Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.08.2014 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який на теперішній час не розірвано, але фактичні шлюбні відносини між ними припинені та вони проживають окремо. В шлюбі у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що відповідач належну матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини не надає, усіма питаннями пов`язаними із вихованням, доглядом, розвитком та забезпеченням дитини займається позивач. Вказує, що відповідач, будучи матеріально забезпеченим, оскільки працює офіційно в Головному управлінні Національної поліції Київської області на посаді заступника начальника ВПН УКЗ, де стабільно отримує заробітну плату, не бере участі в забезпеченні життєдіяльності своєї дитини та ніякої матеріальної допомоги не надає. Відомостей щодо наявності у відповідача іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку немає. Позивач зазначає, що її доходів недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання як неповнолітньої дитини, з огляду на те, що витрати позивача на утримання дитини щомісячно становлять приблизно 10 000 грн., з яких 3000 грн. витрати на оплату дитячого садочку, 3500 грн. витрати на харчування дитини, 2500 грн. витрати на розвиток та дозвілля дитини. В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 1 грудня 2021 року відкрито провадження у справі № 753/23813/21 за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 31 січня 2022 року представник відповідача - адвокат Ковдій М.С. подала відзив на позовну заяву, в якому відповідач щодо утримання дитини, яка проживає з дружиною, не заперечував, проте заперечив проти витрат, які позивач витрачає щомісяця на дитину, зазначивши, що будь яких належних доказів понесення даних витрат, які становлять 10000 грн. на утримання малолітньої дитини позивач не додає та не надає аргументованого розрахунку таких витрат. Зазначає, що дитина відвідує дитячий садок нерегулярно, а тому розмір плати не є установленим та постійним та зауважує, що користування дитсадком є безоплатним, оскільки відповідач є учасником бойових дій, оплата здійснюється лише за харчування дитини в розмірі 600 грн. Звертає увагу, що він орендує житло, плата за користування яким складає 10000 грн. на місяць, при цьому середньомісячний дохід відповідача становить 20271,77 грн. Відповідач не погоджується з твердженнями позивача щодо його ухилення від матеріального забезпечення та утримання дитини, його виховання, догляду, розвитку та забезпечення дитини, вказуючи, що здійснює грошові перекази на платіжну картку позивача, регулярно цікавиться побутом та розвитком дитини. Відповідач зазначив, що має намір добровільно сплачувати аліменти на дитину в грошовій сумі в розмірі 5000 грн. та при необхідності здійснювати додаткові витрати на дитину і просив ухвалити рішення про призначення аліментів у цій сумі. 2 лютого 2022 року позивач подала відповідь на відзив, в якій зазначила про свою незгоду зі сплатою відповідачем аліментів у твердій умі, вважаючи, що відсутні передбачені законом умови для такого способу стягнення аліментів та наголосила, що відповідач не навів жодних переконливих аргументів і доказів, які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів у частці від заробітку, оскільки він офіційно працює та має регулярний, постійний дохід. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєверодонецького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 387. За час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, домовленостей щодо розміру аліментів на час подання позову між сторонами не досягнуто. Згідно з статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. За відсутності домовленості між батьками щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину (частина перша статті 181 СК України), передбачене законом право отримання аліментів на дитину одним із подружжя, не залежить від того перебувають батьки дитини у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з позовною заявою позивач просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач частково заперечував проти заявленого позивачем розміру аліментів та просив, стягувати з нього аліменти в розмірі 5000 грн. Стосовно способу стягнення аліментів, суд зазначає, що відповідно до статті 181 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17 травня 2017 року) саме отримувач аліментів наділений винятковим правом вибору способу стягнення аліментів - у частці від доходу платника чи у фіксованій сумі. Отже, зміна способу присудження аліментів, заявленого позивачем, буде порушенням положення частини третьої статті 181 СК України, оскільки спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 11 березня 2020 року (справа №759/10277/18). Оскільки малолітня дитина сторін проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком, на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд вважає наявними правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Доводи відповідача про те, що він систематично здійснює грошові перекази на платіжну картку позивача наведеного висновку не спростовує, оскільки за змістом статей 181, 187, 189 СК України обов`язок батьків утримувати дитину може бути реалізованим у різний спосіб, зокрема, шляхом присудження і сплати аліментів, що гарантуватиме регулярність та стабільність надання утримання дитині і відповідатиме її найкращим інтересам. Дослідивши матеріали справи, враховуючи відсутність у матеріалах справи доведених відомостей про порядок утримання дитини та спосіб її життя, при визначенні розміру аліментів суд враховує потребу дитини в одержанні аліментів, те що відповідач є особою працездатного віку, працює офіційно та отримує дохід, дані про інших утриманців у розпорядженні суду відсутні, та дійшов висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ст. 201, ч. 1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Враховуючи викладені обставини, вік дитини, розмір прожиткового мінімуму на її утримання, беручи до уваги обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вік, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що аліменти на утримання дитини у вказаному розмірі будуть достатніми для матеріального забезпечення дитини і відповідають принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судові витрати згідно з ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved