Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] у січні 2023 року засобами поштового зв`язку звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.03.2001 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 169. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. З 01.02.2022 року подружжя проживає окремо та спільного господарства не веде. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечить та шкодить інтересам сторін. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Розпорядженням голови Верховного Суду від 15.03.2022 року № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» територіальна підсудність справ Краматорського міського суду Донецької області визначена Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 січня 2023 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 23 січня 2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, натомість матеріали позовної заяви містять клопотання, відповідно до якого просив розглядати справу без його участі. Наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням. Причину неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 20 березня 2001 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 169 (а.с. 7). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується особливими відмітками в паспорті громадянина України позивача [PERSON] (а.с. 11). На даний час між позивачем та відповідачем відсутній спір про поділ майна та місце проживання спільної неповнолітньої дитини, що проживає разом з матір`ю. Також, встановлено, що між сторонами припинені шлюбні стосунки, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: approved