Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

28 жовтня 2022 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшов позов АТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідача та інших осіб. В обґрунтування позову, представник позивача зазначив, що 29 липня 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № PLIWGA0000003264, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 46953,55 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15 % річних та кінцевим строком повернення 29.07.2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] 29.07.2008 року було укладено договір іпотеки № PLIWGA0000003264, предметом якого виступає житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] . [PERSON] своїх зобов`язань по кредитному договору на виконала, у зв`язку з чим станом на 05.10.2022 року виникла заборгованість у розмірі 268\~516 доларів США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 37777,09 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом - 24919,11 доларів США; заборгованість за комісією 6757,80 доларів США; заборгованість за пенею - 199062,02 доларів США. Позивач бажає задовольнити свої вимоги за тілом кредиту шляхом за рахунок коштів від реалізації предмету іпотеки. Окрім того, позивач прохає виселити зі спірного житла позивача та інших осіб які там зареєстровані в ньому. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У встановлений судом строк відповідач правом на подання відзиву не скористався. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 грудня 2022 року закрито підготовче судове засідання, а справу призначено до судового розгляду (а.с.52). В судове засідання представник позивача не з`явився, позовна заява містить клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи щоразу повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання в порядку п. 2 ч.7 ст. 128 ЦПК України. Зважаючи, що поштова кореспонденція відповідачем не була отримана з підстав його відсутності за відповідною адресою (що підтвержено відповідними відмітками на поштових відправленняв) судом додатково здійснювався виклик відповідача в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, шляхом завчасного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Сукупність відповідних обставин у розумінні ст. 128 ЦПК України свідчить про належне оповіщення відповідача про судовий розгляд. Причин неявки відповідач до суду не повідомляв, відзиву не подав. Третя особа, що не заявляє самостійний вимог, щодо предмету спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомляла. Ухвалою суду від 31.03.2023 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 29 липня 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № PLIWGA0000003264, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 46953,55 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15 % річних та кінцевим строком повернення 29.07.2018 року (а.с.15-19). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] 29.07.2008 року було укладено договір іпотеки № PLIWGA0000003264, предметом якого виступає житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] (а.с. 20-22). [PERSON] своїх зобов`язань не виконала, що підтверджується випискою по рахунку (а.с.13-14). Внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобов`язань утворилася заборгованість. Згідно розрахунку позивача, розмір заборгованості складає 268\~516 доларів США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 37777,09 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом - 24919,11 доларів США; заборгованість за комісією 6757,80 доларів США; заборгованість за пенею - 199062,02 доларів США (а.с.9-11). Позивач диспозитивно розпорядившись своїми правами щодо предмету спору, заявив вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки та її реалізації на покриття заборгованості лише щодо тіла кредиту у розмірі 37777,09 доларів США. На переконання суду вимога позивача до боржника про повернення тіла кредиту після закінчення строку кредитування ґрунтується на законі. За змістом ч.1 ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом; За змістом ч.1 ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно ч.ч. 1,4 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. \~ \~ \~ \~Зважаючи на порушення боржником своїх обов`язків по поверненню тіла кредиту, суд вважає, що вимоги позивача про задоволення таких вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки ґрунтуються на законі а тому підлягають до задоволення. В порядку ч.1 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» суд зазначає, що сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки підлягає заборгованість по кредитному договору від 29 липня 2008 року № PLIWGA0000003264, що складається лише з тіла кредиту у розмірі 37777,09 Доларів США, що за курсом 36,56 згідно службового розпорядження НБУ від 05.10.2022 року складає 1381130,41 грн. Предметом іпотеки, за рахунок реалізації якого підлягають задоволенню вимоги позивача, являє собою житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , та вцілому складається з житлового будинку А-1, загальною площею 137,0 кв. м. житловою площею 106,7 кв. м., убиральні Б, споруд (п.35.3 Договору іпотеки № PLIWGA0000003264 від 29.07.2008) Суд вважає, що реалізація предмету іпотеки має здійснюватися на торгах, у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку». Вирішуючи похідну вимогу стосовно виселення відповідача та інших осіб зі спірного житла, суд зауважує наступне. У відповідності до ч.3 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. За змістом ч.ч.1-2 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. За клопотанням позивача, судом було витребувано відомості про склад зареєстрованих осіб у спірному житлі. Згідно довідки Відділу реєстрації Виконавчого комітету Миргородської міської ради за адресою по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , 1976 року народження, [PERSON] , 1995 року народження, [PERSON] , 2004 року народження та [PERSON] , 1992 року народження (а.с.59). Стосовно вимог до звернутих до [PERSON] , щодо виселення, суд вважає їх безпідставними, та такими що не підлягають до задоволення, так як відповідач у вказаному житлі не зареєстрований. Стосовно вимог позивача про виселення «інших осіб» суд зауважує, що визначення суб`єктного складу позову є процесуальним правом позивача по справі. Суд сприяючи позивачу у реалізації його процесуальних прав витребував відомості про осіб, які зареєстровані у спірному житлі. Жодних дій, про визначенні належного суб`єктного складу по відповідній позовній вимозі, позивач не здійснив. [PERSON] не є належним відповідачем по вимозі про виселення інших осіб. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. У відповідності до п. 8 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 N 2, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК ( 1618-15 ). У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє\~в позові\~до неналежного\~відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Оскільки строки для заміни неналежного відповідача визначені ст. 51 ЦПК України спливли, а позивач не заявляв відповідного клопотання, суд вважає за потрібне застосувати наслідки подання позову до неналежного відповідача, а саме відмовити у його задоволенні. У зв`язку з частковим задоволенням позову, процесуальній витрати розподіляються шляхом стягнення їх з відповідача на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial