Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

30.11.2020 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у період з 01.08.2015 р. по 01.11.2020 р. та зазначив, що надав відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , де мешкають відповідачі. В зв`язку з тим, що відповідачі сплачують за надані послуги не в повному обсязі, за вказаний період виникла заборгованість в розмірі 78323,94 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. судового збору(а.с. 2-5). Ухвалою судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 28.12.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи(а.с.17) . 18.01.2021 року Заводським районним судом м.Запоріжжя по даній справі ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог(а.с. 29-31). 29.01.2021 року представником відповідача [PERSON] -адвокатом Будовською Н.В. подано заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 09.02.2022 року заочне рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 18.01.2021 року по цивільній справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості - скасовано, справу призначено до слухання(а.с. 64). 03.06.2022 представником позивача надано письмові пояснення щодо не проживання відповідача [PERSON] за адресою реєстрації , в яких зазначила , що згідно довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води , наданої суду як додаток до позовної заяви вказано , що споживачами за адресою [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - по момент виписки до 11.03.2020 року. Відповідно до ст. 9 Закону України „Про житлово- комунальні послуги" дієздатні особи, які проживають та /або зареєстровані у житлі споживача користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, тому просила позов задовольнити. 07.07.2022 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Прядко Д.В. подано відзив на позов , в якому зазначив , що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за період з 01.08.2015 по 01.11.2017 року виходять за межі трирічного строку позовної давності , у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних в повному обсязі за неправомірністю . 26.09.2022 року представником Концерну «Міські теплові мережі» надано клопотання щодо приєднання письмових пояснень та додаткових розрахунків до матеріалів справи від 23.09.2022 року , згідно яких нарахування за послугу з централізованого опалення здійснюється по опалювальній площі квартири, нарахування з централізованого постачання гарячої води здійснюються згідно показника квартирного лічильника або за встановленими нормами споживання (в разі відсутності лічильника) , всі нарахування за вказаними послугами , надані позивачем є неподільними , всі зареєстровані споживачі наданих послуг несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Заборгованість, станом на 01.11.2020 року складає 67370,67 грн. : з 01.03.2017 по 10.03.2020 року складає 56508,16 грн. ; з 11.03.2020 року по 01.11.2020 року складає 10862,51 грн. (а.с. 145-148). В подальшому, 02.11.2022 року позивачем подано уточнену позовну заяву від 31.10.2022 , згідно якої Концерн «Міські теплові мережі» просить стягнути з солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.03.2017 р. по 10.03.2020 р. в розмірі 56508,16 грн. та стягнути з солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 11.03.2020 р. по 01.11.2020 р. в розмірі 10862,51 грн. також просять стягнути з відповідачів судові витрати в розмірі 2102,00 грн. судового збору(а.с. 156-158). Представник позивача в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги від 31.10.2022 , надала пояснення аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві та додаткових письмових поясненнях, просила позов задовольнити . Представник відповідача [PERSON] адвокат Будовська Н.В. та представник відповідача [PERSON] - адвокат Прядко Д.В в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов та з врахуванням не проживання гр.. [PERSON] за адресою надання послуг з 2011 року по теперішній час, просили суд відмовити в задоволені позовних вимог . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився , про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою його зареєстрованого місця проживання. Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла , а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій , її збут та інше. Таким чином, Концерн «Міські теплові мережі у період з 01.03.2017 р. по 01.11.2020 р. надавав відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , де мешкають відповідачі. В зв`язку з тим, що відповідачі сплачують за надані послуги не в повному обсязі, за вказаний період виникла заборгованість в розмірі 67370,67 грн.(заборгованість за період з 01.03.2017 по 10.03.2020 року , яка становить 56508,16 грн. + заборгованість за період з 11.03.2020 по 01.11.2020 року , яка становить 10862,51 грн. ), що підтверджено довідкою від 03.06.2022 року(а.с. 146). Факт реєстрації проживання відповідачів за вказаною адресою у зазначені періоди підтверджено документально (а.с.14-16) та не оспорюється сторонами. Обов`язок споживача сплачувати за житлово-комунальні послуги закріплений у Житловому Кодексі України ( ст. ст. 64, 67, 68). Відсутність між сторонами договору на надання послуг з централізованого опалення не є підставою для звільнення від сплати за надані послуги . Концерн «Міські теплові мережі» по відношенню до відповідача, як споживача послуг, являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. В п. 18 „ Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем. Правилами та Законом України „Про житлово-комунальні послуги" (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідного договору. Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово- комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-кому нальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Обов`язок споживача сплачувати за житлово-комунальні послуги закріплений у Житловому кодексі України (ст.ст. 67, 68). За вказаний період заперечень з боку споживачів на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на адресу Концерну „Міські теплові мережі» не надходило. Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання (пункт 2 Правил). Система опалення помешкання відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Відключення опалення в окремій квартирі значною мірою порушить вимоги ДБН України (Державні будівельні норми України), а саме вплине на якість наданих послуг до інших житлових приміщень. Тож, послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної води) - постійно. Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води тривають. Згідно норм діючого законодавства на відповідачів покладається обов`язок по оплаті наданих їм послуг. Що стосується не проживання відповідача [PERSON] за адресою : [ADDRESS] суд зазначає наступне. Згідно копії довідки голови правління СП «Мікрон» Лютої Л.М. від 12.07.2022 року, доданої до матеріалів справи [PERSON] в період з 20.03.2012 року по теперішній час проживає за адресою : [ADDRESS] . Тобто відповідач [PERSON] за зазначеною адресою проживав без реєстрації. [PERSON] , згідно копії заочного рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 21.09.2021 року у справі № 332/1026/21, яке набрало законної сили 01.02.2022 року визнано таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Заборгованість , згідно уточненої позовної заяви стягується за період з 01.03.2017 року по 01.11.2020 року. Згідно Закону України „Про житлово-комунальні послуги", зобов`язання з оплати наданих житлово- комунальних послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства покладено на всіх дієздатних осіб, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Лічильник ГВП (гарячого водопостачання ) в квартирі не встановлений , тому нарахування за вказану послугу здійснювались згідно з установленими нормативами(нормами) споживання гарячої води на кожну зареєстровану особу. Оскільки за спірний період виникла заборгованість в тому числі і за послугу з централізованого опалення, враховуючи принцип неподільності та загальності споживання, нормами чинного законодавства не передбачено звільнення від оплати саме за послуги з опалення, через відсутність за адресою реєстрації споживачів (Споживач житлово-комунальних послуг має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг (крім теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Однак, суду не було надано доказів того, що споживач [PERSON] звертався до Концерну «МТМ» із заявою та підтверджуючими документами (завіреними належним чином) про його відсутність за місцем реєстрації. Посилання адвоката Будовської Н.В. на рішення рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 21.09.2021 року у справі № 332/1026/21 суд вважає необґрунтованим, оскільки Концерн «МТМ» у розгляді тієї справи участі не брав, а тому в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України не позбавило сторону від обов`язку доказування своїх заперечень. Щодо позовної давності суд зазначає наступне. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Прядко Д.В. було заявлено клопотання про застосування позовної давності. Згідно з положеннями статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Письмового договору про збільшення строку позовної давності між сторонами не укладалось, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати загальний трирічний строк позовної давності. Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, згідно з ч. 5 цієї норми за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У зобов`язаннях між сторонами у справі передбачено, що позивач надає послуги, а відповідач має оплачувати їх щомісячними платежами, причому здійснювати оплату за попередній місяць у наступному. З позовом до суду позивач звернувся 30.11.2020 року. При подачі позову сплинув строк позовної давності відносно порушень прав позивача у періоді по листопад 2017 року, але згідно п.5 Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» - Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) доповнено пунктами 12-14 такого змісту:"12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728,786,1293 цього Кодексу , продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно наданої позивачем довідки розмір заборгованості відповідачів за період з 01.03.2017 по 01.11.2020 року складає 67370,67 грн. : 56508,16 грн за період 01.03.2017 по 10.03.2020 року та 10862,51 грн. за період 11.03.2020 року по 01.11.2020 року Тому до стягнення з відповідачів слід визначити суму, що вкладається в межі позовної давності, а саме : стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за період з 01.03.2017р. по 10.03.2020р. у сумі 56508 грн. 16 коп. та стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за період з 11.03.2020р. по 01.11.2020р. у сумі 10862 грн. 51 коп., оскільки 11.03.2020 року відповідач [PERSON] знявся з реєстрації за адресою [ADDRESS] (а.с.98). Приймаючи судове рішення, суд згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України вирішує питання щодо розподілу судових витрат, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved