Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

[PERSON] 19.08.2022 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2017 року. Від шлюбу дітей не мають. Подружніх відносин вони не підтримують і проживають окремо з жовтня 2022 року. Вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечить її інтересам, що унеможливлює примирення з відповідачем. Просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між сторонами. Позивачка в судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, примирення між сторонами не можливе, проти заочного розгляду справи не заперечує. Крім того зазначає, відповідач про час, дату та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, підстав для відкладення розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся, проте знаючи про перебування в Красноградському районному суді Харківської області справи про розірвання шлюбу, не скористався своїм правом на подання відзиву або участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в тому числі і за допомогою власних технічних засобів, тому згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі за наявними у справі доказами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Положеннями частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, відповідно до позовної заяви не проживають разом з жовтня 2022 року року, між сторонами втрачено почуття любові та поваги, шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. У пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, зазначаючи, що примирення між сторонами та збереження сім`ї не можливе, сім`я розпалась про що свідчить її позовна заява. В матеріалах справи в підтвердження позову є свідоцтво про шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 3). На час розгляду справи суперечки щодо розділу майна сторони не мають. Таким чином, є всі підстави, для задоволення позовних вимог позивачки, оскільки будь-яких заперечень щодо розірвання шлюбу відповідач не надав. На підставі викладеного та

Outcome: approved