Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з позовом про розірвання договорів та стягнення збитків. В обгрунтування позову вказує, що між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Виконавець) та [PERSON] (Замовник) було укладено договори підряду № 5015 від 09.11.2021 року, № 5067 від 19.11.2021 року та № 5142 від 29.12.2021 року (далі Договори), згідно з якими Виконавець зобов`язується розмістити замовлення у виробника та передати Замовнику у власність корпусні меблі (далі Меблі) згідно розробленого та затвердженого креслення (малюнка), у кількості та асортименті відповідно до креслення (малюнка, фото), що є невід`ємною частиною договору. У подальшому Позивачем були здійснені додаткові платежі в рамках виконання спірних договорів на загальну суму 53 040,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № Р24АР24А1724740665С2331 від 19.11.2021 року, № Р24АР24А1848920912С7522 від 27.12.2021 року, № Р24АР24А1851858737С3524 від 28.12.2021 року. Окрім того, Договорами встановлено терміни виконання робіт, а саме, за умовами договору підряду № 5015 строк виконання підрядних робіт складав 28-45 робочих днів, а за умовами договорів № 5067 та № 5142 28-38 робочих днів. 16.02.2022 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договорів підряду № 5067 від 19.11.2021 та 5015 від 09.11.2021 року, згідно якої Виконавець зобов`язалась у повному обсязі виконати зобов`язання за договорами, а також, сторонами було узгоджено відтермінування виконання робіт з 21.02.2022 року по 25.02.2022 року. Однак, як у встановлені договорами та додатковою угодою строки, так і на момент подання позову, Відповідачем не виконана робота передбачена договорами підряду, що свідчить про неналежне виконання останнім взятих на себе договірних зобов`язань. Отже, з огляду на вищевикладене, оскільки Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та у встановлені договорами строки не приступив до виконання визначених робіт, Позивач вважає, що наявні встановлені законом підстави для розірвання договорів підряду № 5015 від 09.11.2021 року, № 5067 від 19.11.2021 року, № 5142 від 29.12.2021 року, укладених між ФОП [PERSON] та [PERSON] , а також, відшкодування Відповідачем завданих Позивачу збитків, а саме - повернення перерахованих Позивачем авансових платежів. Враховуючи строки виконання робіт, встановлені договорами, з урахуванням Додаткової угоди від 16.02.2022 року, роботи згідно Договорів підряду №№ 5015 та 5067 мали бути виконані до 25.02.2022 року, а роботи згідно Договору № 5142 до 09.02.2022 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2022 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2022 року провадження по справі відкрито та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2022 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання призначене на 16.03.2023 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю. Відповідач про дату та час судового засідання сповіщався належним чином, був сповіщений за адресою зазначеній у спірних Договорах, однак рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки повернуто на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Додатково відповідача було сповіщено про дату та час судового засідання за допомогою надсилання SMS сповіщення та розміщення Оголошення на сайті судової влади. За таких обставин, суд вбачає, що здійснено всі можливі заходи щодо сповіщення відповідача. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи ,суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Виконавець) та [PERSON] (Замовник) було укладено договори підряду, а саме № 5015 від 09.11.2021 року, № 5067 від 19.11.2021 року та № 5142 від 29.12.2021 року. Відповідно до вказаних Договорів Виконавець зобов`язується розмістити замовлення у виробника та передати Замовнику у власність корпусні меблі згідно розробленого та затвердженого креслення (малюнка), у кількості та асортименті відповідно до креслення (малюнка, фото), що є невід`ємною частиною договору. Предметом вищевказаних Договорів підряду № № 5015, 5067, 5142 є виконання робіт по заданим Замовником розмірам і на основі його вимог і побажань Сторонами було визначено загальну вартість робіт та порядок оплати, зокрема, підпунктом 2 пункту 2 «Ціна та порядок розрахунків» кожного з Договорів сторонами встановлено фіксовану суму передплати, яка вноситься Замовником у момент підписання договору. За договором № 5015 ця сума становить 90 000 грн., за договором № 5067 -17 940 грн., і відповідно умов договору № 5142 - 21 680 грн. Підписанням Договорів підряду сторони засвідчили передачу та отримання грошових коштів в обумовлених розмірах У подальшому Позивачем були здійснені додаткові платежі в рамках виконання спірних договорів на загальну суму 53040,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № Р24АР24А1724740665С2331 від 19.11.2021 року, № Р24АР24А1848920912С7522 від 27.12.2021 року, № Р24АР24А1851858737С3524 від 28.12.2021 року. Окрім того, Договорами встановлено терміни виконання робіт, а саме, за умовами договору підряду № 5015 строк виконання підрядних робіт складав 28-45 робочих днів, а за умовами договорів № 5067 та № 5142 28-38 робочих днів. 16.02.2022 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договорів підряду № 5067 від 19.11.2021 та 5015 від 09.11.2021 року, згідно якої Виконавець зобов`язалась у повному обсязі виконати зобов`язання за договорами, а також, сторонами було узгоджено відтермінування виконання робіт з 21.02.2022 року по 25.02.2022 року. Відповідно до вказаних Договорів, виконання договору передбачена прийманням меблів відповідно до ескізу в присутності обох сторін. 16.02.2022 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договорів підряду № 5067 від 19.11.2021 та 5015 від 09.11.2021 року, згідно якої Виконавець зобов`язалась у повному обсязі виконати зобов`язання за договорами, а також, сторонами було узгоджено відтермінування виконання робіт з 21.02.2022 року по 25.02.2022 року. Однак, як вбачається з матеріалів справи, у встановлені договорами та додатковою угодою строки, Відповідачем не виконана робота передбачена договорами підряду, що свідчить про неналежне виконання останнім взятих на себе договірних зобов`язань. Докази повернення відповідачем позивачу коштів у вищевказаному розмірі чи виконання вимог договору підряду у матеріалах справи відсутні. За статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини. Відповідно до статей 3, 6, 11, 525, 627, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Частиною 1 ст. 837 ЦК України установлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно із ч. 1 ст. 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Так, із матеріалів справи вбачається, що будь-які роботи відповідачем розпочаті не були, що свідчить про порушення останнім умов Договору підряду. Унаслідок розірвання договору позивач набув право на отримання від відповідача сплачених в коштів у розмірі 182660 грн. Згідно із положеннями ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення грошових коштів у розмірі 182660,00 грн. Положеннями статті 615 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Згідно з частиною першою та третьою статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Отже, за змістом наведених норм розірвання договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору). Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін. Подібні правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 904/7804/16. На час вирішення спору договір між сторонами в добровільному порядку не розірваний, завдаток відповідачем не повернутий, підстави для застосування судом ст. 849 ЦК України відсутні. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання, ст. 610 ЦК України) . В порядку статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотне порушення є оціночним, випливає, зокрема, з характеру договору, його наслідків, значення для сторін, тощо. Враховуючи викладене, характер та умови спірного договору, суд вважає встановленими підстави, визначених ч. 2 ст. 651 ЦК України для розірвання договору. На підставі викладеного та

Outcome: approved