Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в якому зазначила, що вона перебуває у шлюбі із відповідачем з 31 жовтня 2015 року, але фактично вони стали проживати разом з осені 2009 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який мешкає з нею та перебуває на її повному утриманні. Також, у неї є донька - [PERSON] [INFO] , яка також мешкає із нею та перебуває на її утриманні. З появою онуки її батьки забезпечують її матеріально, батько [PERSON] працював комбайнером на видобувній ділянці, мав добрий заробіток та отримує максимальну шахтарську пенсію, грошей для онуків не шкодував. Їх с відповідачем перший автомобіль «ИЖ 21251 ЗНГ», 1989 року випуску, державний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (YIN) [NUMBER] , вони придбали 30.12.2009 року за «дитячі виплати» за її доньку [PERSON] . У травні 2015 року вони придбали будинок по [ADDRESS] , який постійно облагороджували. Далі, 02.09.2021 року вони придбали другий автомобіль «ВАЗ-21150», 2005 року випуску, державний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (YIN) [NUMBER] . Це був подарунок її батька, щоб вона не ходила пішки, оскільки вона була на пізньому терміну вагітності. Також, відповідач по справі має 1/3 частки двокімнатної квартири, загальною площею 47,7 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , в якій вони проживали разом з відповідачем, та де мешкає вона з дітьми. У вказаній квартирі, вона, за рахунок її батьків, зробила повністю капітальний ремонт із заміною усіх віконних рам, дверних отворів, лоджії та ванної кімнати. Крім того, вона працювала на хороших посадах і мала високу заробітну плату. Однак спільне життя між ними не склалося, шлюбні відносини припинені і спільне господарство не ведеться. В них різні погляди на життя, вони не находять спільної мови по життєво важливим питанням. Вона громадянка України. Відповідача заарештовано, він знаходиться під вартою в Дніпропетровській установі виконання покарань № 4 за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України. 30.12.2022 року вона подала позовну заяву до Димитрівського міського суду про розірвання шлюбу з відповідачем. На теперішній час вони домовились з відповідачем, що автомобіль «ИЖ 21251 ЗНГ», 1989 року випуску, державний номер [NUMBER] , автомобіль «ВАЗ - 21150», 2005 року випуску, державний номер [NUMBER] , а також 1/3 частина двокімнатної квартири [ADDRESS] , залишаться їй з дітьми, а відповідачу - будинок у смт. Дробишево Лиманського району Донецької області. Просить визнати за нею право власності на транспортний засіб «ИЖ 21251 ЗНГ», «ВАЗ - 21150», на 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позовній заяві. Також повідомила, що із відповідачем по справі вони проживали разом десь із осені 2009 року. Наразі шлюб із відповідачем розірваний 21 лютого 2021 року. Автомобіль ІЖ вона та її чоловік [PERSON] придбали у грудні 2009 року. Автомобіль оформили на [PERSON] оскільки у неї на той час не було водійського посвідчення. Купили за договором купівлі-продажу, переоформили автомобіль у МРЕО. Автомобіль придбали за дитячі кошти, які їй нараховувалися як виплати на старшу дочку [PERSON] , [INFO] . Ці кошти перебували на депозитному рахунку із 2008 році у Промінвестбанку. Ці кошти у розмірі приблизно 9500 гривень вона зняла у середині грудня 2009 року. Вони декілька разів їздили на авторинок у місті Горлівці і на авторинку придбали автомобіль ІЖ. Продавцю кошти передавали безпосередньо готівкою. Вартість автомобіля склала 9000 гривень. Договір оформляли на Єрошенка, оскільки вона не мала на той час права керування та хотіла показати йому, що вона його кохає, тому зробила йому такий подарунок, зареєструвала автомобіль на нього. Другий автомобіль ВАЗ 21150 придбали у вересні 2021 року за кошти, які подарував їй батько у сумі 100000 гривень. Подарував готівкою. Батько отримує велику пенсію десь у розмірі 20000 гривень щомісячно. У батьків завжди були великі накопичення. Вона на той час працювала у БОКГ у якості економіста по тендерам і мала заробітну плату десь біля 12000 гривень. Відповідач працював у ВГСЧ у якості респіраторника і мав заробітну плату десь біля 10000 гривень. Зі своїх коштів вони не мали можливості придбати автомобіль, оскільки мали багато витрат на лікування. Яким правочином було оформлене придбання автомобіля їй не відомо, оскільки вона лежала в лікарні, а купівлею автомобіля займався її чоловік. Автомобіль був оформлений на чоловіка. Батько подарував їй кошти конкретно на придбання автомобіля. Оформлений автомобіль був на чоловіка, тому що була одна родина, вона довіряла чоловікові. Автомобіль придбали за 3000 доларів США, на той час у гривнях ця сума складала приблизно 92000 гривень. Квартира [ADDRESS] була придбана батьками відповідача. Придбана квартира 15 вересня 2005 року. Вона ставить питання про визнання права власності за нею, оскільки її власних коштів було дуже багато вкладено у ремонт цієї квартири. Тільки на індивідуальне опалення пішло десь 50000 гривень. Представник відповідача суду пояснив, що відповідач [PERSON] знає про цей позов, він його читав, ознайомлювався із матеріалами. Начальник установи, у якій утримується відповідач, не бажає вирішувати питання, пов`язані із поділом майна між сторонами. Щодо суті справи пояснив, що спільно сторони проживали із 2009 року. На той час і позивач і відповідач перебували у інших юридичних шлюбах. Але на той час були знайомі вже декілька місяців, потім зійшлись і почали проживати разом у квартирі відповідача. Відповідач приймав участь у приватизації квартири, але казав, що квартира його. Насправді квартира була приватизована між трьома членами його сім`ї по 1/3 частині кожним. Батьки у квартирі не проживали, у ній проживав один відповідач, а потім із позивачем та дітьми. Жили разом, вели спільне господарство. Відповідач визнає вимоги позивача, оскільки він не може претендувати на те, що належить позивачці. Перший автомобіль був придбаний за дитячі гроші, другий автомобіль придбаний за гроші батька позивачки. Стверджував, що батьки позивача допомагали грошима як у кожній родині. Був час, коли він заробляв небагато. Він не заперечував, щоб позов судом був вирішений способом, запропонованим позивачем. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав суду заяву, у якій клопотав про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами позивача повністю погодився, заперечень не має. Судом установлено, що 31 жовтня 2015 року між сторонами Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстрований шлюб, актовий запис № 353. Після реєстрації цього шлюбу позивач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с. 6). До того, за інформацією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.03.2023 № 10235/11191-10-23/15.3, [PERSON] , [INFO] , перебувала у шлюбі із [PERSON] , [INFO] , у період із 26.05.2007 до 02.02.2012 (шлюб розірваний на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 22.12.2011). Відповідач [PERSON] , [INFO] , перебував в юридичному шлюбі із [PERSON] , [INFO] , у період із 11.10.2008 до 14.07.2015. У сторін є син - [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на її утриманні (а.с. 15,16). У [PERSON] є дочка - [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на її утриманні (а.с. 17). Батько [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , з 06.03.2006 року по 29.07.2012 року працював у ТОВ «Краснолиманське» (а.с. 9, 19-20). Згідно довідки Комунального підприємства Багатогалузеве об`єднання комунального господарства Мирноградської міської ради, [PERSON] за період із травня 2021 року по листопад 2021 року отримала заробітну плату у розмірі 100870,10 грн. (а.с. 21). [PERSON] має статус підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, перебуває під вартою у Дніпропетровській установі виконання покарань № 4 (а.с. 13, 14). Позивачем [PERSON] 30.12.2022 року подано позов до Димитровського міського суду Донецької області до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 43). Зі слів позивачки у судовому засіданні, шлюб між нею та [PERSON] розірваний 21 лютого 2021 року. Відомості на підтвердження цього юридичного факту суду не подавалися. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] придбав 30.12.2009 року транспортний засіб «ИЖ 21251 ЗНГ», 1989 року випуску, державний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (YIN) [NUMBER] (а.с. 22). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] придбав 02.09.2021 року транспортний засіб «ВАЗ-21150», 2005 року випуску, державний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (YIN) [NUMBER] (а.с. 27). Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 01.09.2005 року, [PERSON] є власником 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32-33). Свідок [PERSON] суду показав, що квартира належить відповідачеві, але ця квартира була «убита». У цій квартирі багато зроблено ремонту. Автомобіль ВАЗ 2115 придбаний за його гроші. Дочка була вагітна і він подарував їй 100000 гривень, щоб вона із чоловіком вибрали і придбали автомобіль. Перший автомобіль постійно потребував ремонту і він «замучався» постійно давати гроші на його ремонт. Машина була стара і постійно ламалась. Новий автомобіль придбали у 2021 році. Автомобіль оформили на відповідача. Чому так, він не знає. Перший автомобіль [PERSON] був придбаний за компенсаційні кошти за першу дитину, які отримала дочка. Не пам`ятає коли він був придбаний. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що є матір`ю позивачки. Її дочці треба поділити майно із чоловіком, щоб дочка не залишилась без майна. Її дочка із чоловіком купували [PERSON] жовтого кольору у 2009 році. Про купівлю [PERSON] вони нічого не знали. Дочка отримала гроші за дитину і за ці гроші купили машину. Їх поставили про це перед фактом. Автомобіль оформили на відповідача. Чому так, їй невідомо. Квартира, у якій наразі на 40 кварталі проживає дочка, належить відповідачеві. Але ремонт у цій квартирі робили вже дочка і зять, а вони їм допомагали грошима на ремонт. Її чоловік весь час працював на шахті: бригадиром, комбайнером. Чоловік має велику пенсію у розмірі 21000 гривень. Також вона отримує пенсію та ще продовжує працювати. Ще у сторін є другий автомобіль. Дочка була вагітна і вони допомогли їй грошима для придбання автомобіля. Її чоловік дав гроші дочці та її чоловікові у сумі 100000 гривень для придбання автомобіля. Автомобіль придбали у 2021 році, марку не знає, бо не розбирається у моделях автомобіля. На кого був оформлений автомобіль не знає. Цей шлюб у дочки другий. Перший шлюб виявився невдалим. Із відповідачем у справі дочка почала жити ще десь влітку 2009 року. На цей час і дочка, і відповідач ще перебували у інших юридичних шлюбах. Свідок [PERSON] суду показала, що із позивачем та відповідачем вона знайома із лютого 2009 року. Спільно проживати сторони почали десь із літа 2009 року. Вони товаришують сім`ями, інколи ходять один до одного у гості. Їй відомо, що сторони спільно проживали у квартирі, про яку зараз йде мова. Знає, що сторони разом користувались автомобілями. Один із автомобілів, той, що раніше придбаний, коли сторони вже вели спільне господарство [PERSON] . Він був придбаний на дитячі кошти позивачки, вона це знає зі слів позивача. Другий автомобіль придбаний у шлюбі. Ким придбаний і за який кошт, їй невідомо. Кому належить квартира їй не відомо, ремонт у квартирі робили разом. На ремонт квартири батьки позивача давали кошти. Про інше майно, крім меблів і техніки у квартирі, їй невідомо. Свідок [PERSON] у суді показав, що із відповідачем [PERSON] знайомий десь із 2009 року, із серпня або вересня, було ще тепло. Товаришували. У нього був автомобіль Москвич 412. Він якось заїхав до магазину, став, а автомобіль не завівся. До нього підійшов [PERSON] і запропонував допомогу. Він не відмовився і з того часу вони підтримували знайомство. Знає, що у сторін у власності був автомобіль і квартира. Деталі придбання йому невідомі. На момент його знайомства із [PERSON] у того вже був автомобіль ЇЖ комбі жовтого кольору. Другий автомобіль придбаний [PERSON] спільно із позивачем десь півтора-два роки тому. Згідно положень частини першої статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом частини першої статті 70 СК України, частини другої статті 372 ЦК у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (частина перша статті 62 СК України). Особистою приватною власністю дружини, чоловіка, відповідно до вимог статті 57 СК України, є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Врахувавши ці вимоги закону, за відсутності доказів, які свідчили б про істотне збільшення вартості майна відповідача [PERSON] у вигляді 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , яке придбане ним до шлюбу із позивачем і належить йому на праві приватної власності, і що це істотне збільшення вартості майна виникло внаслідок спільних трудових чи грошових затрат саме із боку позивача [PERSON] , суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині визнання за нею права власності на 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . При цьому, врахувавши позицію відповідача [PERSON] , який не заперечував щодо запропонованого позивачем [PERSON] способу поділу спільно придбаного автомобіля «ВАЗ-21150», 2005 року випуску, державний номер [NUMBER] , суд вважає можливим визнати за нею право власності на вказаний автомобіль. Щодо транспортного засобу «ИЖ 21251 ЗНГ», 1989 року випуску, державний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (YIN) [NUMBER] , суд враховує вимоги частини першої статті 74 СК України, за змістом якої майно, набуте жінкою та чоловіком, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. При цьому ці чоловік та жінка не повинні перебувати у будь-якому іншому шлюбі. За інформацією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.03.2023 № 10235/11191-10-23/15.3, [PERSON] , [INFO] , перебувала у шлюбі із [PERSON] , [INFO] , у період із 26.05.2007 до 02.02.2012 (шлюб розірваний на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 22.12.2011). Відповідач [PERSON] , [INFO] , перебував в юридичному шлюбі із [PERSON] , [INFO] , у період із 11.10.2008 до 14.07.2015. Тобто за умови перебування і позивача, і відповідача в інших юридичних шлюбах, будь-яке придбане за цей час майно не може бути визнане їх спільною сумісною власністю, тому і правові норми, покликані вирішувати питання про поділ спільного сумісного майна подружжя, застосуванню не підлягають. У цій частині позову суд вважає необхідним позивачу [PERSON] відмовити. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягає присудженню з відповідача на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеної частини позовних вимог в сумі 653,60 грн. На підставі, ст.ст. 60-63, 69-71 СК України,

Outcome: partial