Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

У жовтні 2021 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 76 533,56 доларів США, що за курсом 26,92, відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.09.2021 року, складає 2 060 283,44 грн. за кредитним договором №DNU0GK00000624 від 13.09.2005 року, яка складається з наступного: 23 408,01 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 20 707,78 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2 361,95 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 30 055,82 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 13.09.2005 року уклали кредитний договір №DNU0GK00000624. Згідно вказаного договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 27 140,00 доларів США на термін до 13.09.2025 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку із чим, у останнього утворилась заборгованість, яка станом на 06.09.2021 року складає 76 533,56 доларів США. Ухвалою суду від 01.11.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 01.11.2021 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. 07 березня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач [PERSON] зазначає, що 13.09.2005 року між ним та АТ КБ «Приватбанк» дійсно було укладено кредитний договір №DNU0GK00000624. В забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, того ж дня між сторонами укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Руденко В.А., згідно якого відповідачем передано в іпотеку позивачу об`єкт житлової нерухомості та земельну ділянку, а саме: житловий будинок загальною площею 54,30 кв.м., житловою площею 39,00 кв.м., які належать відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №3297 від 13.09.2005 року. 13 лютого 2018 року відповідач дізнався, що 10 січня 2018 року постановою старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби м.Дніпро Головного управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження [NUMBER], щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. №9606 від 04.10.2017 року про стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми в розмірі 986 691 грн. 11 коп. Відповідач звернувся до суду з позовною заявою про визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Так, рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року по справі №204/1368/18 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №9606 від 04.10.2017 року. Відповідач зазначає суду, що у кредитному договорі №DNU0GK00000624 сторони погодили остаточну дату повернення кредиту - 13.09.2025 року. Проте, 04.10.2017 року банк скористався своїм правом на дострокове погашення кредитної заборгованості та змінив строк виконання основного зобов`язання внаслідок вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису. З позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором АТ КБ «Приватбанк» звернувся лише у жовтні 2021 року. За таких обставин, оскільки банк змінив строк виконання основного зобов`язання на 04.10.2017 року, строк звернення АТ КБ «Приватбанк» до суду з цим позовом сплив 03.10.2020 року. Тож відповідач вважає, що з урахуванням того, що банк звернувся до суду з пропуском трирічної позовної давності, в задоволенні позову слід відмовити. У відповіді на відзив, поданої до суду 24.03.2023 року, представник позивача зазначає, що станом на сьогоднішній день за договором рахується заборгованість, відповідачем не надані докази належного виконання кредитного договору. Відповідно до п.5.1 кредитного договору №DNU0GK00000624 строк дії договору діє до повного виконання зобов`язань. Оскільки позичальник свої зобов`язання за договором не виконав, будь-яких доказів виконання не надав, такий договір не може вважатись виконаним. У зв`язку із цим, оскільки кредитний договір чинний та продовжує свою дію, обставини на які посилається відповідач не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду, у зв`язку із чим, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Встановлено, що 13 вересня 2005 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №DNU0GK00000624 відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредитні кошти на строк до 13.09.2025 року включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 27 140,00 доларів США на наступні цілі: купівля квартири у сумі 23 000,00 доларів США та на сплату страхових платежів у сумі 4 140,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,33% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,16% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11 даного договору. Періодом сплати вважається період з «13» по «20» число кожного місяця. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 359,93 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.10-11). 15 січня 2014 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №DNU0GK00000624 від 13.09.2005 року у якій сторони погодили, що у разі порушення позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в Графіку погашення кредиту (а.с.13-14) понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 8 060,98 доларів США. Крім того, додатковою угодою суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї угоди зменшено на 8 060,98 доларів США, а саме: відсотки у розмірі 3 274,35 доларів США, комісія у розмірі 0,00 доларів США, пеня у розмірі 4 786,63 доларів США. Одночасно з цим, додатковою угодою сторони узгодили викласти пункт 1.1., 3.2. Договору в наступній редакції:банк зобов`язується надати позичальникові грошові кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк по 13.09.2025 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 33 159,00 доларів США на наступні цілі: купівлю житлового будинку у розмірі 23 000,00 доларів США, а також у розмірі 10 159,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків з 26.03.2007 року по 20.11.2008 року у розмірі12,36% на рік, з 20.11.2008 року у розмірі 14,04% на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту з 15.01.2014 року у розмірі 0,16% від суми виданого кредиту щомісяця від суми розрахованої з п.3.11 даного договору (а.с.12). Відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконував у зв`язку з чим, за наданим позивачем розрахунком, станом на 06.09.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 76 533,56 доларів США, що за курсом 26,92, відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.09.2021 року, складає 2 060 283,44 грн. за кредитним договором №DNU0GK00000624 від 13.09.2005 року, яка складається з наступного: 23 408,01 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 20 707,78 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2 361,95 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 30 055,82 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с.4-8). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як вже було зазначено, пунктом 1.1 кредитного договору передбачено, що банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти на строк до 13.09.2025 року включно. Проте із рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року вбачається, що 04 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем був вчинений виконавчий надпис № 9606, щодо стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованості за Кредитним договором № DNUOGK00000624 від 13.09.2005 року у розмірі 986691 грн. 11 коп., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту в розмірі - 23371,37 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі - 3795,73 доларів США; заборгованості з комісій у розмірі - 448,35 доларів США; заборгованості з пені у розмірі - 9368,82 доларів США. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (частина 1 ст. 254 ЦК України). Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно чч. 1-2 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. В силу вимог ч.1 ст.261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Стаття 267 ЦК України встановлює наслідки спливу позовної давності. Згідно ч.1 вказаної статті особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Таким чином, строк виконання зобов`язання зазначений у кредитному договорі №DNUOGK00000624 від 13.09.2005 року зазначається «до 13.09.2025 року включно». Однак, банк скористався своїм правом на дострокове погашення кредиту та змінив строк виконання основного зобов`язання звернувшись 04.10.2017 року до приватного нотаріуса, яким було вчинено виконавчий напис № 9606, щодо стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованості за Кредитним договором № DNUOGK00000624 від 13.09.2005 року у розмірі 986691 грн. 11 коп. До відзиву на позовну заяву відповідач додав також заяву про застосування строків позовної давності. Заперечення представника позивача стосовно того, що термін дії договору обумовлений моментом повного виконання зобов`язань, не ґрунтуються на нормах ЦК України. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд не вбачає поважних причин пропущення строку позовної давності, позивач на такі поважні причини не посилається, а відповідач наполягає на застосуванні наслідків пропущення строку позовної давності. За наведених обставин, у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed