Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що 10.01.2009 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу та спільного проживання з відповідачкою у них є двоє неповнолітніх дітей, які проживають з відповідачкою, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом їхнього сімейного життя, зокрема останні три роки, між ними поступово погіршувалися відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення спільного проживання та шлюбних відносин. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між ними втрачено почуття любові одне до одного, відсутні взаєморозуміння та повага, що спричинило між ними постійні сварки. Сім`я розпалася та існує формально. З серпня 2021 року вони з відповідачкою живуть окремо. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву, у якій просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, подала заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без її участі. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 23.02.2022 року повторно, сторони зареєстрували шлюб 10.01.2009 року, місце державної реєстрації відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що зроблено відповідний актовий запис за № 11 (а.с. 5). Позивач зазначає, що від шлюбу та спільного проживання з відповідачкою у них є двоє спільних неповнолітніх дітей, які проживають з відповідачкою, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved