Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 16.08.2011 року у розмірі 57712,93 грн. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 16.08.2011 року. Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банк складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання овердрафту відповідно до п. 2.1.1.5.7 договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6. договору. З 01.03.2019 року відповідно до п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд". Вказав, що у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 12.12.2022 року заборгованість відповідача по кредиту становить 57712,93 грн., а саме: 48045,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2255,82 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 7411,83 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. В зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Разом з позовом АТ «ПриватБанк» подано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи позивач не заперечує. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.01.2023 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Поштова кореспонденція, направлена судом на адресу [PERSON] повернута з відміткою «адресат відсутній», тому він вважається повідомленим відповідно до норм п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.08.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір б/н шляхом заповнення відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до вказаної анкети-заяви [PERSON] поставив підпис у графі про згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, а також, що дана заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг. Своїм підписом [PERSON] підтвердив, що він ознайомився із договором про надання банківських послуг і погоджується з його умовами (а.с. 43). 21.05.2018 року було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АТ КБ «ПриватБанк». У наданій банком довідці про умови кредитування від 30.06.2020 року, яка підписана [PERSON] зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом, розмір щомісячних платежів від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (а. с. 44-46). Відповідно до розрахунку, наданого АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з порушенням [PERSON] зобов`язань за вказаним договором, його заборгованість перед банком станом 12.12.2022 року становить 57712,93 грн., а саме: 48045,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2255,82 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 7411,83 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 7-24). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом відзначається, що при укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України відповідно до норм якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у згаданому випадку - АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника від 16.08.2011 року процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, зокрема, крім основної заборгованості за кредитом (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за користування кредитними коштами (заборгованість за нарахованими та простроченими відсотками). При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів [PERSON] та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови, що розміщені на офіційному сайті позивача, (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин (16.08.2011) до моменту звернення до суду з указаним позовом (грудень 2022 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Зазначені вимоги позову про стягнення заборгованості за простроченими відсотками не можуть бути задоволені у зв`язку з їх безпідставністю через відсутність передбаченого обов`язку відповідача щодо їх сплати позивачу у анкеті-заяві від 16.08.2011 року, оскільки витяг з Умов та Правил, який викладений на банківському сайті www.privatbank.ua, не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. За таких обставин, банк не довів, що саме надані ним Умови та Правила є складовою кредитного договору і що саме ці умови [PERSON] мав на увазі, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитом. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Наявна в матеріалах справи інформаційна довідка банка, в якій передбачені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача судом до уваги не береться, оскільки підписана [PERSON] лише 30.06.2020 року, а також в довідці передбачено, що інформація зберігає чинність та є актуальною до 15.07.2020 року (а.с. 44-46). Також судом встановлено, що відповідно до наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості та виписки за рахунком [PERSON] , останній здійснював як використання кредитних коштів так і погашення кредиту, що підтверджує фактичне виконання умов кредитного договору (а.с. 7-24, 25-40). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у розмірі 48045,28 грн., оскільки банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме лише в частині суми тіла кредиту у розмірі 48045,28 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2065,42грн.

Outcome: partial