Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач АТ Криворізька теплоцентраль звернулось до суду з позовом до відповідачів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Акціонерне товариство Криворізька теплоцентраль за специфікою своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, яке відповідно до положень Житлового кодексу УРСР, Закону України Про житлово-комунальні послуги, Про теплопостачання, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року зобов`язане здійснювати оплату за отриману послугу з централізованого опалення, відповідно до встановлених тарифів. Позивач є постачальником теплової енергії за адресою проживання відповідачів: [ADDRESS] . Позивачем належним чином виконано свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення за вищевказаною адресою, відповідачі внаслідок неналежного виконання зобов`язання щодо здійснення оплати за спожиту послугу мають заборгованість за період з 01 жовтня 2013 року по 01 жовтня 2019 року у розмірі 31876,74 грн., яку просить стягнути солідарно з відповідачів, а також зв`язку із невиконанням відповідачами обов`язку щодо сплати заборгованості, просить стягнути з останніх суму інфляційних витрат у розмірі 7486,38 грн., 3% річних у розмірі 2271,90 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 грн. Ухвалою суду від 02 грудня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року позовні вимоги АТ Криворізька теплоцентраль задоволені. Ухвалою суду від 21 лютого 2023 року за заявою відповідача [PERSON] заочне рішення від 10 листопада 2020 року скасовано та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у межах строку позовної давності за період з листопада 2016 року по листопад 2019 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не скористався правом надання відзиву на позовну заяву, у заяві про перегляд заочного рішення вказав, що він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де обліковується заборгованість, з листопада 2014 року по травень 2019 року, він не є власником вказаної квартири та фактично не проживав там, не отримував послуги з централізованого опалення, які надавались позивачем. У періоди з червня 2015 року по жовтень 2018 року він перебував за кордоном в іншій країні. Крім того, позивачем долучені до позову розрахунки заборгованості в яких вказано, що він зареєстрований у квартирі з листопада 2014 року, проте заборгованість нараховується з жовтня 2013 року, і в той час він знятий з реєстрації за вказаною адресою з травня 2019 року, а заборгованість нарахована по жовтень 2019 року, що є безпідставним. Також, позивач звернувся до суду із позовом у листопаді 2019 року, а позовні вимоги охоплюють період з жовтня 2013 року по жовтень 2019 року, тобто поза межами строку позовної давності, позивачем безпідставно нараховані інфляційні втрати та 3 % річних, які підлягають скасуванню. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно\~статті 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень\~статті 68 ЖК України\~наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Акціонерне товариство Криворізька теплоцентраль по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.67,\~68,\~162 Житлового Кодексу України\~зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Відповідно до приписів норм\~Закону України Про житлово-комунальні послуги,\~Закону України Про теплопостачання, Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року, - між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню. Відповідно до ст.1 Закону України Про житлово-комунальні послуги, індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України Про житлово-комунальні послуги, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 1 частини першої\~статті 20 Закону України\~Про житлово-комунальні послуги\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України Про теплопостачання, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що квартира адресою: [ADDRESS] перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства Криворізька теплоцентраль, на який відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на послуги централізованого опалення. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 21 листопада 2014 року, згідно відомостей Відділу реєстрації та проживання Виконкому покровської районної у місті ради, а отже є споживачем послуг з централізованого опалення та суб`єктом, який має здійснювати оплату за надані послуги у період з листопада 2014 року по жовтень 2019 року. Крім того, відповідач [PERSON] у заявлений спірний період також був зареєстрований у вищевказаній квартирі, а отже також був споживачем послуг з опалення та несе солідарний обов`язок по сплаті послуг з централізованого опалення. Відповідачі мають виконувати свої зобов`язання з оплати наданих послуг з централізованого опалення у термін, який передбачений пунктом 18 Правил. Проте відповідачі, як споживачі послуг теплопостачання не здійснювали своєчасно та в повному обсязі оплату за надані позивачем послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з жовтня 2013 року по жовтень 2019 року, який перевірений судом, по особовому рахунку за адресою: [ADDRESS] , розмір заборгованості за послуги централізованого опалення складає 31876,74 (а.с.5-6). Вирішуючи заяву відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Нормами\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Частиною четвертою\~статті 267 ЦК України\~передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п`ятою\~статті 261 ЦК України\~встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність, відповідно до частини першої\~статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255 цього кодексу. Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Перевіривши наведені позивачем розрахунки, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши солідарно з відповідачів суму заборгованості в межах трирічного строку позовної давності до моменту звернення позивача до суду із даним позовом, тобто за період з листопада 2016 року по жовтень 2019 року, яка складає 22966,86 грн., згідно перевіреного судом розрахунку. Крім того, згідно з частиною 2\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи\~статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. За змістом частини 1 статті\~901, частини 1 статті\~903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2\~статті 625 ЦК\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Таким чином суд вважає за необхідно також стягнути солідарно з відповідачів в межах строку позовної давності нараховану суму індексу інфляції у розмірі 2681,74 грн. та 3 % річних у розмірі 1208,24 грн. Частина 1 статті 133 ЦПК України\~передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачів користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 1239,15 грн. (26856,84 грн.*1921 грн./41635,02 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial