Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] і просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову вказує, що вищезазначене будинковолодіння є майном колгоспного двору, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - члени двору, а тому спірне будинковолодіння є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку в ньому - по 1/4 частині. [INFO] [PERSON] померла. Він є сином [PERSON] та єдиним її спадкоємцем першої черги по закону, у встановленому порядку прийняв спадщину, оскільки на день смерті спадкодавиці проживав разом із нею. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла належна їй частка у майні колгоспного двору, розмір якої складає 1/4 частину будинковолодіння по [ADDRESS] . Оскільки спадщину після смерті [PERSON] прийняв лише він, тому з урахуванням успадкованої ним частки після смерті матері та з урахуванням належної йому частки в майні колгоспного двору, просить визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного будинковолодіння. 26 грудня 2022 року [PERSON] та [PERSON] подали зустрічний позов до [PERSON] і просять визнати за кожним із них право власності на 1/4 частину будинковолодіння по [ADDRESS] , посилаючись на те, що зазначені частини будинковолодіння належать їм як членам майна колгоспного двору. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 грудня 2022 року вимоги за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину будинковолодіння об`єднано в одне провадження із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частину будинковолодіння. В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить первісний та зустрічний позови задоволити. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] - адвокат Кравчук В.М. також подав заяву про розгляд справи у його та відповідачів відсутності, зустрічний позов підтримує, проти задоволення первісного позову не заперечує. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позови підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] (до зміни адміністративно-територіального устрою - Старокостянтинівського) району Хмельницької області побудований до 15 квітня 1991 року. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12 березня 1991 року, яке видане виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області на ім`я [PERSON] , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , є майном колгоспного двору, головою якого є [PERSON] , та за якою 12 березня 1991 року зареєстровано право власності на це будинковолодіння у Старокостянтинівському БТІ за №131 в реєстрову книгу №1. Згідно запису у погосподарській книзі №2 за 1991-1995 роки Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] відносився до суспільної групи - колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України «Про власність») членами цього колгоспного двору являлись: [PERSON] - голова двору, її син [PERSON] , невістка [PERSON] та онук [PERSON] - члени двору. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи і сторонами не оспорюються. Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`ясень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; - згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12 березня 1991 року та згідно записів у погосподарській книзі Іршиківської сільської ради належить до суспільної групи - колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тому спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/4 частині (1 : 4= 1/4). Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] померла. 15 вересня 1997 року за заявою сина померлої [PERSON] - [PERSON] про прийняття спадщини за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №443/1997 до майна померлої [INFO] [PERSON] , й того ж дня на ім`я [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на належні померлій [PERSON] майновий пай та право на земельну частку (пай). Оскільки [PERSON] померла після [INFO] , тому до її частки в майні колгоспного двору застосовуються загальні правила спадкування. Отже, до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , увійшла також 1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яку [PERSON] набула як член майна колгоспного двору. Оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлої матері [PERSON] , тому він в порядку спадкування за законом набув право на належну матері 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] в будинковолодінні [ADDRESS] належить 1/2 частина (1/4 частина як майно колгоспного двору + 1/4 частина, яку він набув в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] ). Інша частина спірного будинковолодіння належить членам колгоспного двору [PERSON] - 1/4 частина та [PERSON] - 1/4 частина. З огляду на викладене за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину будинковолодіння по [ADDRESS] , за [PERSON] - на 1/4 частину, за [PERSON] - на 1/4 частину.

Outcome: approved