Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

В листопаді 2022 року позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області. Позовні вимоги вмотивовані тим, що дитина - [PERSON] є онукою позивача та донькою відповідачів у справі. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 12.01.2012 року шлюб між відповідачами розірвано. З цього часу [PERSON] почав проживати окремо, перестав цікавитися життям дитини та стабільно надавати матеріальну допомогу на її утримання. З початку 2022 року взагалі перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. 24.01.2015 року відповідачка уклала шлюб та її прізвище змінилося на « [PERSON] ». З січня 2020 року [PERSON] переїхала зі своїм чоловіком до іншого міста та припинила брати участь у вихованні дитини, перестала спілкуватися з нею. У серпні 2021 року між позивачем та [PERSON] відбулася остання телефонна розмова, після цього відповідач змінила номер телефону та на зв`язок не виходила. У жовтні 2021 року [PERSON] тяжко захворіла на менінгіт, необхідно було дозвіл батьків на проведення пункції спинного мозку. Спроби позивача зв`язатися з відповідачами залишились безрезультатними, [PERSON] заблокувала її в усіх соціальних мережах та не вийшла на зв`язок. Відповідачі жодного з покладених на них законом батьківських обов`язків не виконують, не займаються вихованням та утриманням дитини, не піклуються про її життя та здоров`я, матеріально не утримують, розвитком та освітою [PERSON] не переймаються. Зовсім не проявляють заінтересованості в її подальшій долі, не цікавляться успіхами, станом здоров`я, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляють інтересу до внутрішнього світу [PERSON]. Будь яких перешкод для виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків не існує, вони свідомо ухиляються від виконання цих обов`язків. Враховуючи інтереси дитини, просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 05.12.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.02.2023 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в ньому просить задовольнити. Додатково суду пояснила, що рішенням виконкому Олександрійської міської ради її призначено опікуном [PERSON]. Усі батьківські обов`язки відносно [PERSON] виконує вона. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв або пояснень по суті позовних вимог суду не надали, відзив на позов не подали, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином (а.с.23, 24, 32, 38, 39, 42, 43, 54, 55). Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської областіОмельяненко О.В. (а.с.47, 69, 70) надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Суд на підставі ст.ст.178, 223, 280-281 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку, за згодою позивача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.ч.1-5 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, яка містить вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав відносно дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків. Згідно ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності; 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 02.04.1993 року по 22.01.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області №2-2881/2011 від 12.01.2012 року (а.с.10). [INFO] у них народилася донька - [PERSON] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження (а.с.6). 24.01.2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] » (а.с.11). З акту обстеження умов проживання складеного 14.09.2022 року комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради, вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , з бабусею [PERSON] та сестрою [PERSON] , в 4-кімнатній квартирі багатоповерхового будинку. В помешканні наявні усі зручності необхідні для виховання та розвитку дитини. У [PERSON] є окрема кімната обладнана усім необхідним для проживання та навчання (а.с.13). З акту обстеження житлово-побутових умов студентки [PERSON] , складеного 29.09.2022 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , з бабусею та сестрою в 4-кімнатній квартирі багатоповерхового будинку. В помешканні наявні усі зручності. У [PERSON] є окрема кімната обладнана усім необхідним для проживання та навчання (а.с.13). З характеристики учениці 9-А класу ЗНЗ І-ІІІ ступенів №10 Олександрійської міської ради вбачається, що [PERSON] навчалася в закладі освіти з 7 класу. Проживає з бабусею, яка приділяє належну увагу її вихованню та навчанню (а.с.14). З характеристики студентки 20 групи спеціальності 012 Дошкільна освіта Олександрійського педагогічного фахового коледжу імені В.О. Сухомлинського №234 від 23.08.2022 року вбачається, що [PERSON] , 2006 року народження, навчалася в закладі освіти на другому курсі. За час навчання зарекомендувала себе добросовісною й дисциплінованою студенткою. Завжди доглянута, охайна, регулярно відвідує заняття. Всі питання стосовно навчання вирішувалися з бабусею - [PERSON] , яка цікавиться навчанням та студентським життям онуки. Батьки студентки [PERSON] та [PERSON] контакту з керівником групи не підтримували (а.с.15). Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області №499 від 24.10.2022 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі акта про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, від 20.09.2022 року, встановлено піклування та призначено піклувальником - [PERSON] (а.с.16). Дитина [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що з батьком не спілкується з п`ятирічного віку, з матір`ю не спілкувалася по телефону останні півтора року, близько трьох років не бачилися. Батьки залишили її жити у бабусі та зовсім не цікавляться її життям, не піклуються про стан її здоров`я, не переймаються освітнім процесом у школі та коледжі. Підтримує рішення бабусі звернутися до суду з цим позовом та висловила згоду на позбавлення матері та батька батьківських прав відносно неї. Згідно ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Орган опіки та піклування виконкому Олександрійської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] , по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] про що надав висновок №265/9/10/3 від 04.10.2022 року (а.с.59). У висновку відображено, що [PERSON] та [PERSON] ведуть асоціальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями, тривалий час не проживають з дитиною. Зі слів бабусі [PERSON] батьки самоусунулися від виховання дитини, не допомагають матеріально її утримувати, не спілкуються з дитиною. На засіданні комісії неповнолітня [PERSON] повідомила, що вона та її повнолітня сестра, особа з інвалідністю, з початку 2020 року мешкають з бабусею, яка їх по мірі можливостей забезпечує усім необхідним, з батьками вона зв`язок не підтримує. Вважаючи наведені факти свідомого ухилення та невиконання [PERSON] та [PERSON] батьківських обов`язків достатніми, орган опіки визнав за доцільне позбавити останніх батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] . З метою з`ясування думки батьків з даного питання, працівники служби у справах дітей викликали відповідачів на засідання комісії, але останні не з`явилися, будь яких заяв чи звернень з даного питання до комісії з питань захисту прав дитини не надходило. Як вже зазначено, законодавчо передбачено можливість позбавлення батька/матері судом батьківських прав, якщо він/вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову частину виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, хоча мають реальну можливість для цього. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.п.15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Згідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141 СК України, випливає, що при вирішенні спору щодо позбавлення батьків батьківських прав, суд має враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом тільки в інтересах дитини. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком/матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, відповідачі свідомо та систематично не виконують свої батьківські обов`язки, а тому є всі правові підстави для позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов`язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч.1 ст.182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідачі зобов`язані матеріально утримувати дитину, та визначаючи аліменти в розмірі по 1/4 частці доходів кожного з відповідачів, бере до уваги вищенаведені обставини справи. Частиною 1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява надійшла до суду 08.11.2022 року, отже аліменти стягуватимуться з цієї дати. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн. (по 496,20 грн. з кожного), а також в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (по 536,80 грн.), від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду за майнову вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved