Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

21.02.2023 року до Олександрівського районного суду Донецької області з Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до її повноліття, та стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років. 21.02.2023 року судом надіслано запит, щодо інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, та цього ж дня відкрито провадження по справі, та призначено справу до судового розгляду на 11:00 годину 20 березня 2023 року. 20.03.2023 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було відкладено розгляд справи на 08:30 годину 03 квітня 2023 року, у зв`язку з неявкою відповідача. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що під час спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина - донька [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день малолітня дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, та матеріально її не забезпечує, повністю переклавши матеріальне забезпечення доньки на позивачку.Батько дитини працює в ТДВ «Шахта» Білозерська» дільниця ШТ №1, та має можливість матеріально забезпечувати свою дитину. Інших утриманців він не має. На підставі викладеного, представник позивача просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позовної заяви і до повноліття дитини, а також, просить стягнути аліменти з відповідача на утримання позивача у розмірі 1/8 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позивач, та її представник, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явились. 21.03.2023 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява, в якій просить розглянути справу, яка призначена на 08 год. 30 хв. 03.04.2023 року без її участі, та без участі позивача. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Не заперечують проти винесення заочного рішення (а.с.43). Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду, шляхом направлення судової повістки за місцем його реєстрації, а також, опублікування повідомлення на офіційному веб-сайті "Судова влада України".Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки суд не повідомив (а.с.42,45). За таких обставин, враховуючи згоду позивача та її представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] є батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Добропільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 74 (а.с.8) На даний час дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, та не надає належної матеріальної допомоги на утримання його малолітньої дитини. Зазначені письмові докази суд визнає належними та допустимими доказами по справі. Правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються сімейних правовідносин, щодо стягнення аліментів на утриманні малолітньої дитини та дружини. До правовідносин, які склались між сторонами підлягають застосуванню наступні норми права. Суд, відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України зарішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, відповідач [PERSON] , будучи батьком малолітньої [PERSON] , зобов`язаний утримувати доньку до досягнення нею повноліття. Проживання відповідача окремо від дитини не звільняє його від виконання вказаного обов`язку. Зважаючи на вищевикладене, а також виходячи з того, що позивачка разом із відповідачем повинні забезпечити їх малолітній дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, однак домовленість між ними про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Відповідно до ч. 2 ст. 91 Сімейного Кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того працює вона чи ні, а також від її матеріального положення, за умови, що чоловік може таку допомогу надати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а тому, з відповідача мають бути стягнуті аліменти на дружину до досягнення донькою трьох років. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2018 року у справі № 541/1208/16-ц . Таким чином, передбачене законом право жінки на її утримання чоловіком, який є батьком дитини, проте з яким вони разом не проживають, виникає за наявності в сукупності юридичних фактів: походження дитини від чоловіка; проживання дитини, яка не досягла трьох років з матір`ю та здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. При цьому матеріальне становище дружини не враховується. Відповідно до довідки виконавчого комітету Слов`янської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 176 від 22.11.2022 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає зі своєю дочкою [PERSON] , [INFO] (без реєстрації) за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Як вбачається з довідки Олександрівської селищної ради № 17/11-08 від 27.02.2023 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресо: [ADDRESS] (а.с.34). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На даний час донька сторін - [PERSON] , [INFO] , є малолітньою і не досягла трьох років, тому потребує постійного догляду позивачкою, в зв`язку з чим остання не може працевлаштуватись. Таким чином, позивачка потребує матеріальної допомоги на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Відповідач є особою молодого віку, та будь-яких доказів втрати ним працездатності він суду не надав, а тому суд вважає, що останній спроможний працювати, отримувати дохід та надавати матеріальну допомогу на утримання матері його малолітньої дитини, яка проживає разом із нею, доглядає дитину та в силу віку дитини не має можливості працювати й отримувати дохід для свого матеріального забезпечення. Враховуючи вищевикладене, потреби позивачки, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та потребує матеріальної підтримки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, можливостей відповідача, його працездатного віку, суд дійшов висновку про стягненню з нього на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 1/8 частини доходу щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] трьох років. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача. Враховуючи, що позивач за позовами про стягнення аліментів, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2147,20 грн. (1073,60 + 1073,60) в дохід держави, за позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved