Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Представник позивача адвокат Богач А.О., яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що з 14.06.2019 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. З моменту укладання шлюбу сімейне життя складалось добре, проте протягом останнього часу, а саме з травня 2020 року почали виникати непорозуміння. В родині втрачено почуття любові та поваги один до одного. Від шлюбі сторони дітей не мають. На теперішній час шлюб носить формальний характер, його збереження суперечить їх спільним інтересам. Спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу неможливе, заходи щодо примирення не виправлять стан шлюбних відносин подружжя. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились. Представником позивача [PERSON] надано заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, 14.06.2019 року [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №1192. Прізвище після укладання шлюбу « [PERSON] та [PERSON] ». Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом також встановлено те, що, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~Статтею 21 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4\~ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1\~статті 110 Сімейного кодексу України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі\~ст.111 Сімейного кодексу України\~суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved