Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулася до суду з позовом, у якому просить суд: 1.Звільнити позивача від сплати судового збору за подачу позовної заяви, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, як особа, яка не отримує доходу. 2.Перевести право відпловідача-1, як іншого інвестора [PERSON] на позивача [PERSON] , у зв`язку з відмовою [PERSON] від своїх зобов`язань, що передбачені Попереднім договором купівлі-продажу квартири від 18.04.2018р., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. за реєстровим № 754. 3.Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд», укласти з [PERSON] , договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , видати свідоцтво по право власності на вказану квартиру на ім`я позивача. 4.Стягнути з відповідачів на користь позивача 100 000 гривень моральної шкоди, в- залежності від ступеня вини кожного з відповідача у заподіянні шкоди. 5.Стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача всі понесені нею судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу адвоката. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебувала у шлюбі із відповідачем з 07.09.2013, який було розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду м. Києва Київської області від 29.10.2020 по справі № 361/6406/19. Під час шлюбу, сторони придбали за спільні сімейні кошти п`ятикімнатну квартиру загальною площею по проекту 158,38 м2 за адресою: [ADDRESS] , яку не змогли в подальшому узаконити належним чином, у зв`язку з відмовою Приватного акціонерного товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» (далі - ПрАТ «ХК «Київміськбуд», відповідач-2) виконувати покладені на нього зобов`язання. 18.04.2018 між ПрАТ «ХК «Київміськбуд», з однієї сторони та (на час укладання договору) подружжям [PERSON] й [PERSON] , з другої сторони, був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири від 18.04.2018, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. за реєстровим № 754 (далі - Попередній договір). Згідно п. 1.1. Попереднього договору, сторони зобов`язуються в майбутньому укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (друга) черга будівництва в об`єкті: «Реконструкція існуючого комплексу будівель під житлово-офісний комплекс з приміщеннями громадського призначення на [ADDRESS] ». Відповідно до п. 1.2 Попереднього договору, основний Договір сторони зобов`язуються укласти протягом 90 календарних днів із дня державної реєстрації майбутнім продавцем права власності на майно. Згідно п. 2.2. Попереднього договору, вартість майна складала 2 627 152,01 грн., на день підписання вказаного Договору, які були сплачені позивачем та відповідачем-1 у повному обсязі. Після укладення з відповідачем-2 Попереднього договору, останній зобов`язувався здати в експлуатацію багатоквартирний будинок протягом одного року, однак будинок зданий в експлуатацію лише в жовтні 2020, зі слів відповідача-2, який не надає, жодних документів на підтвердження своїх слів. Не маючи жодних звісток від відповідача-2, позивач була змушена звернутись неодноразово до останнього, а згодом і з адвокатським запитом від 23.12.2020 за вих. № 504/Аз, з вимогою надати інформацію про стадію завершення будівництва та здачу в експлуатацію житлового будинку, а також про орієнтовну вартість придбаної квартири [ADDRESS] та інформацію про наявну заборгованість у подружжя [PERSON] по оплаті вартості квартири. У відповідь на адвокатський запит, відповідач-2 надіслав лист від 29.12.2020 в якому повідомив, що багатоквартирний будинок зданий в експлуатацію 06.10.2020, згідно сертифікату за № IY163183622598 та вартість придбаної колишнім подружжям [PERSON] , на даний час, збільшилась та становить 2 640 753,88 грн. Прибувши в офіс до відповідача-2, після отримання відповіді на адвокатський запит, позивачу повідомили, що вартість квартири збільшилась на 13 603,87 грн., після здійснення замірів площі квартири, які проводились за відсутності покупців, тобто позивача та відповідача-1. Вказана обставина свідчить про те, що відповідача-2 неправомірно збільшив вартість квартири, оскільки покупці були відсутні при замірах площі квартири, тому не можуть з впевненістю сказати, що площа спірної квартири, дійсно збільшилась на декілька квадратних метрів. Позивачка погодилась сплатити усі кошти у день прибуття до офісу відповідача-2, останній відмовив їй у цьому, обґрунтовуючи це тим, що це можна зробити виключно у присутності іншого інвестора (відповідача-1). Однак, не бажаючи вирішувати дане непорозуміння, позивач попросила надати їй реквізити для сплати останньої заборгованості по квартирі, для можливості в подальшому укласти договір купівлі-продажу квартири та отримати свідоцтво по право власності на вказану квартиру. Проте, відповідач-2 відмовив позивачу в наданні таких відомостей, повідомивши про те, що оплата заборгованості по квартирі повинна здійснюватися разом з відповідачем-2, який є виступав другим покупцем по квартирі, тому позивач не може самостійно розрахуватись за квартиру, а від так такі реквізити для оплати за зайвий 1 (один) кв.м квартири відповідач-2 надати не може. Намагання позивача отримати реквізити на оплату заборгованості не призвели до жодних результатів, відповідач-2 навідріз відмовився надавати позивачу дані реквізити, а відповідач-1 відмовився вносити частину заборгованості вартості квартири, про що позивачу зі слів представника відповідача-2 стало відомо лише 14.06.2021. Хоча, 21.05.2021 позивач отримала листа від відповідача-2 в якому було зазначено про те, що оскільки позивач разом з відповідачем-1 не провели остаточний розрахунок по оплаті вартості квартири, відповідач-2 повідомляє про розірвання з ними Попереднього договору після закінчення 5-денного терміну з дати направлення даного повідомлення. Вказала, що відповідач-2 шахрайським способом (увійшовши у змову із відповідачем-1) намагається привласнити собі квартиру позивача, за яку остання розрахувалась в повному обсязі відповідно до Попереднього договору та в подальшому вживала всіх заходів, щоб здійснити остаточний розрахунок заборгованості за квартиру, яка чомусь виникла в подальшому, про що зазначалось вище. Жодних повідомлень від відповідача-2 на адресу позивача стосовно проведення доплат (розрахунку заборгованості) по оплаті зайвої площі квартири не надходило, що дуже здивувало позивача, бо після отримання нею листа від 21.05.2021, в якому вказувалась інформація про відсутність будь якої заборгованості, а навпаки, що кошти сплачені інвесторами у повному обсязі. Отримавши вказаний лист від 21.05.2021 від відповідача-2, стало зрозумілим, що відповідач-2 не збирається виконувати взяті на себе зобов`язання за Попереднім договором чим ввів позивача в оману, змушуючи позивача у примусовому порядку відмовитись від своєї частки у побудованій квартири на користь іншого інвестора (відповідача-1). При цьому відповідач-2, готовий повернути позивачу частку від сплачених коштів окрім 5% сплачених коштів, хоча ринкова вартість даної квартири, вже виросла в 3 рази від сплачених коштів, якими відповідач-2 користувався ними, хоча ставка за користування коштів становить 70% річних. 08.06.2021 позивач надіслала відповідачу-2 ЗАЯВУ-ВИМОГУ про вжиття негайних заходів, в якій вимагала надати їй реквізити для оплати остаточної вартості квартири та повідомити її про перемовини з відповідачем-1 стосовно оплати квартири, для врегулювання штучно створеного спору. Не отримавши жодної відповіді від відповідача-2, позивач повторно поїхала до офісу відповідача-2 з вимогою надати реквізити на оплату остаточно вартості квартири, де була нею подана додатково ще письмова ЗАЯВА про вжиття негайних заходів від 14.06.2021, на яку жодної відповіді так і не отримала. Викладена інформація, як посилається позивач, свідчить про те, що відповідач-1 ввійшовши в зговір з відповідачем-2 намагаються шахрайським способом позбавити позивача отримати право власності на квартиру, внаслідок чого відповідачі створили штучний спір, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права, так як відповідачі на контакт з позивачем не йдуть та відмовляються повідомляти позивача про свої дії, хоча договором передбачено, що кожна сторона повинна повідомити іншу про свої наміри та дії. Враховуючи те, що позивач повністю виконала свої зобов`язання за Попереднім договором, як вважає остання, а відповідач-2 не бажає в подальшому оформлювати з позивачем договір купівлі-продажу квартири та видавати свідоцтво про право власності на спірну квартиру, ставить під сумнів можливість виконання ним своїх зобов`язань за договором, від яких він в подальшому відмовився. Так, у позивача у зв`язку з виконанням зобов`язання щодо сплати вартості квартири, як вважає остання, виникло право вимоги й оформлення права власності на квартиру шляхом укладання Основного договору, а у відповідача-2 виникло право на отримання остаточної вартості квартири та кореспондуючий обов`язок укласти з позивачем та відповідачем-1 Основний договір купівлі-продажу квартири та передати останнім квартиру за відповідним Актом приймання-передачі. Проте, у зв`язку з відмовою відповідача-1 в подальшому оплачувати повну вартість квартири та оформлювати право власності на квартиру, позивач вважає за можливим оформити одноособово право власності на квартиру, сплативши відповідачу-2 остаточну суму вартості квартири. Вважає, що оскільки квартира є оплачена позивачем та відповідачем-1 об`єктом, який після завершення будівництва стає окремим майном, то до завершення будівництва об`єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації - позивачем належить не право власності на квартиру, а майнові права на неї, а враховуючи те, що спірна квартира купувалась позивачем та відповідачем-1 під час перебування сторін у шлюбі, вказана квартира є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, за яку сплачувались спільні грошові кошти. Однак, як зазначалось останньою, відповідач-1 не бажає в подальшому оформлювати право власності на квартиру, внаслідок чого, зі слів відповідачів, відповідач-1 відмовився від своєї частини квартири. Враховуючи це, вважає, що у позивача виникло першочергове право на купівлю даної квартири, тобто перехід майнового права відповідача-1 до позивача, у зв`язку з відмовою відповідача- 1 від своїх зобов`язань стосовно здійснення остаточного розрахунку вартості квартири та відмовою укладення Договору купівлі-продажу квартири й отримання свідоцтва про право власності на квартиру. Крім того, вказує про те, що відповідач-1 втратив право спільної власності у майні колишнього подружжя, у зв`язку з відмовою в подальшому виконувати взяті на себе зобов`язання, про що зазначено вище, тому п.6.3 Попереднього договору про грошові кошти сплачені подружжям під час шлюбу за майбутню квартиру втрачає чинність, що в подальшому дає, як вважає позивач, право позивачу сплатити відповідачу-2 всю суму вартості квартири, включаючи частину відповідача-1 та заборгованість, яка утворилась після здійснення остаточного заміру площі квартири. Вважає, що обставин, які викладені вище, вона отримала моральну шкоду, оскільки її психіка має особливості, які можуть посилювати відчуття моральної шкоди, внаслідок даних психотравмуючих подій у порівнянні з середньо унормованою особистістю. Задовольняючи позов, з урахуванням її індивідуальних психічних особливостей в сукупності, її соціального оточення, моральних цінностей та судової практики, вважає, що розумною та справедливою буде компенсація моральної шкоди, що становить 100 000,00 гривень, яка підлягає відшкодуванню відповідачами по справі. Остання не вбачає ознак каяття у діях винуватців, відповідачів по справі, оскільки вони, на її думку, порушили зобов`язання за Попереднім договором та відповідач-2 відмовився в подальшому передавати позивачу право власності на спірну квартиру, а відповідач-1 відмовився оплачувати заборгованість по квартирі та відмовився від своєї частини квартири, що зумовило неможливість позивачу в одноособовому порядку оформити право власності на вказану квартиру. Крім того, відповідачі не намагаються відшкодувати позивачу моральну шкоду, завдану їй внаслідок їх злочинних дій, що призвело до необхідності у судовому захисті, через що позивач зазнає додаткових моральних страждань. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.07.2021 відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про перевід прав інвестора, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, у порядку загального позовного провадження, справа призначена до підготовчого засідання, учасникам справи роз`яснено право подання заяв по суті справи та встановлено відповідні процесуальні строки. 12.08.2021 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, з письмовими доказами на його обґрунтування, у якому представник відповідача-1 проти позовних вимог заперечую та вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає, оскільки є необґрунтованою та безпідставною, а викладені в ній факти такими, що не відповідають дійсним обставинам, з огляду на таке. Позивачка, не повідомила суду, що фактичні сімейні відносини припинилися з жовтня 2018 року, а сам позов подано у вересні 2019 року. Тобто, на момент дії попереднього договору купівлі-продажу квартири від 18.04.2018, який є предметом позову, фактично були припинені шлюбні відносин, припинено ведення спільного господарства і позивачка заблокувала мобільний номер відповідача-1, унаслідок чого не дає можливості спілкуватися з донькою, тим самим в односторонньому порядку припинила спілкування. В тому числі і спілкування, щодо попереднього договору купівлі-продажу квартири від 18.04.2018. Звертав увагу суду, що від позивачки не надходило жодних пропозицій про переведення права або інших пропозицій по об`єкту незавершеного будівництва. Таким чином, на момент будівництва, шлюб між позивачкою та відповідачем-1 фактично припинився, стосунки з вини позивачки не підтримувались, а контакти з приводу майбутньої співвласності не відбувалися та блокувалися будь-які спроби відповідача-1 зв`язатися з позивачкою, про що йдеться у рішенні суду про розірвання шлюбу у справі № 361/6406/19. Зазначає, що не зовсім коректним є твердження позивачки, що сплата коштів, за попереднім договором відбувалася за спільні сімейні кошти. Кошти, що вносились відповідачем-1 були запозичені в родичів, і така інформація відображена в листі опитуванні ПАТ «КРИСТАЛБАНК», що заповнювався як позивачкою, так і відповідачем-1 перед здійсненням платежу за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 18.04.2018, тобто грошові кошти, що сплачувались відповідачем-1 були запозичені, про що останній було відомо. Незрозумілим також для відповідача є також позиція позивачки щодо необізнаності динаміки будівництва, введення будинку в експлуатацію та неможливості отримати реквізити для сплати платежу, з урахуванням наступного. Позивачка після підписання Попереднього договору, отримала в своє користування його примірник, а в тексті позовної заяви, зазначено, що остання була обізнана про зобов`язання відповідача-2 ввести будинок в експлуатацію протягом року з моменту підписання договору. Зі змісту Попереднього договору вбачається, що його підписано 18.04.2018, відтак позивачка розраховувала на введення будинку в експлуатацію 18.04.2019, а відповідно до п.1.2. Попереднього договору до 18.07.2019 повинна було б набути право власності на квартиру [ADDRESS] . Натомість, матеріалами справи підтверджується той факт, що перше звернення відбулось до відповідача-2 лише в грудні 2020 року, а звернення позивачки до відповідача-1 щодо договору та будь- яких дій спрямованих на набуття нею права власності на вищезазначену квартиру, взагалі відсутні. Також, вважає неприпустимим посилання позивачки на п.1.2. Попереднього договору, як на безпідставну умову для набуття права власності. Звертав увагу суду на той факт, що в позовній заяві даний пункт викладений не повністю, тобто було здійснено підміну поняття «зобов`язання за умови» на «безальтернативний обов`язок». Вказав, що позивачка забула повідомити суду, що п.1.5. передбачає здійснення кінцевого розрахунку за договором, виключно після обмірів, а обов`язку запрошувати позивачку чи відповідача-1 на проведення таких обмірів договором не передбачено, а власної ініціативи від позивачки до відповідача 2 не надходило. Відтак, вказує, що говорити про незаконність збільшення площі квартири, про необізнаність етапів будівництва є некоректним і таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Зазначив, що твердження позивачки, що вона не могла виконати взяті на себе зобов`язання, оскільки їй не надали реквізити для оплати за фактично збільшені метри квартири спростовується тим, що у останньої були попередні квитанції на оплату, де містяться реквізити. Також реквізити містяться в договорі і найголовніше, реквізити для сплати за фактичні метри після обмірів квартири містяться на офіційному сайті відповідача 2, відтак позивачка мала можливість здійснити доплату за фактичні метри після здійснення обміру, натомість такої дії не вчинила. Припускає, що такі дії позивачки були спрямовані виключно на імітацію бажання виконати обов`язки по договору і не мають нічого спільного з реальними намірами такого виконання. Щодо твердження сторони позивача, що відповідач-1 ввійшов у зговір з відповідачем-2 та намагаються шахрайським способом позбавити позивача отримати право власності на квартиру вказав, що такі слова, відповідач-1 розцінює, як наклеп, що порочить його честь та гідність. Дані твердження про скоєння злочину, є обурливими, не підтвердженні жодним доказом і заслуговують на окрему увагу, так як прямо порушують Правила адвокатської етики і загальні засади функціювання ввічливого суспільства. Щодо намагання позивачки стягнути моральну шкоду вказав, що аналізуючи зміст позовної заяви, відповідачу-1 не зрозумілий причинно-наслідковий зв`язок між прагненням позивачки стягнути з відповідача-1 моральну шкоду, та якими саме діями відповідач-1 завдав позивачці такої шкоди з урахуванням принципів свободи договору та його обов`язковості. З урахуванням наведеного вказав, що позивачка знала про наявність попереднього договору купівлі-продажу квартири від 18.04.2018, знала про строки завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію, знала про проведення обмірів нерухомого майна по факту завершення будівництва та про необхідність доплати за додаткові метри, але не мала бажання виконувати умови Попереднього договору, жодного разу не зверталася до відповідача-1 з приводу дії та виконання Попереднього договору, як співінвестора, тому вважають, що такі дії позивачки не є добросовісними, не ґрунтуються на принципах законності, а спрямовані виключно на психологічний тиск на відповідача-1. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, просив суд врахувати ціну позову, значення справи для відповідача-1, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію відповідача-1, в контексті заяви позивачки про злочинну змову та намагання шахрайським шляхом заволодіти майном позивачки, а також поведінку позивачки та/її представника стосовно безпідставних тверджень та час витрачений на надання правничої (правової) допомоги. 25.08.2021 відповідачем ПрАТ «ХК «Київміськбуд» подано відзив на позовну заяву з письмовими доказами на його обґрунтування, у якому ПрАТ «ХК «Київміськбуд» повністю заперечує проти позову, зважаючи на його незаконність та необґрунтованість, яка полягає у наступному. 18.04.2018 між ПрАТ «ХК «Київміськбуд», [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., та зареєстрований в реєстрі за № 2451. Предметом Попереднього договору є зобов`язання сторін в майбутньому в строк та на умовах, визначених договором укласти договір купівлі-продажу п`ятикімнатної квартири № 1620 (одна тисяча шістсот двадцять) у 8 (восьми) - секційному житловому будинку [ADDRESS] (друга) черга будівництва в об`єкті: "Реконструкція існуючого комплексу будівель під житлово-офісний комплекс з приміщеннями громадського призначення на [ADDRESS] " загальною проектною площею 158.38 (сто п`ятдесят вісім цілих тридцять вісім сотих) кв.м. на 25-26 (двадцять п`ятому тире двадцять шостому) поверхах. Відповідно до п. 1.2 Попереднього договору, основний договір сторони зобов`язуються укласти протягом 90 (дев`яноста) календарних днів із дня державної реєстрації майбутнім продавцем права власності на майно та за умови виконання майбутніми покупцями вимог п. 1.4 та п. 1.5 Попереднього договору. Відповідно до п. 1.4 Попереднього договору, майбутні покупці ( [PERSON] та [PERSON] ) зобов`язані сплатити майбутньому продавцю (ПрАТ «ХК «Київміськбуд») вартість майна, зазначену у п. 2.2 Попереднього договору, протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня його укладення. Відповідно до п. 1.5 Попереднього договору, кінцеві розрахунки між сторонами здійснюються після обмірів суб`єктом господарювання, що проводить технічну інвентаризацію, та отримання майбутнім продавцем технічного паспорту на майно, відповідно до фактичної площі майна, виходячи з вартості 1 кв.м. визначеної в п. 2.2 Попереднього договору. Якщо фактична площа майна менша ніж площа, вказана в п. 1.1 Попереднього договору, то майбутній продавець повертає майбутнім покупцям різницю суми, виходячи з вартості 1 кв.м. майна, визначеної в п. 2.2 договору, до дати укладення сторонами основного договору. Повернення коштів здійснюється за письмовою заявою майбутніх покупців в безготівковій формі на їх банківські рахунки, про які майбутні покупці зобов`язуються повідомити майбутнього продавця в заяві. Якщо фактична площа майна перевищує площу, вказану в п. 1.1 Попереднього договору, різниця суми сплачується майбутніми покупцями майбутньому продавцю виходячи з вартості 1 кв.м. майна, визначної в п. 2.2 Попереднього договору. Оплата має бути здійснена майбутніми покупцями після отримання від майбутнього покупця відповідного повідомлення (усно, письмово, телефоном, факсом, повідомленням мобільного зв`язку тощо), але у будь-якому разі не пізніше ніж за 10 банківських днів до дати укладення основного договору, вказаної в п. 1.2 цього договору. Згідно з п. 2.2 Попереднього договору, на дату підписання договору вартість майна складає 2 627 152,01 грн. (два мільйони шістсот двадцять сім тисяч сто п`ятдесят дві гривні 01 копійка), виходячи з вартості 1 кв.м. - 16 587,65 (шістнадцять тисяч п`ятсот сімдесят сім гривень 65 копійок), без ПДВ. Відповідно до п. 4.2 Попереднього договору, у разі порушення майбутніми покупцями терміну та/або обсягу сплати вартості майна, зазначеної в п. 2.2 договору, та не здійснення належної оплати майбутніми покупцями в терміни, згідно п. 1.4 та/або п. 1.5 договору, майбутній продавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір шляхом направлення повідомлення рекомендованим листом на адресу майбутніх покупців, вказану в цьому договорі, або вручення під розписку повідомлення про розірвання цього договору (далі - повідомлення про розірвання). Після закінчення 5-денного терміну з дати направлення повідомлення про розірвання, договір вважається розірваним у повному обсязі, а майбутній продавець має право реалізувати вказане в п. 1.1 договору майно іншим особам, а зобов`язання сторін за цим договором будуть вважатися припиненими, окрім обов`язку повернення коштів (п. 4.3 Попереднього договору). Згідно з п. 4.5 Попереднього договору, випадку, передбаченому п. 4.2 та п. 4.3 договору, майбутній покупець повертає майбутнім покупцям на банківські рахунки кошти за вирахуванням штрафу в розмірі 5 % від суми, внесеної за цим договором. Майбутній продавець не несе відповідальність за порушення строків повернення коштів у разі не повідомлення майбутніми покупцями своїх банківських реквізитів. У випадку, якщо майбутні покупці не надали реквізити майбутньому продавцю, мабутній продавець залишає кошти в своєму розпорядженні до моменту надання майбутніми покупцями таких реквізитів та витребування коштів. Ризик неотримання коштів несуть майбутні покупці. 01.06.2020 ТОВ «Київський центр інвентаризації» видало технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . з якого вбачається, що загальна збудована площа спірної квартири складає 159.2 кв.м. Позивачем суду не надано технічний паспорт, підготовлений суб`єктом господарювання обраним ним, довідку тощо, що підтверджує іншу площу квартири [ADDRESS] ніж зазначено вище. Дане свідчить про необґрунтованість аргументування позивача у позові щодо відсутності різниці між запроектованою та фактично збудованою площею квартири. Згідно з Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року № 127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2018 року № 186), роботи з технічної інвентаризації повністю або частково повинен здійснювати відповідальний виконавець окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, з можливістю залучення до виконання інших співробітників суб`єкта господарювання (техніка, інженера та інших), фахівця, залученого на підставі цивільно-правового договору, за обов`язковою участю замовника (замовників) або його представника, у присутності якого (яких) проводиться огляд, що фіксується в абрисі чи ескізі, з підписанням ним (ними) цих документів. Замовник технічної інвентаризації (далі - замовник) - власник об`єкта нерухомого майна (у тому числі земельної ділянки), об`єкта незавершеного будівництва; замовник будівництва; особа, яка має право на спадщину (за запитом нотаріуса); особа, яка має інші речові права на об`єкт нерухомого майна, у тому числі на земельну ділянку, на якій розташовано такий об`єкт; орган, уповноважений управляти майном (у тому числі житлово-будівельні, дачні та гаражні кооперативи, садові товариства). Враховуючи ту обставину, що власником квартири [ADDRESS] є ПрАТ «ХК «Київміськбуд», що не спростовується іншими учасниками справи, то компанія є замовником технічної інвентаризації, за участю представника якої було складено технічний паспорт на спірне майно. У той же час, ні законодавством України, ні умовами Попереднього договору не передбачено положення про обов`язкову присутність майбутніх покупців при здійсненні технічної інвентаризації спірного приміщення. На виконання п. 1.5 Попереднього договору, компанією неодноразово засобами телефонного зв`язку та листом від 20.04.2021 вих. № 01695/0/2-21 повідомлено [PERSON] та [PERSON] про необхідність здійснити оплату фактично збудованої площі у розмірі 0,82 кв.м. у сумі 13 601,87 грн., яке було залишено майбутніми покупцями без задоволення. Станом на момент надання суду даного відзиву, кошти від майбутніх покупців в розмірі 13 601,87 грн. до компанії не надійшли. Аргументування позивача щодо нездійснення нею оплати за фактично збудовану площу квартири, у зв`язку з відсутністю у неї банківських реквізитів ПрАТ «ХК «Київміськбуд» та забороною працівниками компанії не відповідає дійсності та не підтверджується жодними доказами, а тому підлягає залишенню поза увагою. Натомість, реквізити для здійснення відповідної оплати містяться в договорі, листі від 20.04.2021 вих. № 01695/0/2-21 та на сайті ПрАТ «ХК «Київміськбуд». 28.04.2021 [PERSON] звернувся до Компанії із заявами вх. № 00852/0/3-21 про відмову від виконання умов Договору та вх. № 00856/0/3-21 про повернення сплачених коштів за Договором. Зважаючи на відмову [PERSON] від Попереднього договору та невиконання майбутніми покупцями зобов`язання щодо сплати вартості різниці між проектною та фактично збудованою площею квартири, фактично відмови від виконання п.п. 1.2, 3.2.4 Договору, 24.05.2021 ПрАТ «ХК «Київміськбуд» було направлено майбутнім покупцям лист вих. № 02196/0/2-21 про розірвання Попереднього договору. Станом на момент надання суду відзиву, будь-яких заперечень, вимог тощо з боку позивача до ПрАТ «ХК «Київміськбуд» щодо неправомірного розірвання Попереднього договору не надходило. Починаючи з 29.05.2021 попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., та зареєстрований в реєстрі за № 2451 є розірваним. 01.06.2021 ПрАТ «ХК «Київміськбуд» було повернуто [PERSON] частки вартості квартири у розмірі 1 247 897,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 01.06.2021 № 7587. Зважаючи на викладене, відповідач-2 вказує, що між сторонами спору відсутні будь-які кореспондуючі зобов`язання, окрім зобов`язання ПрАТ "ХК "Київміськбуд" повернути [PERSON] сплачені кошти за Попереднім договором, зважаючи на розірвання попереднього договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., та зареєстрований в реєстрі за № 2451. Таким чином, вимога [PERSON] щодо переведення права відповідача-1, як іншого інвестора [PERSON] на позивача [PERSON] , у зв`язку з відмовою [PERSON] від своїх зобов`язань, що передбачені попереднім договором купівлі-продажу квартири від 18.04.2018, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., зареєстрований за №754 та зобов`язати ПрАТ «ХК «Київміськбуд» укласти з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , видати свідоцтво по праві власності на вказану квартиру на ім`я позивача є безпідставною. Вказує, що позивачем не доведено, які саме його права та законні інтереси порушені, а також не надано доказів, які б свідчили про порушення прав та інтересів позивача зі сторони відповідачів, оскільки саме за наслідками невиконання зобов`язання, зокрема, [PERSON] щодо сплати фактично збудованої площі квартири, з позивачем не було укладено основний договір купівлі-продажу квартири. Отже, відсутність порушеного права або інтересу [PERSON] є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову. Щодо вимоги [PERSON] про переведення права відповідача-1, як іншого інвестора [PERSON] на позивача [PERSON] , у зв`язку з відмовою [PERSON] від своїх зобов`язань, що передбачені попереднім договором купівлі-продажу квартири від 18.04.2018, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., зареєстрований за №754 ПрАТ «ХК «Київміськбуд» відповідач-2 зазначає, що за наслідками численних перемовин між працівниками ПрАТ «ХК «Київміськбуд» з позивачем та відповідачем-1, стало очевидним, що у [PERSON] та [PERSON] відсутнє волевиявлення щодо укладення будь-яких спільних угод щодо спірного майна. Зважаючи на вищенаведене, ПрАТ «ХК «Київміськбуд» звертав увагу суду, що вимога [PERSON] щодо переведення права відповідача-1, як іншого інвестора [PERSON] на позивача [PERSON] , у зв`язку з відмовою [PERSON] від своїх зобов`язань, що передбачені попереднім договором купівлі-продажу квартири від 18.04.2018, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., зареєстрований за №754, по-перше, не є конкретизованою, тобто незрозуміло на кого покладено зобов`язання здійснити таке переведення, у разі задоволення позову; по-друге, порушує принцип свободи договору, оскільки примушує сторону укласти договір поза її волею; по-третє, є неможливим, з огляду на відсутність відповідної правової підстави (попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., та зареєстрований в реєстрі за № 2451 є розірваним); по-четверте, обраний позивачем спосіб захисту не відповідає положенням законодавства України. Щодо вимоги [PERSON] про зобов`язання ПрАТ «ХК «Київміськбуд» укласти з нею договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , повідомили суду, що у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, необхідно доводити правомірність кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору. Тож вимогу позивача про зобов`язання укласти договір у певній редакції у випадках, які допускають вирішення таких спорів судом, слід тлумачити як вимогу про визнання укладеним такого договору в судовому порядку у запропонованій позивачем редакції, що не суперечить способам захисту, визначеним пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, та відповідає способам захисту, встановленим статтею 20 ГК України. Вказує, що за вказаних обставин, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання ПрАТ «ХК «Київміськбуд» укласти з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] без відсутності на те відповідного обов`язку, встановленого законом, договором тощо та без надання проекту такого договору не є ефективним, що зумовлює необхідність залишити його без задоволення. Крім того, ПрАТ «ХК «Київміськбуд» вважає вимогу [PERSON] видати свідоцтво по праві власності на вищевказану квартиру на ім`я позивача неправомірною, зважаючи на відсутність чинного договору купівлі-продажу між сторонами, відсутності повної оплати за договором та обов`язку у ПрАТ «ХК «Київміськбуд» видавати свідоцтво право власності на майно (до 2016 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно видалося державним реєстратором під час проведення державної реєстрації. З 2016 року за бажанням заявника державним реєстратором може бути видано письмовий витяг з Реєстру речових прав на нерухоме майно). Щодо вимоги про відшкодування шкоди відповідачем-2 було зазначено, що вимога [PERSON] щодо компенсації моральної шкоди є безпідставною, оскільки ні попереднім договором купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., та зареєстрований в реєстрі за № 2451, ні законом таке відшкодування не передбачено. Зазначений висновок ґрунтується на вимогах статті 611 ЦК України, відповідно до якої відшкодування моральної шкоди в разі невиконання зобов`язання допускається, якщо такі наслідки передбачені законом або договором. Поряд з цим, позивачем не подано суду жодного доказу на підтвердження наявності моральної шкоди, завданої ПрАТ «ХК «Київміськбуд», противності діяння компанії в її заподіянні, її вини та наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням ПрАТ «ХК «Київміськбуд» та вини останнього в її заподіянні. 27.08.2021 позивачем подано відповідь на відзив відповідача ПрАТ «ХК «Київміськбуд», в якій заперечує проти викладених у відзиві обставин, посилаючись на наступне. У відзиві на позовну заяву відповідач-2 зазначає про те, що позивач не виконала свої зобов`язання стосовно повної оплати вартості квартири, а тому договір вважається розірваним у зв`язку з направленням відповідачем-2 повідомлення про це. Звертали увагу суду, що відповідач-2 вводить суд в оману, зазначаючи недостовірну інформацію та перекладаючи свій обов`язок стосовно виконання умов попереднього договору від 18.04.2018 на позивача, що обґрунтовується наступним. 18.04.2018 між Приватним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд», з однієї сторони та (на час укладання договору) подружжям [PERSON] й [PERSON] , з другої сторони, був укладений Попередній договір. Згідно п. 1.1. Попереднього договору, сторони зобов`язуються в майбутньому укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (друга) черга будівництва в об`єкті: «Реконструкція існуючого комплексу будівель під житлово-офісний комплекс з приміщеннями громадського призначення на [ADDRESS] ». Відповідно до п. 1.2 Попереднього договору, основний Договір сторони зобов`язуються укласти протягом 90 календарних днів із дня державної реєстрації майбутнім продавцем права власності на майно. Згідно п. 2.2. Попереднього договору, вартість майна складала 2 627 152,01 грн., на день підписання вказаного договору, які були сплачені позивачем та відповідачем-1 у повному обсязі. Після укладення з відповідачем-2 Попереднього договору, останній зобов`язувався здати в експлуатацію багатоквартирний будинок протягом одного року, однак будинок зданий в експлуатацію лише в жовтні 2020, зі слів відповідача-2, який не надає, жодних документів на підтвердження своїх слів. Не маючи жодних звісток від відповідача-2, позивач була змушена звернутись неодноразово до останнього, а згодом і з адвокатським запитом від 23.12.2020 за вих. № 504/Аз, з вимогою надати інформацію про стадію завершення будівництва та здачу в експлуатацію житлового будинку, а також про орієнтовну вартість придбаної квартири [ADDRESS] та інформацію про наявну заборгованість у подружжя [PERSON] по оплаті вартості квартири. У відповідь на адвокатський запит, відповідач-2 надіслав лист від 29.12.2020 в якому повідомив, що багатоквартирний будинок зданий в експлуатацію 06.10.2021: згідно сертифікату за № IY163183622598 та вартість придбаної колишнім подружжя [PERSON] , на даний час, збільшилась та становить 2 640 753,88 грн. Прибувши в офіс до відповідача-2, після отримання відповіді на адвокатський запит, позивачу повідомили, що вартість квартири збільшилась на 13 603,87 грн., після здійснення замірів площі квартири, які проводились за відсутності покупців, тобто позивача та відповідача-1. На думку позивача, вказана обставина свідчить про те, що відповідача-2 неправомірно збільшив вартість квартири, оскільки покупці були відсутні при замір площі квартири, тому не можуть з впевненістю сказати, що площа спірної квартири дійсно збільшилась на декілька квадратних метрів. У відзиві на позовну заяву відповідач-2 вказує про те, що він є власником багатоквартирного житлового будинку, тому не зобов`язаний кликати сторонніх осіб для проведення інвентаризації та здійснення замірів побудованих квартир, на що позивач у поданій відповіді на відзив відповідача-2 вказує, що відповідач-2 напевно забув про те, що позивач разом з відповідачем-1 інвестували грошові кошти в будівництво даного житла, тому фактично стали його власниками, однак юридично не змогли оформити документи у зв`язку з перешкодою відповідача-2 в реалізації даного права. Крім того, у Попередньому договорі чітко зазначені параметри квартири її адреса, а у випадку зміни площі повинні були проводитись заміри за участю всіх сторін для виключення спірних правовідносин між сторонами та неможливості ввести покупив в оману, як це зробив відповідач-2. Зазначає, що позивачка погодилась сплатити усі кошти у день прибуття до офісу відповідача-2, останній відмовив їй у цьому, обґрунтовуючи це тим, що це можна зробити виключно у присутності іншого інвестора (відповідача-1). При цьому, як вказує позивач, не бажаючи вирішувати дане непорозуміння, вона попросила надати їй реквізити для сплати останньої заборгованості по квартирі, для можливості в подальшому укласти договір купівлі-продажу квартири та отримати свідоцтво по право власності на вказану квартиру, проте, відповідач-2 вкотре відмовив позивачу в наданні таких відомостей, повідомивши про те, що оплата заборгованості по квартирі повинна здійснюватися разом з відповідачем-2, який є виступав другим покупцем по квартирі, тому позивач не може самостійно розрахуватись за квартиру, а відтак такі реквізиті для оплати за зайвий 1 (один) кв.м квартири відповідач-2 надати не може. Намагання позивача отримати реквізити на оплату заборгованості не призвели до жодних результатів, відповідач-2 навідріз відмовився надавати позивачу дані реквізити, а відповідач-1 відмовився вносити частину заборгованості вартості квартири, про що позивачу зі слів представника відповідача-2 стало відомо лише 14.06.2021. Відповідач-2 вказує про те, що позивачу буцімто були відомі реквізити для оплати остаточної вартості квартири, які зазначені в договорі та їх сайті, на що остання вказує, що якщо уважно проглянути Попередній договір, то вбачається, що відповідач-2 поставив печатку таким чином, щоб закрити всі реквізити банку, яких взагалі не видно в договорі та зауважує про те, що з 2018 року відповідач-2 міг безліч разів змінити свої реквізити та установу банку, тому позивач неодноразово вимагала у відповідача-2 надати реквізити для оплати, однак відповідач-2, як вважає остання, вирішив ввести позивача в оману та заволодіти її майном та грошовими коштами, яскравим доказом чого є небажання на вимогу позивача надати їй необхідні не лише реквізити для доплати коштів, але і суму та докази, що спірна квартира має більше квартиру. Хоча, 21.05.2021 позивач отримала листа від відповідача-2 в якому було зазначено про те, що оскільки позивач разом з відповідачем-1 не провели остаточний розрахунок по оплаті вартості квартири, відповідач-2 повідомляє про розірвання з ними Попереднього договору після закінчення 5-денного терміну з дати направлення даного повідомлення. Вважає, що п. 4.3 Попереднього договору, в якому зазначено, що після закінчення 5-денного терміну з доти направлення Повідомлення про розірвання договору, цей договір вважається розірваним в повному обсязі, грубо порушує права позивача передбачені чиним законодавством та є нікчемним з моменту його внесення в договір. Зазначає, що вказану умову не можливо реалізувати, оскільки поштове відправлення може йти більше 5-днів до адресата, а може взагалі і не прийти, як це сталося з позивачем, тому остання була позбавлена можливості отримати лист від відповідача-2 стосовно здійснення остаточного розрахунку, а враховуючи це, позивач відповідно до умов п. 4.3 Попереднього договору позбавлений можливості бути належним чином повідомленим про наміри відповідача-2 та отримати у встановлені терміни листа від відповідача-2. Вказує, що з долучених відповідачем-2 документів до відзиву на позовну заяву вбачається, що лист відповідача-2 від 20.04.2021 про проведення остаточних розрахунків заборгованості по квартирі був направлений лише відповідачу-1, що підтверджується доданим фіскальним чеком та відповідач-2 не надав до відзиву підтвердження того, що вказаний лист від 20.04.2021 був направлений позивачу, тому останній є зрозумілим, чому позивач не отримував даного листа, що в котрий раз, на думку позивача, вказує на те, що відповідач-2 вводить суд в оману зазначаючи неправдиві відомості у своєму відзиві. Вказує, що шлюб між позивачем та відповідачем-1 було розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2020 по справі № 361/6406/19, сторони не спілкуються між собою та не підтримують дружніх стосунків, тому відповідач-1 не повідомив позивача про отримання вищезазначеного лист від 20.04.2021, якщо він йому надійшов, враховуючи те, що доказів про отримання даного листа відповідачем-1 також не надано до відзиву на позовну заяву. Позивач вважає, що відповідач-2 шахрайським способом (увійшовши у змову із відповідачем-1) намагається привласнити собі квартиру позивача, за яку остання розрахувалась в повному обсязі відповідно до Попереднього договору та в подальшому вживала всіх заходів, щоб здійснити остаточний розрахунок заборгованості за квартиру, яка чомусь виникла в подальшому, про що зазначалось вище. Вказує, що жодних повідомлень від відповідача-2 на адресу позивача стосовно проведення доплат (розрахунку заборгованості) по оплаті зайвої площі квартири не надходило, що дуже здивувало позивача, бо після отримання нею листа від 21.05.2021, в якому вказувалась інформація про відсутність будь якої заборгованості, а навпаки, що кошти сплачені інвесторами у повному обсязі. Зазначає, з урахуванням викладених у даній відповіді на відзив обставин, відповідач зазначає недостовірну інформацію про те, що позивач була повідомлена належним чином про здійснення оплати остаточної вартості квартири, лист який позивач не отримувала та не отримувала жодних телефонних дзвінків. Отримавши лист від 21.05.2021 від відповідача-2, позивачу стало зрозумілим, що відповідач-2 не збирається виконувати взяті на себе зобов`язання за Попереднім договором, чим ввів позивача в оману, як вважає остання, змушуючи позивача у примусовому порядку відмовитись від своєї частки у побудованій квартири на користь іншого інвестора (відповідача-1). При цьому відповідач-2, готовий повернути позивачу частку вже сплачених коштів окрім 5% сплачених коштів, хоча ринкова вартість даної квартири вже виросла в 3 рази від сплачених коштів, якими на думку позивача відповідач-2 користувався, хоча ставка за користування коштів становить 70% річних. Відповідач-2 вважає, що з вини позивача останній безпідставно користується грошовими коштами, оскільки позивач не бажає їх повертати, тому в будь-який час відповідач-2 готовий повернути позивачу гроші, як зазначає позивачка. 08.06.2021 позивач надіслала відповідачу-2 заяву-вимогу про вжиття негайних заходів, в якій вимагала надати їй реквізити для оплати остаточної варти квартири та повідомити її про перемовини з відповідачем-1 стосовно оплати квартири, для врегулювання штучно створеного спору. Не отримавши жодної відповіді від відповідача-2, позивач повторно поїхала до офісу відповідача-2 з вимогою надати реквізити на оплату остаточно вартості квартири, де нею була подана додатково ще письмова ЗАЯВА про вжиття негайних заходів 14.06.2021, на яку жодної відповіді так і не отримала, як зазначає позивач. Вищевикладена інформація, на думку позивача, свідчить про те, що відповідач-1 ввійшовши в зговір з відповідачем-2, намагаються шахрайським способом позбавити позивача отримати право власності на квартиру, внаслідок чого відповідачі створили штучний спір, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права, так як відповідачі на контакт з позивачем не йдуть та відмовляються повідомляти позивача про свої дії, хоча договором передбачено, що кожна сторона повинна повідомити іншу про свої наміри та дії. Посилається на те, що позивач повністю виконала свої зобов`язання за Попереднім договором, а відповідач-2 не бажає в подальшому оформлювати з позивачем договір купівлі-продажу квартири та видавати свідоцтво про право власності на спірну квартиру, ставить під сумнів можливість виконання ним своїх зобов`язань за договором, від яких він в подальшому відмовився. Так, у позивача, як вважає остання, у зв`язку з виконанням зобов`язання щодо сплати вартості квартири виникло право вимоги й оформлення права власності на квартиру шляхом укладання основного договору, а у відповідача-2 виникло право на отримання остаточної вартості квартири та кореспондуючий обов`язок укласти з позивачем та відповідачем-1 основний договір купівлі-продажу квартири та передати останнім квартиру за відповідним актом приймання-передачі. Проте, у зв`язку з відмовою відповідача-1 в подальшому оплачувати повну вартість квартири та оформлювати право власності на квартиру, позивач вважає за можливим оформити одноособові право власності на квартиру, сплативши відповідачу-2 остаточну суму вартості квартири. Вважає, що оскільки квартира є оплачена позивачем та відповідачем-1 об`єктом, який після завершення будівництва стає окремим майном, то до завершення будівництва об`єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації - позивачем належить не право власності на квартиру, а майнові права на неї, а враховуючи те, що спірна квартира купувалась позивачем та відповідачем-1 під час перебування сторін у шлюбі, вказана квартира є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, за яку сплачувались спільні грошові кошти. Однак, як зазначалось позивачкою, відповідач-1 не бажає в подальшому оформлювати право власності на квартиру, внаслідок чого, відповідач-1 відмовився від своєї частини квартири, а враховуючи це, у позивача виникло першочергове право на купівлю даної квартири, тобто перехід майнового права відповідача-1 до позивача, у зв`язку з відмовою відповідача-1 від своїх зобов`язань стосовно здійснення остаточного розрахунку вартості квартири та відмовою укладення Договору купівлі-продажу квартири й отримання свідоцтва про право власності на квартиру. За викладених у відповіді на відзив відповідача-2 обставин, позивач вважає, що відповідач-1 втратив право спільної власності у майні колишнього подружжя, у зв`язку з відмовою в подальшому виконувати взяті на себе зобов`язання, тому, на думку позивача, п.6.3 Попереднього договору про грошові кошти сплачені подружжям під час шлюбу за майбутню квартиру втрачає чинність, що в подальшому дає право позивачу, як вважає остання, сплатити відповідачу-2 всю суму вартості квартири, включаючи частину відповідача-1 та заборгованість, яка утворилась після здійснення остаточного заміру площі квартири. Разом із наведеним, позивач вказує на те, що їй була спричинена моральна шкода, оскільки психіка позивача має особливості, які можуть посилювати відчуття моральної шкоди внаслідок даних психотравмуючих подій у порівнянні з середньо унормованою особистістю та за відсутності ознак каяття у діях винуватців, та заявляє до відшкодування моральну шкоду у розмірі 100 000,00 гривень, яка підлягає відшкодуванню відповідачами по справі. 16.09.2021 представником позивача [PERSON] - [PERSON] було подано до суду клопотання про долучення доказів, з відповідними доказами. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.11.2021 цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про перевід прав інвестора, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди передана за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва. 15.12.2021 до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вказана цивільна справа, яка передана в провадження судді Катющенко В.П. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2021, яка була прийнята суддею до свого провадження ухвалою суду від 20.12.2021 та у вказаній призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.05.2022 за клопотанням представника відповідача [PERSON] , витребувано докази у АТ «КРИСТАЛБАНК». Станом на день проведення підготовчого провадження у справі витребувані докази ухвалою суду від 17.05.2022 до суду не надійшли. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.09.2022 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті. 09.09.2022 до суду надійшли витребувані ухвалою суду від 17.05.2022 докази з АТ «КРИСТАЛБАНК», які були передані безпосередньо головуючому судді 12.09.2022. 31.01.2023 до суду надійшли тези судової промови від представника відповідача-2 ПрАТ «ХК «Київміськбуд» - Каравасілі Х. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] заявлений позов повністю підтримав, з підстав викладених у ньому і відповіді на відзив відповідача-2, та просив повністю задовольнити. Пояснив суду, що позивач та відповідач-1 перебували у шлюбі, під час якого придбали майно, сплативши за нього, відтак розірвати договір можливо за згоди усіх його сторін. Однак відповідач-1 забрав частину вкладених коштів, що на думку відповідача-2 є підставою для розірвання договору. Позивач висловила бажання сплатити кошти і набути у власність квартиру, однак відповідач-2 не погодився. Інвесторами будівництва були позивач та відповідач-1. Яким чином відповідач-1 забрав кошти стороні позивача невідомо. Позивач зверталася до відповідча-2, втім останній посилався на те, що необхідна згода відповідача-1 щодо переведення прав. У грудні 2020 року позивач вперше звернулася до відповідача-2 з приводу переведення прав інвестора. Відповідач забрав 50%, тобто половину суми, тобто частки, при цьому не повідомив позивача. Представник відповідача-1 [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та посилаючись на таке. Шлюбні відносини між подружжям [PERSON] були припинені за 1,6 року до дати введення в експлуатацію. Посилання позивача про наявність будь-яких перешкод в оплаті не є правомірними, оскільки на сайті відповідача-2 була наявна вся інформація, однак позивач і відповідач не звернулися з приводу виконання вимог п.1.3, 1.4 Попереднього договору. Спірна квартира на сьогодні не існує, оскільки поділена на 4 однокімнатні квартири. Позивачу ніхто не перешкоджає для звернення до відповідача-2 з вимогою про повернення частини коштів, тобто 50%. Стороні відповідача-1 не відомо коли було введено в експлуатацію секцію будинку, де було придбано квартиру. Уповноважений представник відповідача-2 ПрАТ «ХК «Київміськбуд» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши позицію представників сторін позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить наступного. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2013, який було розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2020, що не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи (т.1 а.с. 10, 11). 18.04.2018 між Приватним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» та [PERSON] , [PERSON] був укладений Попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Незнайком Є.В., та зареєстрований в реєстрі за № 754 (далі - Попередній договір) (т. 1 а.с. 12-13). Згідно положень п.1.1. Попереднього договору, за цим Договором Сторони зобов`язуються в майбутньому в строк та на умовах, визначених ним Договором, укласти договір купівлі-продажу квартири № 1620 (одна тисяча шістсот двадцять) у 8 (восьми) - секційному житловому будинку [ADDRESS] (друга) черга будівництва в об`єкті: «Реконструкція існуючого комплексу будівель під житлово-офісний комплекс з приміщеннями громадського призначення на [ADDRESS] ». Зазначений в п. 1.1 цього Договору об`єкт нерухомості, щодо якого Сторони зобов`язуються укласти Основний Договір, має загальну проектну площу 158,38 (сто п`ятдесят вісім цілих тридцять вісім сотих) кв.м, кількість кімнат - 5 (п`ять), розташований на 25-26 (двадцять п`ятому тире двадцять шостому) поверхах. Відповідно до п.1.2., 1.3. Попереднього договору, Основний Договір Сторони зобов`язуються укласти протягом 90 (дев`яноста) календарних днів із дня державної реєстрації Майбутнім Продавцем права власності на Майно та за умови виконання Майбутніми Покупцями вимог п. 1.4 та п. 1.5 цього Договору. Вартість Майна, що є предметом цього Договору, формується виходячи з вартості за 1 кв.м. У відповідності до положень 1.5. Попереднього договору, кінцеві розрахунки між Сторонами здійснюються після обмірів суб`єктом господарювання, що проводить технічну інвентаризацію, та отримання Майбутнім Продавцем технічного паспорту на Майно, відповідно до фактичної площі Майна, виходячи з вартості 1 кв.м, визначеної в п. 2.2 цього Договору. Якщо фактична площа Майна менша ніж площа, вказана в п. 1.1 цього Договору, то Майбутній Продавець повергає Майбутнім Покупцям різницю суми, виходячи з вартості 1 кв.м Майна, визначеної в п. 2.2 цього Договору, до дати укладення Сторонами Основного Договору. Повернення коштів здійснюється за письмовою заявою Майбутніх Покупців в безготівковій формі на їх банківські рахунки, про які Майбутні Покупці зобов`язуються повідомити Майбутнього Продавця в заяві. Якщо фактична площа Майна перевищує площу, вказану в ті. 1.1 цього Договору, різниця суми сплачується Майбутніми Покупцями Майбутньому Продавцю виходячи з вартості 1 кв.м Майна, визначеної в її. 2.2 . цього Договору. Оплата має бути здійснена Майбутніми Покупцями після отримання від Майбутнього Продавці відповідного повідомлення (усно, письмово, телефоном, факсом, повідомленням мобільного зв`язку тощо), але у будь-якому разі не пізніше ніж за 10 банківських днів до дати укладення Основного Договору, вказаної в п. 1.2 цього Договору. Згідно п. 2.1., 2.2. Попереднього договору, предмет Основного Договору - квартира № 1620 (одна тисяча шістсот двадцять) у 8 (восьми) - секційному житловому будинку [ADDRESS] (друга) черга будівництва в об`єкті: «Реконструкція існуючого комплексу будівель під житлово-офісний комплекс з приміщеннями громадського призначення на [ADDRESS] ». На дату підписання цього Договору вартість Майна складає 2 627 152, 01 грн (два мільйони шістсот двадцять сім тисяч сто п`ятдесят дві гривні 01 копійка), виходячи з вартості 1 кв.м - 16 587, 65 (шістнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят сім гривень 65 копійок), без ІІДВ (відповідно до ст, 197,1.14 Податкового кодексу України), згідно з протоколом засідання Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 13.03,2017 року, протоколом засідання Правління ПрАТ «ХК «Київміськбуд» від 22.01.2018 року, Протоколом № 10 засідання комісії по визначенню вартості житла, інших об`єктів нерухомості ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 10 березня 2017 року та Протоколом № 2 засідання комісії по визначенню вартості житла, інших об`єктів нерухомості ПрАТ «ХК «Київміськбуд» від 19 січня 2018 року. Відповідно до п. 3.1.1., 3.1.5. Попереднього договору, майбутній продавець зобов`язується: до укладення Основного договору зареєструвати право власності на Майно відповідно до чинного законодавства України. Не змінювати в односторонньому порядку строк (Термін) укладення та нотаріального посвідчення Основного Договору та умови продажу Майна (зокрема, вартість, обов`язки щодо строку Передачі Майна Майбутнім Покупцям). Відповідно до п. 3.2.1., 3.2.4. Попереднього договору, майбутні покупці зобов`язуються: здійснити оплату вартості Майна, відповідно до п. 1:4 та п. 1.5. цього Договору, до підписання та нотаріального посвідчення Основного Договору. Не змінювати в односторонньому порядку строк (термін) підписання та нотаріального посвідчення Основного Договору та умови продажу Майна (зокрема, вартість, обов`язки щодо строку передачі Майна Майбутнім Покупцям тощо). Згідно п. 4.2., 4.3., 4.4. Попереднього договору, сторони домовилися, що у разі порушення Майбутніми Покупцями терміну та/або обсягу сплати вартості Майна, зазначеної в п. 2.2. цього Договору, та не здійснення належної оплати Майбутніми Покупцями в терміни, згідно п.1.4. та/або п. 1.5. цього Договору, Майбутній Продавець має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір шляхом направлення повідомлення рекомендованим листом на адресу Майбутніх Покупців, вказану в цьому Договорі, або вручення під розписку повідомлення про розірвання цього Договору (надалі - Повідомлення про розірвання). Після закінчення 5-денного терміну з дати направлення Повідомлення про розірвання, цей Договір вважається розірваним в повному обсязі, а Майбутній Продавець має право реалізувати вказане в п. 1.1. цього Договору Майно іншим особам, а зобов`язання Сторін за цим Договором будуть вважатися припиненими, окрім обов`язку повернення коштів. У випадку, передбаченому п.4.2. та п.4.3. цього Договору, Майбутній Продавець повертає Майбутнім Покупцям на банківські рахунки кошти за вирахуванням штрафу в розмірі 5% від суми, внесеної за цим Договором. Майбутній Продавець не несе відповідальності за порушення строків повернення коштів у разі не повідомлення Майбутніми Покупцями своїх банківських реквізитів. У випадку, якщо Майбутні Покупці не надали реквізити Майбутньому Продавцю, Майбутній Продавець залишає кошти в своєму розпорядженні до моменту надання Майбутніми Покупцями таких реквізитів та витребування коштів. Ризик неотримання коштів несуть Майбутні Покупці. Відповідно до положень п. 4.5., 4.6. Попереднього договору, сторони домовилися, що у разі не укладення Майбутніми Покупцями Основного Договору, у зв`язку з тим, що Майбутні Покупці ухиляються від укладення Основного Договору у визначений в п. 1.2. цього Договору термін, цей Договір вважається припиненим. В такому випадку, після закінчення 30-денного терміну здати, визначеної у п.1.2. цього Договору, Майбутній Продавець повертає Майбутнім Покупцям на банківські рахунки кошти за вирахуванням штрафу в розмірі 5% від суми, внесеної за цим Договором. Майбутній Продавець не несе відповідальності за порушення строків повернення коштів у разі не повідомлення Майбутніми Покупцями своїх банківських реквізитів.-У випадку, якщо Майбутні Покупці не надали реквізити Майбутньому Продавцю, Майбутній Продавець залишає, кошти в своєму розпорядженні до моменту надання Майбутніми Покупцями таких реквізитів та витребування коштів. Ризик неотримання коштів несуть Майбутні Покупці. Після закінчення 30-денного терміну з дати припинення Договору відповідно до п. 4.5. Договору, Майбутній Продавець має право реалізувати вказане в п. 1.1. цього Договору Майно іншим особам, а зобов`язання Сторін за цим Договором будуть вважатися припиненими, окрім обов`язку повернення коштів. За умовами п. 4.7., 4.8. Попереднього договору, Майбутні Покупці мають право в односторонньому порядку розірвати цей Договір шляхом направлення заяви рекомендованим листом на адресу Майбутнього Продавця, вказану в цьому Договорі, або вручення її під розписку (надалі - Заяви про розірвання). За таких умов, цей Договір вважається розірваним в повному обсязі без укладення додаткових угод після закінчення 10-денного терміну з дати отримання Майбутнім Продавцем Заяви про розірвання. В такому випадку майбутній Продавець повертає Майбутнім Покупцям на банківські рахунки кошти за вирахуванням штрафу в розмірі 5% від суми, внесеної за цим Договором. Майбутній Продавець не несе відповідальності за порушення строків повернення коштів у разі не повідомлення Майбутніми Покупцями своїх банківських реквізитів. У випадку, якщо Майбутні Покупці не надали реквізити майбутньому Продавцю, Майбутній Продавець залишає кошти в своєму розпорядженні до моменту надання Майбутніми Покупцями таких реквізитів та витребування коштів. Ризик неотримання коштів несуть Майбутні Покупці. Після закінчення 10-денного терміну з дати отримання Майбутнім Продавцем Заяви про розірвання. Майбутній Продавець має право реалізувати вказане в п. 1.1. цього Договору Майно іншим особам, а зобов`язання Сторін за цим Договором будуть вважатися припиненими, окрім обов`язку повернення коштів. Згідно Розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.10.2020 було присвоєно об`єктам нерухомого майна - житловому будинку [ADDRESS] (п`ятий пусковий комплекс) у складі проекту реконструкції існуючого комплексу будівель під житлово-офісний комплекс з приміщеннями громадського призначення на [ADDRESS] , поштові адреси: житловому будинку [ADDRESS] ; житловому будинку [ADDRESS] (т.1 а.с.74). Сертифікатом № ІУ123201006537, виданого Державною архітектурно-будівельною інспекцією України від 06.10.2020, засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу) проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.73). 01.06.2020 ТОВ «КИЇВСЬКИЙ ЦЕНТР ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» було видано технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , згідно якого загальна площа (м2) вказаного об`єкту нерухомості - 159,2 м2 (т.1 а.с. 79-80). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 262915179 від 24.06.2021 державним реєстратором: приватним нотаріусом Пашкевич Людмилою Георгіївною, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, 27.05.2021 16:12:22 було проведено державну реєстрацію права власності номер запису про право власності/довірчої власності: 42238987 на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер: 2372761780000, яким є квартира [ADDRESS] , за Приватним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд», підстава для державної реєстрації: договір, серія та номер: 133/Ф, видавник: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АКРОН ІНВЕСТ»/ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ«КИЇВМІСЬКБУД»; акт про повне виконання зобов`язань за договором № 133/Ф, серія та номер: б/н, видавник: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АКРОН ІНВЕСТ»/ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ«КИЇВМІСЬКБУД»; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 58459299 від 31.05.2021 16:56:51, приватний нотаріус Пашкевич Людмила Георгіївна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; форма власності: приватна; розмір частки: 1 (т.1 а.с.81). Відповідно до довідки № 2451 від 24.05.2021 до попереднього договору купівлі-продажу квартири (нотаріально посвідчений) № 2451 від 18.04.2018, майбутніми інвесторами [PERSON] та [PERSON] було внесено 2627152,01 грн. суми внесених коштів, що відповідає 158,38 кв.м., характеристика житлового будинку (адреса забудови): [ADDRESS] ; характеристика квартири: № 1620, поверх: 25-26; загальна площа: 159,20 кв.м.; кількість кімнат: 5 (т. 1 а.с.82). На виконання п.1.5. Попереднього договору, укладеного між сторонами, листом ПрАТ «ХК «Київміськбуд» № 01695/0/2-21 від 20.04.2021, інвесторів: [PERSON] та [PERSON] , за відповідними поштовими адресами, було повідомлено про необхідність додаткової оплати решти вартості квартири в сумі 13 601,87 грн., згідно отриманих даних від ТОВ «Київський центр інвентаризації» протягом 10 (десяти) банківських днів з дати відправлення вказаного листа(т.1 а.с.86). 28.04.2021 [PERSON] звернувся до голови правління ПрАТ «ХК «Київміськбуд» Кушніра І.М. із заявою, у якій вказав, що отримав повідомлення 25.04.2021 про необхідність виконання договору купівлі продажу квартири від 18.04.2018 за реєстровим номером 2451, у зв`язку із чим повідомив про те, що відмовляється від умов договору, а саме виконання умов у повному обсязі та просив повернути кошти на його рахунок, який надав у окремій заяві від 28.04.2021 та 01.06.2021 інвестору [PERSON] було перераховано кошти у розмірі 1 247 897,20 грн. (1/2 частка вартості майна) згідно Попереднього договору від 18.04.2018 № 2451 (т.1 а.с. 83, 84, 85). 21.05.2021 ПрАТ «ХК «Київміськбуд» звернулось із листом до інвесторів: [PERSON] та [PERSON] , який було направлено останнім на відповідні поштові адреси, у якому повідомлялось про те, що ПрАТ «ХК «Київміськбуд», письмовим повідомленням (вихідний лист № 01695/0/2-21 від 20.04.2021), на виконання умов п. 1.5 Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 18.04.2018 за реєстровим № 2451 повідомила інвесторів про необхідність додаткової сплати вартості майна за фактичними даними від ТОВ "Київський центр інвентаризації" протягом 10 (десяти) банківських днів з дати відправлення повідомлення. На день направлення зазначеного листа кінцевих розрахунків не було проведено. Відповідно до умов п. 4.2. Договору та враховуючи неналежну оплату вартості Майна Майбутніми Покупцями, ПрАТ «ХК «Київміськбуд» в односторонньому порядку розриває Договір. Договір вважатиметься розірваним в повному обсязі після закінчення 5-денного терміну з дати направлення цього повідомлення. Просили, на виконання умов п.4.4 Договору, надати банківські реквізити Майбутнього Покупця 1 та Майбутнього Покупця 2, з відміткою фінансової установи, для перерахування коштів, сплачених за Договором (т.1 а.с. 87). Поряд з цим, 23.12.2020 адвокат Гарницький П.П. в інтересах [PERSON] звертався до ПрАТ «ХК «Київміськбуд» із адвокатським запитом про надання інформації, у якій виникла необхідність у зв`язку із процедурою розірвання шлюбу, на що було направлено відповідного листа від 29.12.2020 (т.1 а.с. 14-15). У подальшому, [PERSON] зверталась до ПрАТ «ХК «Київміськбуд» із заявами-вимогами про вжиття заходів від 08.06.2021 та 14.06.2021 (т.1 а.с. 17, 19-21), відповідь на які було надано відповідачем-2, у встановленому порядку, шляхом поштового направлення, листом від 29.06.2021. Вказаним листом [PERSON] повторно повідомлено про умови Попереднього договору, що були погоджені сторонами та не виконані останніми, у зв`язку зі чим роз`яснено про можливість повернення останній сплачених коштів за попереднім договором купівлі-продажу від 18.04.2018 ( т.1 а.с.89-90). Положеннями ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. За нормою ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем-2, себто ПрАТ «ХК «Київміськбуд» були належним чином виконані свої зобов`язання за договором, у встановленому порядку та у строки. Так, відповідач-2 повідомив інвесторів про необхідність сплати решти вартості квартири, згідно отриманої інформації від ТОВ «Київський центр інвентаризації», у зв`язку із збільшенням загальної площі квартири на 0,82 кв.м.. Відповідач-1 відмовився від виконання умов договору та просив повернути частину коштів сплачених ним, що не суперечило умовам договору та у відповідній частині було виконано відповідачемм-2. Позивач на вказаний лист не відреагувала, у вказаний період відповідні розрахунки не провела, що стало підставою для розірвання договору. Судом встановлено, що позивач звернулась до відповідача-2 лише 08.06.2021 із заявою-вимогою про вжиття негайних заходів, у іншій частині обґрунтувань щодо неодноразового звернення до відповідача-2 доказів до суду не надала. Згідно правової природи укладеного договору, а також те, що інвесторами виступили дві особи, себто подружжя [PERSON] , а питання, що порушувались позивачем у частині переводу прав інвестора на неї, не могли бути вирішені без іншого інвестора, при цьому останній відмовився від виконання зобов`язань за договором у відповідній частині, відтак вимоги [PERSON] не ґрунтувались на умовах, що визначені укладеним договором між сторонами, а також чинним цивільним законодавством. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Положеннями ст. 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Підстави для зміни або розірвання договору визначені ст. 651 ЦК України, відповідно до якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Таким правовий висновок сформований у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13. У відповідності до ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Розділом 4 Попереднього договору врегульовано питання щодо відповідальності сторін за порушення умов договорів. Згідно п. 4.2., 4.3., 4.4. Попереднього договору, сторони домовилися, що у разі порушення Майбутніми Покупцями терміну та/або обсягу сплати вартості Майна, зазначеної в п. 2.2. цього Договору, та не здійснення належної оплати Майбутніми Покупцями в терміни, згідно п.1.4. та/або п. 1.5. цього Договору, Майбутній Продавець має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір шляхом направлення повідомлення рекомендованим листом на адресу Майбутніх Покупців, вказану в цьому Договорі, або вручення під розписку повідомлення про розірвання цього Договору (надалі - Повідомлення про розірвання). Після закінчення 5-денного терміну з дати направлення Повідомлення про розірвання, цей Договір вважається розірваним в повному обсязі, а Майбутній Продавець має право реалізувати вказане в п. 1.1. цього Договору Майно іншим особам, а зобов`язання Сторін за цим Договором будуть вважатися припиненими, окрім обов`язку повернення коштів. У випадку, передбаченому п.4.2. та п.4.3. цього Договору, Майбутній Продавець повертає Майбутнім Покупцям на банківські рахунки кошти за вирахуванням штрафу в розмірі 5% від суми, внесеної за цим Договором. Майбутній Продавець не несе відповідальності за порушення строків повернення коштів у разі не повідомлення Майбутніми Покупцями своїх банківських реквізитів. У випадку, якщо Майбутні Покупці не надали реквізити Майбутньому Продавцю, Майбутній Продавець залишає кошти в своєму розпорядженні до моменту надання Майбутніми Покупцями таких реквізитів та витребування коштів. Ризик неотримання коштів несуть Майбутні Покупці. За встановлених судом обставин, суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про перевід прав інвестора, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, оскільки позовні вимоги позивача належним чином не підтверджені належними та достатніми доказами, а встановлені під час судового розгляду обставини, не свідчать про порушення прав [PERSON] як інвестора та сторону попереднього договору купівлі-продажу квартири від 18.04.2018. Правовідносини сторін, що виникли на підставі укладеного між ними попереднього договору купівлі-продажу квартири від 18.04.2018 ґрунтуються на умовах, погоджених сторонами при укладенні даного договору, відтак вимога позивача про перевід прав відповідача-1 як інвестора на неї, не відповідає умовам укладеного договору. При цьому, не підлягає задоволенню також вимога позивача про зобов`язання вчинити дії, а саме видати свідоцтво про право власності на вказану квартиру на ім`я позивача, за відсутності правових підстав для задоволення такої вимоги. Оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною до основних вимог позову, то і в цій частині суд доходить до висновку про відмову у задоволенні вимог у цій частині. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 724 грн, що відповідає ставкам судового збору встановлених ЗУ «Про судовий збір» при заявлені трьох вимог немайнового характеру, оскільки при зверненні до суду нею не був сплачений судовий збір. Вирішуючи питання про стягнення з позивача понесених відповідачем-1 витрат на оплату професійної правової допомоги, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У своїй постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.),документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У відповідності до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Адвокатом Волошиним Олексієм Миколайовичем, що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4631 від 27.09.2011, на підставі договору про надання правової допомоги № 21 від 28.07.2021 було видано ордер на представництво інтересів [PERSON] . Так, у першій заяві по суті справи - відзиві на позовну заяву, представником відповідача-1, адвокатом Волошиним О.М. було заявлено до стягнення зі сторони позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 31 320,00 грн., які обумовлені сторонами як гонорар. Відповідно до платіжного доручення № О5620_0026 від 30.07.2021 [PERSON] на рахунок АБ «ОЛЕКСІЯ ВОЛОШИНА» було сплачено 31 320,00 грн. з призначенням платежу: оплата правоовї допомоги по справі № 754/10081/21 зг дог № 21 від 28.07.21. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Великою Палатою Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі № 755/92/15/15-ц визначено, що пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В той же час, позивачкою заяв про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідача -1 до суду не подавалось. Таким чином з позивачки на користь відповідача-1 підлягають стягненню витрати на професійну правову допомогу у розмірі 31 320,00 грн, які документально підтверджені наданими відповідачем-1 доказами. Вирішуючи питання про стягнення із позивача на користь відповідача-2 витрат на правову (правничу) допомогу суд дійшов висновку про відмову у задоволені вимог, посилаючись на таке. Відповідно до п.8 ч.3 ст. 178 ЦПК України, відзив повинен містити: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У відзиві на позовну заявою відповідачем-2 не було визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, лише заявлено вимогу про вирішення питання про судові витрати. Разом з цим, 31.01.2023 до суду надійшла заява представника відповідача-2 ПрАТ «ХК «Київміськбуд» - Христини Каравасілі про стягнення судових витрат у розмірі 15 000,00 грн. з вимогою поновити строк на подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести, у зв`язку із розглядом справи, з посилання на те, що остання була позбавлена можливості зробити відповідну заяву, подаючи першу заяву по суті справи, у зв`язку з її вступом в якості представника, з моменту надання ПрАТ «ХК «Київміськбуд» відповідного доручення - Додаткової угоди № 1. В той же час, суд не приймає до уваги такі твердження, оскільки представника відповідача-2 ПрАТ «ХК «Київміськбуд» - Христини Каравасілі, не була позбавлена можливості заявити про орієнтовний розрахунок судових витрат під час з`ясування судом питань, визначених у ст. 197 ЦПК України, тобто під час підготовчого судового засідання, де безпосередньо брала участь, але не відповідної заяви не зробила, що є підставою для відмови у задоволенні вимог у цій частині. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про перевід прав інвестора, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди. Враховуючи наведене та

Outcome: approved