Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 листопада 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коропського районного управління юстиції у Чернігівської області за актовим записом № 47. Позов мотивовано тим, що 10.11.2007 року вона уклала шлюб із відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коропського районного управління юстиції у Чернігівської області, актовий запис № 47, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 08.11.2022 року Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Від даного шлюбу мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Протягом тривалого часу сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивачка та відповідач мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, протягом тривалого часу проживають окремо. З червня 2022 року вони не ведуть спільного господарства, а відносини подружжя між ними фактично припинені, кожен із подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Подальшого сенсу продовжувати сімейні відносини немає, оскільки як у позивача, так і у відповідача на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, різних цінностей та життєвих орієнтирів, втрачено почуття любові один до одного. Примирення між ними не вбачається можливим. Подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження між ними шлюбу суперечить інтересам як самої позивачки, так і відповідача. 06.12.2022 року суддею Вінницького районного суду Вінницької області постановлено цивільну справу за позовною заявою [PERSON] , підписаною представником згідно з ордером адвокатом Даниленком Платоном Олександровичем, до [PERSON] про розірвання шлюбу - передати за підсудністю на розгляд до Погребищенського районного суду Вінницької області (а.с. 21, 22). 22.12.2022 року суддею Погребищенсього районного суду Вінницької області ухвалено відкрити провадження у даній цивільній справі та розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. 20.12.2022 року до канцелярії суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розірвати шлюб між ним та позивачкою, не надавати строк на примирення, розгляд справи проводити без його участі (а.с. 32-34). 08.02.2023 року та 14.03.2023 року від представника позивачки [PERSON] - адвоката Даниленка П.О. каналами електронної пошти до суду надійшли заяви, в яких просить позов розглянути у відсутність позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с. 47, 53). Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. Так, за змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони 10 листопада 2007 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коропського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 47, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 08 листопада 2022 року Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 5). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, встановивши, що сторони припинили подружні стосунки, шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то із нього на користь позивачки необхідно стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. Крім того, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved