Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. Представник позивача 07.10.2022 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики № 3784487 у розмірі 18980 грн, з яких: -6500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, -12480 грн - сума заборгованості за відсотками. Крім того, просить стягнути понесені судові витрати. В обґрунтуванні позову представник позивача зазначає, що 22.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики № 3784487. 14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем було укладено договір факторингу № 14/06/21, згідно з Реєстром боржників № 1 до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача у сумі 18980 грн. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Суддя в ухвалі від 01.02.2023 постановила позовну заяву прийняти до розгляду, відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 22.10.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 3784487 (далі - Договір), згідно з яким сума позики - 6500 грн, строк позики - 30 днів, процентна ставка базова/день (фіксована) - 1,60 %, дата надання позики - 22.10.2020, дата повернення позики (останній день) - 21.11.2020, знижена процентна ставка - 1,60 %, процентна ставка за понадстрокове користування - 2,70 %, орієнтовна річна процентна ставка - 584 %, орієнтовна загальна вартість позики - 9620 грн. Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим Договором. Згідно з п. 1.2 договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (далі - Договір факторингу), укладеного між позивачем (фактором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнтом), перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників, згідно з Додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників. Відповідно до п. 3.2 Договору факторингу фактор сплачує клієнту 100 % Ціни продажу протягом 7 робочих днів з моменту передачі по Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Клієнта, вказаний в розділі 10 цього договору. Пунктом 3.4 Договору факторингу визначено, що моментом виконанням фактором грошового зобов`язання сторони визначають момент надходження Ціни продажу за відповідним Реєстром боржників на рахунок клієнта. Згідно з пунктом 9.10 Договору факторингу до договору надаються наступні додатки, що складають його невід`ємну частину: Додаток № 1, Додаток № 2, Додаток № 3, Додаток № 4, Додаток № 5, Додаток № 6. Суду зазначені додатки до Договору факторингу не надані. Відповідно до акта прийому-передачі Реєстру Боржників № 1 за Договором факторингу від 14.06.2021 клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 6217. Абзац із загальною сумою заборгованості позивачем стерто. У витязі з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу від 14.06.2021 зазначено ПІБ боржника - [PERSON] , сума заборгованості за основною сумою боргу - 6500 грн, сума заборгованості за відсотками - 12480 грн, сума заборгованості разом - 18980 грн. Відповідно до Повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по Договору від 21.06.2021 станом на 14.06.2021 розмір заборгованості відповідача - 18980 грн, проте суду не надано докази відправлення зазначеного повідомлення відповідачу. Згідно з розрахунком заборгованості за Договором за період з 14.06.2021 по 31.08.2022 станом на 31.08.2022 сума заборгованості за основною сумою боргу - 6500 грн, сума заборгованості за відсотками - 12480 грн, сума заборгованості разом - 18980 грн. ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Звертаючись до суду із позовом, позивач надав копію Договору, копію Паспорта позики, копію Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», копію договору факторингу без додатків до нього, копію Додаткової угоди № 1 до Договору факторингу від 14.06.2021, копію акта прийому-передачі Реєстру боржників № 1 від 14.06.2021, витяг з Реєстру боржників № 1 від 14.06.2021, повідомлення про відступлення права вимоги від 21.06.2021, розрахунок заборгованості за Договором за період з 14.06.2021 по 31.08.2022. Позивачем надано суду копію Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», паспорта позики, проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила та Паспорт у відповідній редакції розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи 22.10.2020 Договір. Крім того, у п. 6 Договору зазначено, що Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим Договором, проте суду не надано докази, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало суму позики на рахунок відповідача. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується. Ціна позову - 18980 грн. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду). Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб (з розрахунку на одну особу) становить 2481 грн з 01.01.2022. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сторони не звільнені від сплати судового збору, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2481 грн. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed