Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенегозбут» яким прохав визнати незаконним попередження про відключення електропостачання № 769 202110 від 28 жовтня 2021 року, як складеного ТОВ «Полтаваенергозбут» шляхом умисного внесення завідомо недостовірної інформації щодо заборгованості без права встановлювати розмір заборгованості та шляхом порушення пункту 9.1.7 ПРРЕЕ, та шляхом порушення права [PERSON] бути присутнім під час прийняття рішення щодо визначення чи є в нього заборгованість , чи є заборгованість у ТОВ «Полтаваенергозбут» перед позивачем через протиправне привласнення компенсаційних коштів, що належать [PERSON] ; зобов`язати ТОВ «Полтаваенергозбут» припинити дії, яка порушує право позивача, а саме, щодо виставляння Кременчуцьким ЦОС ТОВ «Полтаваенергозбут» розмірів заборгованості без виключно належних доказів заборгованості що визнаються Верховним Судом та без присутності [PERSON] ; визнати масове та довготривале порушення карантину в Кременчуцькому ЦОС ТОВ «Полтаваенегозбут» небезпечним для жителів м.Кременчука та Кременчуцького району Полтавської області; зобов`язати ТОВ «Полтаваенергозбут» припинити дії, які порушують права позивачав на безпечні умови життя шляхом заборони діяльності ТОВ «Полтаваенергозбут» на території Полтавської області як захисну та упереджувальну дію, яка зменшить поширення коронавірусної хвороби, на яку через масове та довготривале порушення у ТОВ «Полтаваенергозбут» карантинних заходів можуть захворіти споживачі м.Кременчука та Кременчуцького району. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на порушення відповідачем підпункту 4 пункту 7.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 мотивуючи це тим, що при наявності між сторонами судового спору, відповідачем АТ «Полтаваенергозбут» всупереч зазначених вимог законодавства, на адресу позивача було направлено попередження про відключення електропостачання № 769202110 від 28.10.2021, що в подальшому привело до припинення подачи електроенергії до домоволодіння позивача за адресою: [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог також посилається на порушення відповідачем пункту 9.1.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії щодо надання недостовірної інформації щодо наявної, на їх думку, у позивача заборгованості і що є підставою для притягнення останніх до відповідальності згідно із законодавством та договором. Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області Даніліної Ж.О. від 28.03.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 13.05.2022 за розпорядженням голови Кременчуцького районного Полтавської області матеріали цивільної справи № 536/1992/21 було передано до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області. 13.07.2022 за розпорядженням виконуючого обов`язки голови Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області Гусача О. від 13.07.2022 матеріали цивільної справи № 536/1992/21 було передано до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області. 18.07.2022 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа надійшла в провадження судді Зоріної Д.О. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив про їх задоволення. Представник відповідача АТ «Полтаваенергозбут» Чудненко В.М. в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству, оскільки ТОВ «Полтаваенергозбут», здійснивши направлені на попередження [PERSON] про відключення від електроживлення помешкання останнього, діяв відповідно до вимог чинного законодавства у сфері електроенергетики та не порушував права позивача, як споживача електричної енергії. Представник відповідача вважає, що ТОВ «Полтаваенергозбут» діяло відповідно до вимог чинного законодавства, а припинення постачання електричної енергії сталося виключно через несвоєчасну оплату за спожиту електричну енергію. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , та за даною адресою відкрито особовий рахунок побутового споживача електроенергії № [NUMBER] . З 01.01.2019 року відповідно до ЗУ «Про ринок електричної енергії» енергопослуги побутовим споживачам в тому числі і Кременчуцького району надають Акціонерне Товариство «Полтаваобленерго» (оператор системи розподілу) та ТОВ «Енергозбут» (компанія-постачальник). Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відносини, пов`язані з постачанням електричної енергії регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» та Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом ст.627 ЦК України, з урахуванням положень ст.6 цього Кодексу сторони, є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Згідно ч.4 ст.63 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Також, відповідно до ч.4 ст.46 Закону України «Про ринок електричної енергії», оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором. Частинами 2, 3 ст.58 цього Закону передбачено, що побутові споживачі та малі непобутові споживачі мають право на отримання універсальних послуг відповідно до цього Закону. Споживач з-поміж іншого зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії. Відключення споживачів здійснюється виключно у порядку, визначеному цим Законом та правилами роздрібного ринку. Захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм захисту цих прав регулюються цим Законом, законами України «Про захист прав споживачів, «Про захист економічної конкуренції», іншими нормативно-правовими актами. Взаємовідносини між побутовим споживачем електричної енергії та енергопостачальною організацією також регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 та Кодексом системи розподілу затвердженого постановою регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 310. Згідно пп. 2 п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно п. 4.10, п. 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Згідно п.п.1,2,8 п. 5.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів; звертатися до оператора системи щодо відключення (обмеження) електроживлення споживача у випадках, визначених цими Правилами, крім випадків постачання вразливим споживачам, визначених Кабінетом Міністрів України; на стягнення пені та застосування інших санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії відповідно до вимог законодавства. Судом встановлено споживання електричної енергії та наявність відкритого на ім`я позивача [PERSON] особового рахунку, а також сплата за спожиту електричну енергію, що свідчить про його приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Даний факт також підтверджено сторонами під час судового розгляду. Відповідно до п. 7.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року, припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється: оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи. Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження. Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом). Попередження про припинення постачання електричної енергії може надаватись споживачу в інший спосіб, передбачений договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього. Якщо підставою для припинення постачання електричної енергії є заборгованість споживача перед відповідним учасником роздрібного ринку, у попередженні про припинення постачання електричної енергії додатково зазначається сума заборгованості за відповідним договором та період, за який ця заборгованість виникла. Відповідно до п.п. 11.5.12 Кодексу системи розподілу електропостачальник (КСР) має право звернутися до ОСР щодо припинення електроживлення Користувача (споживача електричної енергії), з яким електропостачальником укладено договір про постачання електричної енергії. У зверненні електропостачальник повинен, зокрема, зазначити дані, що ідентифікують відповідного споживача електричної енергії (EIC-код), та причину (підставу) припинення електроживлення такого споживача електричної енергії. Попередження про припинення електроживлення надсилається ОСР одночасно електропостачальнику та відповідному споживачу електричної енергії за 5 робочих днів до запланованої дати обмеження/припинення розподілу електричної енергії. Пунктом 11.5.13 КСР визначено що у разі несплати або неповної оплати за послуги з електроживлення у строки, визначені договором про надання послуг з розподілу електричної енергії, ОСР надає Користувачу письмовим повідомленням (з позначкою про вручення) попередження про припинення електроживлення. У разі несплати за послуги з розподілу електричної енергії протягом 5 робочих днів після отримання Користувачем попередження ОСР має право відключити об`єкт Користувача від електричної мережі. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Полтаваенергозбут» (компанією-постачальником) на адресу позивача було направлено попередження про припинення постачання електроенергії від 28.10.2021. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення споживача про намір уповноважених на це установ, про відключення належного позивачу домоволодіння від електропостачання 25.11.2021, а саме докази отримання [PERSON] попередження ТОВ «Енергозбут» про припинення постачання електроенергії від 28.10.2021. За викладених вище обставин, суд приходить до висновку про недотримання відповідачем п.7.5 ПРРЕЕ та п.п. 11.5.12 Кодексу системи розподілу в частині по-перше: неналежного повідомлення споживача про намір відключення останнього від електропостачання заплановане на 25.11.2021 і по-друге: направлення попередження про припинення постачання електроенергії від 28.10.2021 не уповноваженими на вчинення зазначених вище дій особами, а саме наведеними вище нормативними актами передбачено попередження споживача про відключення від електропостачання виключно оператором системи розподілу яким є відповідач АТ «Полтаваобленерго», тоді як зазначені вище дії було виконано ТОВ «Полтаваенергозбут» як постачальником енергії. Щодо посилань позивача на порушення відповідачем підпункту 4 пункту 7.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312, а саме здійснення відключення в період наявних судових спорів між позивачем та відповідачем, суд приходить до наступних висновків. Згідно з абзацом 4 п. 7.11. цих Правил, на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання. Пунктом 11.5.13 КСР визначено що спірні питання щодо заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії вирішуються шляхом переговорів між ОСР та Користувачем або в судовому порядку. У разі звернення Користувача до суду щодо вирішення спірних питань він повідомляє про це ОСР та надає копію зареєстрованої в канцелярії суду позовної заяви. До вирішення у суді спірного питання між сторонами відключення об`єкта Користувача не здійснюється. З огляду на наведене вище, суд вважає, що вказані твердження не дають підстав для висновку щодо порушення відповідачем наведених вище нормативних актів, оскільки позивачем не надано до позовної заяви ані вищевказаних позовів, ані ухвал про відкриття провадження. Крім того, вказаним пунктом визначено, що відключення не здійснюється на період розгляду судом спірних питань щодо порушення саме споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами. В той же час, з посилань позивача вбачається, що саме ним ініційовано судові спори з підстав порушень, на його думку, відповідачами його прав як споживача. Окрім того, відповідно до п.п. 11.5.13 Кодексу Систем Розподілу , наявна чітка вимога щодо того, яким чином має подаватись відповідна ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду або належним чином зареєстрована в канцелярії суду позовна заява, а саме те що споживач має до моменту відключення надати зазначені вище документи оператору системи розподілу. Тобто, єдина підстава, передбачена як ПРРЕЕ так і Кодексом системи розподілу для не здійснення припинення відключення від електропостачання є надання по конкретному випадку можливого або дійсного відключення від електропостачання, виключно особисто споживачем зазначених вище документів, а не наявність будь-якої справи в суді або тривалого судового спору між споживачем та відповідачем з інших підстав ніж відключення від електропостачання конкретної дати, в даному випадку це 25.11.2021. Разом з цим, суд вважає недоведеним факт порушення відповідачем пункту 9.1.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії щодо надання останнім недостовірної інформації, на яку позивач посилається як на підставу для задоволення свої вимог визначених у першому та другому пунктах позовної заяви, оскільки в порушення вимог ЦПК України що регламентує порядок надання доказів, [PERSON] не зазначено яку саме інформацію що надав відповідач він вважає недостовірною і якими належними та допустимими доказами цей факт може бути доведено в суді. Крім того, позивач також прохає суд визнати масове та довготривале порушення карантину в Кременчуцькому ЦОС ТОВ «Полтаваенегозбут» небезпечним для жителів м.Кременчука та Кременчуцького району Полтавської області; зобов`язати ТОВ «Полтаваенергозбут» припинити дії, які порушують права позивачав на безпечні умови життя шляхом заборони діяльності ТОВ «Полтаваенергозбут» на території Полтавської області як захисну та упереджувальну дію, яка зменшить поширення коронавірусної хвороби, на яку через масове та довготривале порушення у ТОВ «Полтаваенергозбут» карантинних заходів можуть захворіти споживачі м.Кременчука та Кременчуцького району. Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, наведені приписи чинного законодавства визначають об`єктом захисту, в тому числі судового, порушене, невизнане або оспорюване право. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Крім того, в цивільному суді підлягає захисту не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес. Як роз`яснив Конституційний Суд України у Рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст. У цьому Рішенні Конституційного Суду України надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України. При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Тобто вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Лише у разі встановлення наявності порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача та відповідності обраного останнім способу захисту такому порушенню або оспоренню суд може прийняти рішення про задоволення позову. Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, або компенсація витрати, що виникли у зв`язку з порушенням прав, чи в інший спосіб нівелює негативні наслідки такого порушення. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач лише констатує факт порушення відповідачем введених в країні карантинних заходів, що на його думку підтверджуються наданими до суду доказами, однак при цьому в порушення вимог чинного цивільного процесуального законодавства останній, на думку суду, не обґрунтував, у чому полягає порушення його прав і які саме його права порушено неправомірними, як на думку позивача, діями відповідача. Крім того, визначений позивачем спосіб захисту у вигляді заборони діяльності ТОВ «Полтаваенергозбут» на території Полтавської області суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки припинення діяльності підприємства регламентується виключно статутом останнього. Таким чином, проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині визнання незаконним попередження Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» № 769 від 28.10.2021 про припинення постачання електричної енергії домоволодіння позивача, в задоволенні інших позовних вимог слід відмовити з підстав недоведеності останніх.

Outcome: partial