 грудня 2019 року, а право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача на підставі Договору факторингу № 03042017 від 03 квітня 2017 року, тобто договору, який укладено за 2 роки до договору позики, отже жодних правових підстав вважати, що позивач набув право вимоги за спірним правочином немає. Доказів того, що до договору факторингу укладалися додаткові договори, за якими передавалося право вимоги за договорами позики, укладеними після 2017 року, позивачем не надано. Також не надано Реєстр прав вимоги, в матеріалах справи наявний лише витяг, який не підписаний сторонами. Таким чином, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження переходу до нього права вимоги за договором позики № 8228165, укладеним між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» 11 грудня 2019 року, відповідно у ТОВ «ФК «Профіт Капітал» відсутнє право на позов. Окрім того, позивачем не надано доказів укладення спірного договору в інформаційно- телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів, перерахування відповідачу грошових коштів за цим договором. Долучений до позову лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес» вих.№ 08/11-2021-3 від 08.11.2021 року не є належним та достовірним доказом того, що відповідач дійсно отримав позику, і відповідно, що договір позики є укладеним. Також позивачем неправомірно нараховано проценти за договором, адже після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. В даному випадку позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентам за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 10 січня 2020 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Всупереч положенням статей 3, 509, 625 ЦК України, якими передбачено нарахування інфляційних втрат і 3 % річних на суму основного боргу, позивач неправомірно нарахував 3 % річних та втрати від інфляції на тіло кредиту, проценти та інші нарахування. Отже, на думку представника відповідача, вимоги позивача про стягнення процентів, нарахованих після 10 січня 2020 року, 3 % річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягають. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, представник відповідача зазначає, що заявлена позивачем сума в розмірі 5000 грн. не є співмірною складності справи та обсягу наданих послуг, оскільки справа є нескладною та типовою, розглядається без участі адвоката у судовому процесі. Ухвалою Крижопільського районного суду від 07 лютого 2023 року постановлено прийняти до розгляду заяву представника позивача - адвоката Мартиненка В.В. про зменшення позовних вимог у даній справі, яка надійшла до суду 31 січня 2023 року, та в подальшому розгляд справи проводити з урахуванням змінених позовних вимог. 07 лютого 2023 року до суду від представника позивача надійшли пояснення по справі, які суд розцінює як відповідь на відзив. Представник позивача вказує, що у п. 1 Додаткової угоди від 28 грудня 2017 року до Договору факторингу № 0304217 від 03 квітня 2017 року сторони погодили змінити п. 8.2 Договору факторингу та викласти його в наступній редакції: «Строк дії цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього Договору та закінчується 31 грудня 2017 року. Якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна із Сторін письмово не повідомить іншу про намір розірвання Договору, Договір продовжується на період по 31.12.2018 року (включно), а в подальшому на кожен наступний календарний рік.» 29 травня 2020 року між сторонами за Договором факторингу було підписано Реєстр прав вимоги № 101, відповідно до якого право вимоги за Договором позики № 8228165 від 11 грудня 2019 року перейшло до ТОВ «ФК « Профіт Капітал». Таким чином, згідно п. 1 Додаткової угоди до Договору факторингу дія договору продовжувалася на кожен наступний календарний рік та на момент підписання Реєстру прав вимоги № 101 від 29 травня 2020 року Договір факторингу діяв. Сторони за Договором факторингу не обмежені в праві здійснювати відступлення прав вимоги за договорами, які було укладено після дати підписання самого Договору факторингу. Так, відповідно до умов договору факторингу, сторони визначили, що перехід права вимоги за договорами позики (договорами кредиту) відбувається в момент підписання самого реєстру прав вимоги. У даній справі Договір позики був укладений 11 грудня 2019 року, тоді як реєстр передачі прав вимоги, за котрим позивач набув права вимоги за спірним договором, сторонами Договору факторингу було підписано 29 травня 2020 року, отже позивач набув права вимоги за діючим договором та на законних підставах. Щодо доказів укладення спірного договору, представник позивача зазначає, що відповідач [PERSON] на веб сайті https://mycredit.ua/ заповнив Заявку, вказуючи достовірні, повні та точні дані, які необхідні для прийняття рішення щодо надання позики ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів». На підставі заявки та зазначених в ній даних, ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» здійснює реєстрацію заявника на сайті товариства та оформляє йому особистий кабінет. Договір позики укладається та підписується в особистому кабінеті, доступ до якого здійснюється з використанням логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету. З моменту кліку на «Згодний» заявник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма істотними умовами Договору позики. Спірний договір було укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Відтак, він прирівнюється до укладеного в письмовій формі відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачу на електронну пошту надійшов одноразовий ідентифікатор, відображений в реквізитах договору, за допомогою якого відбулося укладення електронного договору. Без отримання листа на електронну пошту, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Договір позики не був би укладений. При укладені спірного Договору позики його сторони досягли згоди з усіх істотних умов та зарахування коштів в сумі 6000 грн. відбулося на номер рахунку відповідача. Підтвердженням переказу коштів є копія договору та інформація про переказ коштів, яку надало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес». Дане товариство надає послуги відповідно до чинного законодавства та ліцензії НБУ від 29.01.2016 року № 37 на переказ коштів без відкриття рахунків, Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 577 від 21.05.2015 року. Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес» не здійснювало операції з готівковими коштами, а перекази коштів здійснювалися виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складалися. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходили на карти клієнтів кошти для переказу, передбачено надходження від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес» загальних сум поповнення, а не окремих транзакцій. В зв`язку з цим виділити транзакції як окремі платежі у банківській виписці не є можливим. Отже, твердження сторони відповідача про відсутність договору позики є безпідставними та мають на меті уникнення цивільно-правової відповідальності. Зважаючи на те, що ТОВ «ФК «Профіт Капітал» не здійснювало видачу кредитних коштів, так і не здійснювало нарахування заборгованості за спірним договором позики, відповідно до Договору факторингу до останнього перейшло тільки право вимоги за уже сформованим боргом по договору. Сторонами спірного договору позики було погоджено, що проценти нараховуються до повного виконання зобов`язань за договором, але не більше ніж 90 календарних днів невиконання зобов`язань. Оскільки позивачем надано розрахунок заборгованості за основним боргом, за нарахованими та несплаченими базовими процентами та процентами на прострочену позику за період з 11 грудня 2019 року по 28 січня 2020 року, тому умови договору не були порушені. Внаслідок тривалої несплати відповідачем заборгованості за договором позики, позивач має право заявити вимогу про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Так, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 вказано, що враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Також представник позивача вважає, що заявлена сума витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. співмірна із витратами адвоката на супровід даної справи за мірками розміру витрат на правову допомогу адвокатів м. Києва. ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та Адвокатське об`єднання «Правовий діалог» погодили фіксовану ставку розміру витрат на правничу допомогу, яка залежить в основному від ціни позову та інших витрат, пов`язаних із витратами на канцелярські матеріали, електроенергію, поштові відправлення, написання позовної заяви, часом адвоката. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. За таких обставин заявлений стороною позивача розмір витрат на правничу допомогу є обґрунтованим та підлягає відшкодуванню відповідачем за результатами розгляду даної справи. 21 лютого 2023 року на електронну адресу суду від представника відповідача - адвоката Клюєвої І.С. надійшло заперечення на пояснення ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Представник відповідача вказує, що продовження строку дії договору факторингу не є доказом передачі права вимоги за договором позики № 8228165, укладеним між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних кредитів» від 11 грудня 2019 року та не є доказом внесення змін до реєстру прав вимоги. Станом на 03 квітня 2017 року (дата підписання договору факторингу) вже був реєстр прав вимоги, однак позивач не надав доказів внесення змін до нього, згідно з якими передавалося б право вимоги за спірним договором позики. Сам реєстр прав вимоги позивачем також не надано, в матеріалах справи наявний лише витяг, який складений в односторонньому порядку позивачем і не підписаний первісним кредитором - ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів». До того ж Додаткову угоду № 1 до Договору факторингу позивач не подав разом із позовною заявою та не обґрунтував неможливість її подання. За таких обставин даний доказ не може бути прийнятий до розгляду судом, оскільки він не поданий у встановлений законом строк, як і Правила надання грошових коштів у позику, які також було подано разом з поясненнями, а не позовною заявою. Окрім того, у наданій Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес» інформації зазначено про перерахування грошових коштів на рахунок, однак доказів того, що цей рахунок відкрито на ім`я відповідача, стороною позивача не надано. 23 лютого 2023 року дану справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої судді в нарадчій кімнаті по іншому провадженню. Ухвалою Крижопільського районного суду від 06 березня 2023 року постановлено прийняти до розгляду заяву представника позивача - адвоката Мартиненка В.В. про зменшення позовних вимог у даній справі, яка надійшла до суду 07 лютого 2023 року, та в подальшому розгляд справи проводити з урахуванням змінених позовних вимог. В судове засідання 27 березня 2023 року сторони не з`явилися. В позовній заяві, а також в заяві про зменшення позовних вимог, представник позивача просив розглянути справу у відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Клюєва І.С. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. З огляду на те, що відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, заперечень, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті на підставі наявних письмових доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно положень статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 11 грудня 2019 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 8228165 (а.с. 8). Відповідно до п. п. 1, 2 Договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) в сумі 6000 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 30 днів. Базова процентна ставка - 1,60 % в день. Розмір процентів на прострочену позику - 2,70 % в день. Підписанням цього Договору позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі Правила), розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення Договору його зрозумілі (п. п. 4.1, 4.2 Договору). Пунктом 5 Договору визначено, що він укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Згідно п. 4.1 Правил за користування позикою позичальник сплачує позикодавцю проценти відповідно до процентної ставки, передбаченої Договором позики. Нарахування процентів за користування позикою здійснюється з дня надання позики (включаючи день надання) по дату повернення позики (включно) на залишок фактичної заборгованості за позикою за кожен день користування. Нарахування процентів проводиться на залишок фактичної заборгованості за позикою щоденно. При наданні позики позикодавець використовує фіксовану проценту ставку, визначену Договором позики. У випадку повернення суми заборгованості та сплати процентів за користування позикою протягом трьох календарних днів, після закінчення визначеного Договором позики строку позики, проценти за користування позикою не нараховуються протягом вказаних трьох календарних днів, в іншому випадку - проценти за користування позикою нараховуються відповідно до умов Договору позики, але в будь-якому випадку проценти нараховуються до повного виконання зобов`язань по сплаті заборгованості за договором позичальником, проте не більше ніж 90 (дев`яносто) календарних днів невиконання зобов`язань. Графік розрахунків, що містить розрахунок заборгованості, оновлюється щоденно в особистому кабінеті позичальника та являє собою невід`ємну частину Договору позики (п. 4.2 Правил). Відповідно до п. п. 7.1, 7.4 Правил за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором позики сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України; закінчення строку дії Договору позики не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов, яке мало місце під час дії Договору. Договір позики № 8228165 від 11 грудня 2019 року було підписано відповідачем [PERSON] шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором B16OkYyctv, що підтверджується довідкою ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» про ідентифікацію (а.с. 14). 11 грудня 2019 року на виконання умов Договору відповідач отримав на вказаний ним банківський картковий рахунок грошові кошти (позику) в сумі 6000 (шість тисяч) гривень, що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» (далі Товариство) за № 08/11-2021-3 від 08.11.2021 року (а.с. 9). Згідно даної довідки, Товариство не здійснює операції з готівковими грошима, перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, тому видаткові ордери на суму переказу не складаються. Також умовами угод з банками-екваєрами, від який фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від Товариства загальних сум поповнення карток за визначений період, а не окремих транзакцій. В зв`язку з цим виділити запитувані транзакції як окремі платежі у банківській виписці не є можливим. В свою чергу відповідач зобов`язався виконати належним чином та в повному обсязі взяті на себе зобов`язання, чітко дотримуючись умов укладеного Договору позики, а також вимог чинного законодавства. Так, відповідно до умов Договору позики, позичальник зобов`язався у день закінчення строку позики (або достроково) повернути суму позики та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Однак, позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання. Судом також встановлено, що 03 квітня 2017 року між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» було укладено договір факторингу № 03042017 (а.с. 18-21), відповідно до умов якого TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» відступило ТОВ «ФК «Профіт Капітал» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників, зокрема до [PERSON] за договором позики № 8228165 від 11 грудня 2019 року, що підтверджується Витягом з Реєстру прав вимог № 101 від 29 травня 2020 року (а.с. 26). Згідно Додаткової угоди № 1 від 28 грудня 2017 року до Договору факторингу № 03042017 від 03 квітня 2017 року змінено п. 8.2 Договору факторингу № 03042017 від 03 квітня 2017 року та викладено його в наступній редакції: «8.2 Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього Договору та закінчується 31 грудня 2017 року. Якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна із сторін письмово не повідомить іншу про намір розірвання Договору, Договір продовжується на період по 31.12.2018 року (включно), а в подальшому на кожен наступний календарний рік.» (а.с. 82). Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та допустив заборгованість за договором позики № 8228165 від 11 грудня 2019 року. Висновок суду про укладання електронного договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року в справі № 732/670/19. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Таким чином, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю настання відповідних правових наслідків. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Матеріали справи свідчать про те, що спірний Договір позики укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Окрім того, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З урахуванням викладеного, суд вважає, що при укладенні спірного Договору позики його сторони узгодили всі істотні умови, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір позики між сторонами не був би укладений. Тому укладення договору позики відповідало внутрішній волі відповідача. Посилання представника відповідача на те, що відповідач не підписував договір та не отримував кошти не підтверджуються належними та допустимими доказами. Матеріалами справи підтверджено, що договір був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором (Логін Особистого кабінету та Пароль Особистого кабінету), що відповідає вимогам п. 5 Договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що Договір позики № 8228165 від 11.12.2019 року відповідає вимогам законодавства щодо укладення правочинів в електронній формі та укладення спірного договору в електронній формі із запропонованими умовами відповідало внутрішній волі відповідача. Також відповідно до копії паспорту позики (інформація, яка надається споживачу відповідно до Закону України «Про споживче кредитування») споживач має право відмовитися від договору позики протягом 14 календарних днів у порядку та умовах, визначених умовами договору та Закону України «Про споживче кредитування» (а.с. 7). Проте, позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного договору позики протягом чотирнадцяти днів у порядку та умовах, визначених умовами договору та Закону України «Про споживче кредитування» не скористався. У відзиві та запереченні сторона відповідача також ставить під сумнів існування факту переходу до позивача права вимоги за спірним договором позики, оскільки Договір факторингу № 03042017 між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» був укладений 03.04.2017 року, тобто фактично до укладення спірного правочину (11.12.2019 року). Однак, такі доводи суд не може взяти до уваги, оскільки згідно п. 4.1. Договору факторингу право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора саме з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог у формі, наведеній в Додатку № 3 до цього Договору, а не з дати укладення Договору факторингу. Наведене свідчить про ту обставину, що саме з 29.05.2020 року до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за Договором позики № 8228165 від 11.12.2019 за Реєстром прав вимог № 101, тобто тоді, коли між його сторонами (TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачем [PERSON] ) вже виникли та існували правовідносини з приводу договору позики. Окрім того, 01 липня 2021 року відповідач сплатив на користь нового кредитора (позивача) заборгованість за спірним договором позики в сумі 2421,84 грн., а 11 серпня 2021 року - 2811,51 грн. Вказані обставини відображаються в розрахунку заборгованості та не заперечуються відповідачем. Таким чином, відповідач в 2021 році здійснив часткове погашення заборгованості за спірним Договором позики, тим самим, визнав як факт укладення договору, так і факт переходу права вимоги за цим договором до нового кредитора (позивача). Копії Додаткової угоди від 28 грудня 2017 року до Договору факторингу № 0304217 від 03 квітня 2017 року та Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» були надані позивачем разом із заявою про зменшення позовних вимог до розгляду справи по суті, тому, з метою повного та всебічного з`ясування обставин у справі, суд бере їх до уваги та враховує при вирішенні даного спору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статей 611, 612 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В силу ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З вищенаведеного слідує, що відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання за умовами Договору позики № 8228165, укладеного 11.12.2019 року між ним та TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а тому з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним правочином. Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованість відповідача за Договором позики № 8228165 від 11 грудня 2019 року становить 8700,92 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 766,65 грн.; заборгованість за процентами - 2880,00 грн.; заборгованість за процентами на прострочену позику - 3000,00 грн.; заборгованість за 3 % річних - 527,88 грн.; заборгованість за інфляційними втратами - 1526,39 грн. (а.с. 80, 81). У суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів даний доказ, стороною відповідача в ході розгляду справи такий розрахунок не спростований в жодній мірі. Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позов задоволено у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2481 грн. Щодо стягнення із відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 5000,00 грн. суд зазначає наступне. Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved