Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

02 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області позовом до Губиниської селищної ради, який в подальшому уточнила, замінивши відповідача на [PERSON] , у якому просила визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , який до дня смерті мешкав зі своєю співмешканкою [PERSON] в будинку [ADDRESS] . Після поховання батька співмешканка батька повідомила позивача, що будинок [ADDRESS] подарував їй [PERSON] за договором дарування від 05 вересня 2001 року; а квартира [ADDRESS] належить їй на підставі свідоцтва про право власності, тому як цю квартиру вона отримала особисто. [INFO] померла [PERSON] . Після її поховання, позивач серед документів щодо майна [PERSON] виявила, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] .. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини 29 листопада 2021 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, через те, що нею пропущений строк для прийняття спадщини. У зв`язку з чим вона звернулася до суду з зазначеним позовом. Відзиву на позов не надходило. Надійшла заява відповідача про визнання позову. Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22 лютого 2022 року витребувано у приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Носенка Андрія Григоровича копію спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 04 квітня 2022 року ухвалою суду витребувано з Новомосковської районної нотаріальної контори Дніпропетровської області копію спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 18 жовтня 2022 року замінено первісного відповідача Губиниську селищну раду на [PERSON] та прийнятий уточнений позов. 15 березня 2023 року на адресу суду надійшла заява відповідача про визнання позову. Позивач та/або його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Просить їх задовольнити на підставі поданих доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, у своїй заяві визнає позов в повному обсязі, просить позов задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Новомосковського РНО Носенко А.Г. в судове засідання не з`явився, у своєму клопотанні просив розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи Другої Новомосковської ДНК в судове засідання не з`явився, у своєму клопотанні просили розглянути справу за відсутності їх представника. У зв`язку з неявкою осіб, що беруть участь у справі фіксування судового розгляду справи технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав до наступних висновків, а саме. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що 25 травня 2020 року Виконавчим комітетом Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 32, що вбачається з копії свідоцтва про смерть. Позивач у справі - [PERSON] , згідно її свідоцтва про народження, є донькою [PERSON] , що вбачається з її копії свідоцтва про народження від 28 липня 1970 року та свідоцтва про укладення шлюбу від 23 січня 1993 року з [PERSON] . З копії спадкової справи № 157/2021 вбачається, що 25 листопада 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Носенка Андрія Григоровича з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . З довідки виконкому Губиниської селищної ради за № 1764 від 25 листопада 2021 року вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] зареєстрований та мешкав до дня смерті в [ADDRESS] зі своєю співмешканкою [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] заповітів не складав. Окрім позивача з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ніхто не звертався. Особою, яка проживала разом з [PERSON] - є [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що 04 листопада 2021 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 1720, що вбачається з копії свідоцтва про смерть. З копії спадкової справи № 253/2021 вбачається, що 06 грудня 2021 року відповідач [PERSON] звернулася до Новомосковської районної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . З довідки виконкому Губиниської селищної ради за № 1742 від 19 листопада 2021 року вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] зареєстрована та мешкала до дня смерті в [ADDRESS] . [PERSON] на випадок її смерті заповідала усе належне їй майно [PERSON] . Окрім відповідача з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ніхто не звертався. З довідки виконкому Губиниської селищної ради за № 1765 від 25 листопада 2021 року вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована та мешкала в [ADDRESS] . На день смерті була зареєстрована та мешкала одна. Постановою приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Носенком А.Г. від 29 листопада 2021 року [PERSON] відповідно у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з тим, що нею пропущений встановлений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) зробив правовий висновок, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Наведений перелік не є вичерпним та дозволяє застосування до спірних правовідносин аксіоми цивільного судочинства: Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem, яка означає: У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права. Позивач у своєму позові посилається на те, що після поховання батька співмешканка батька [PERSON] повідомила позивача, що будинок [ADDRESS] їй подарував [PERSON] за договором дарування від 05 вересня 2001 року; а квартира [ADDRESS] належить їй - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, тому як цю квартиру вона отримала особисто. Після смерті [PERSON] та її поховання, серед документів щодо майна [PERSON] позивач виявила, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] , а тому нею пропущений строк, визначений ст. 1270 ЦК України з поважних причин. Відповідач позовні вимоги щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачем через те, що пропущений ним строк з поважних причин - визнає та просить задовольнити. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , шестимісячний строк на прийняття спадщини завершився [INFO], тоді як позивач з заявою про прийняття спадщини звернувся 25 листопада 2021 року. Позивачем строк на прийняття спадщини було пропущено із поважних причин, якими є введення її в оману гр.. [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач був позбавлений можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. А тому причини несвоєчасного звернення з заявою про прийняття спадщини дійсно були поважними і не залежали від її волі, що також підтвердила відповідач у своїй заяві. Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved