Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 28.12.2020 року по проспекту Курському у м. Суми [PERSON] , керуючи транспортним засобом РУТА, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю Renault Megane II, реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів. [PERSON] порушив п.10.4 Правил дорожнього руху України та був притягнутий судом до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. За кермом автомобіля Renault Megane II, реєстраційний номер [NUMBER] , знаходився син позивача - [PERSON] , а в салоні авто перебували позивач і [PERSON] . Власником автомобіля Рута, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] , який зареєстрований як фізична особа-підприємець. З 25.09.2020 року по 19.02.2021 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем [PERSON] і працював водієм транспортного засобу Рута. Позивач вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому була заподіяна моральна шкода. Він зазначив, що переніс велике нервове потрясіння, йому стало зле і довелося викликати екстрену медичну допомогу. Зазначає, що переживання, пов`язані з ДТП, відобразилися і відображаються на стані його здоров`я. При наявності у нього захворювань будь-які хвилювання, а тим більше стресові ситуації, категорично протипоказані. Після ДТП він почувався зле, відчував слабкість, страждав від безсоння. Це призвело до того, що вночі 02.01.2021 року він впав і зламав стегно, а перебуваючи в лікарні, захворів ще й на ГРВІ COVID 19. Враховуючи глибину, тривалість, характер та обсяг страждань, стан здоров`я, вимушені зміни у житті, зусилля, які він був змушений прикладати для відновлення свого попереднього стану, позивач вважає, що йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 50000 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на його користь 50000 грн. моральної шкоди. 14.06.2022 року до канцелярії суду від представниці відповідача [PERSON] - адвоката Селяніної Ю.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила про те, що 28.12.2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] на автомобілі Renault, реєстраційний номер [NUMBER] , та водія [PERSON] на автомобілі Рута, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , що належить фізичній особі-підприємцю [PERSON] . Позивач [PERSON] під час ДТП знаходився в автомобілі Renault та безумовно переніс нервове потрясіння. На місце ДТП позивачу була викликана екстрена медична допомога. Стан після надання допомоги: «Середній, поліпшення, артеріальний тиск 140/80 мм.рт.ст., пульс 65, частота дихання 18». Позивачу призначили 60 крапель розчину валеріани як лікарський засіб. Медичними працівниками була проведена бесіда, надані рекомендації, з якими позивач погодився та поставив свій підпис. Від транспортування до медичного закладу позивач відмовився, про що власноруч зазначив в графі «Відмова» власним підписом. Отже, враховуючи, що позивач отримав стрес від зіткнення автомобілів Renault д.н.з. [NUMBER] та РУТА д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , та враховуючи ступінь тяжкості стресу, який описаний вище та підтверджується картою виїзду екстреної медичної допомоги № 419 від 28.12.2020 р., а також те, що позивач отримав належну медичну допомогу та відмовився від транспортування до медичного закладу, оскільки стан його нормалізувався менше ніж за годину після ДТП, відповідач вважає за необхідне компенсувати [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1500 грн., що відповідає засадам розумності, справедливості та обставинам справи. Представниця відповідача [PERSON] - адвокат Селяніна Ю.О. просить суд позов задовольнити частково, в розмірі 1500 грн., в іншій частині відмовити. Крім того, зазначила про те, що попередній (орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, становить 4000 грн. витрати на правову допомогу В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Тумка В.А. позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити в повному обсязі. Заперечував проти стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу. В судовому засіданні представниця відповідача [PERSON] - адвокат Селяніна Ю.О. позовні вимоги визнала частково в розмірі 1500 грн., в іншій частині позовних вимог просила відмовити. Надала пояснення, аналогічні викладеним нею у відзиві на позовну заяву. Крім того, просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. В судове засідання третя особа - [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] - адвоката Тумки В.А., пояснення представниці відповідача [PERSON] - адвоката Селяніної Ю.О., дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 28 грудня 2020 року по проспекту Курському в м. Суми водій [PERSON] , керуючи автомобілем РУТА, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під час руху при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю Renault Megane II, реєстраційний номер [NUMBER] , за кермом якого перебував син позивача - [PERSON] , а в салоні знаходилися позивач і [PERSON] . Внаслідок дій [PERSON] сталося зіткнення автомобілів і вони отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.01.2021 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн. Постановою Сумського апеляційного суду від 15.04.2021 року постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.01.2021 року було залишено без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності [PERSON] , було залишено без задоволення (а.с. 3-5). З відповіді регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Сумській області від 10.08.2021 року № 31/18-Т-53 аз, вбачається, що згідно з обліковими даними ЄДР МВС станом на 28.12.2020 та по теперішній час, транспортний засіб РУТА 25, державний номерний знак [NUMBER] , зареєстрований за громадянином [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.7). З трудового договору № 22-П-20 від 25.09.2020 року, укладеним між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, вбачається, що з 25.09.2020 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем [PERSON] і працював водієм автотранспортного засобу (а.с 8, 9). Згідно карти виїзду екстреної медичної допомоги № 419 від 28.12.2020 року був здійснений виїзд на пр-т. Курський у м. Суми, де сталася ДТП. Прибули на місце о 19 год. 18 хв., поїхали - о 19 год. 50 хв. У [PERSON] був виявлений високий тиск (170/100) та аритмію. Попередній діагноз: гостра ситуаційна реакція на стрес (а.с.10). З консультаційного висновку медичного центру „Еледія" від 18.10.2021 року вбачається, що [PERSON] страждає на ішемічну хворобу серця, стенокардію, постінфарктний кардіосклероз, постійну форму фібриляції передсердь, шлуночкові екстрасистолію, гіпертонічну хворобу ІІ стадія 2 ступінь ризик високий. При наявності таких захворювань будь-які хвилювання, стресові ситуації протипоказані (а.с 12). Відповідно до висновку із медичної карти стаціонарного хворого ортопедично-травмотологічного відділення №2 КНП ЦМКЛ СМР від 18.01.2021 року [PERSON] отримав травму 02.01.2021 року внаслідок падіння на лівий бік, доставлений до лікарні і ургентно госпіталізований. Діагноз: закритий перелом шийки лівого стегна зі зміщенням, больовий синдром, значне порушення функції статики і ходи. ІХС, стабільна стенокардія напруги ФК2, постінфарктий кардіосклероз, постійна форма фібриляції передсердь, шлуночкові екстрасистолія, вторинна артеріальна гіпертензія 2ст. ризик високий. ГРВІ COVID 19 спричинена корона вірусом SARS-COV, перебіг середньої тяжкості, правобічна пневмонія (а.с. 11). З пояснень в судовому засіданні свідка [PERSON] , яка є колишньою дружиною позивача, вбачається, що 28.12.2020 року вона, позивач та їхній син - [PERSON] їхали в легковому автомобілі по проспекту Курському у м. Суми. За кермом цього транспортного засобу знаходився [PERSON] . Зненацька в бік їх автомобіля в`їхало маршрутне таксі Рута. Внаслідок ДТП позивачу стало погано. Коли вона допомагала [PERSON] вибратись із автомобіля, то помітила, що він обмочився. Сидіння і штани позивача були мокрими внаслідок сечовипускання. Ані до, ані після ДТП такого не ставалося. Також свідок показала, що через деякий час приїхала швидка допомога, лікар якої виявив у позивача високий артеріальний тиск та проблеми з серцем. Медики були хвилин сорок, поки у позивача знизився тиск. Після ДТП позивач перебував дома, пив заспокійливі та інші лікарські препарати, які йому прописав сімейний лікар. Внаслідок перенесеного стресу та прийому у зв`язку з цим ліків, позивач почувався дуже слабким, втомленим. Вночі 02.01.2021 року він впав і зламав стегно, що на думку свідка є наслідком поганого стану позивача після ДТП. Перебуваючи в лікарні, він захворів ГРВІ COVID 19. Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зі змісту ч. 1 ст. 1167 ЦК України слідує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, підлягає відшкодуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових обов`язків. Оскільки станом на час ДТП [PERSON] був працівником фізичної особи-підприємця [PERSON] і шкоду завдав при виконанні трудових обов`язків, то відповідно [PERSON] є відповідальним за відшкодування моральної шкоди. У відзиві та в судовому засіданні представниця відповідача [PERSON] - адвокат Селяніна Ю.О. зазначила про те, що [PERSON] визнає, що він є відповідальним за відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу його працівником [PERSON] , але він не згоден із заявленим позивачем розміром цієї шкоди, і оцінює її у 1500грн. Він вважає, що така сума є достатньою для відшкодування моральної шкоди, та відповідає принципам розумності та справедливості. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілого, його вік, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. З урахуванням цих обставин, суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу, а саме: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ДТП, в розмірі 50000 грн. Що стосується вимоги представниці відповідача [PERSON] адвоката Селяніної Ю.О. про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн., суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) ; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) ; 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З аналізу ч. 3 ст. 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87951334) . У вказаній додатковій постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі № 9901/350/18, провадження № 11-1465заі18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/82738729) , у додатковій постанові у вказаній справі від 12.09.2019 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/84941746) , у постанові від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/91572017) , у постанові від 26.05.2020 року у справі № 908/299/18, провадження № 12-136гс19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/89825064) та у постанові від 08.06.2021 року у справі № 550/936/18, провадження № 14-26цс (https://reyestr.court.gov.ua/Review/97967333) . Крім того, Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) , а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87951334) . Отже, вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. , суд дослідив надані на підтвердження відповідних витрат докази, перевірив доводи сторін, у тому числі заперечення представника позивача щодо розміру заявлених до стягнення вимог та їх співмірність, надав оцінку співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат, дійшов висновку про часткове задоволення цієї вимоги з урахуванням вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Таким чином, враховуючи заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката, який має бути співмірним, в тому числі, із ціною позову, беручи до уваги заперечення представника позивача щодо розміру витрат на правничу допомогу, враховуючи критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність, їх необхідність, розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, суд дійшов висновку про те, що вимогу представниці відповідача [PERSON] адвоката Селяніної Ю.О. про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. слід задовольнити частково та слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500,00 грн.

Outcome: partial