Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

25.11.2022 року [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м.Миколаєва з заявою до заінтересованої особи - Миколаївська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, просила суд встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] однією сім`єю як брата та сестри, не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до [INFO] . В судове засідання заявник не з`явився, представник заявника адвокат Рудь О.А. надала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та за відсутності заявника, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просили розглядати справу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] у віці46 років помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 19.07.2022р. Новоодеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Зазначене майно належало померлому на праві приватної власності: 1/2 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30.05.2018р. державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] (1/2 частка) і 1/2 частки на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 15.12.2003р., виданого Фондом комунальної власності Миколаївської міської ради на підставі розпорядження від 12.12.2003р. за №3390-р. З дитинства [PERSON] був інвалідом І групи категорії «А», що підтверджується Довідкою до Акта огляду МСЕК серії 10 ААА №303435 від 31.08.2011р., тобто особою з виключно високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі інших осіб і фактичну нездатність до самообслуговування (п.27 Положення «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009р. № 1317). Рішенням місцевого Заводського районного суду міста Миколаєва №2-1275/2002 від 21.05.2002р. [PERSON] було визнано недієздатним. Необхідний догляд та опіку над ним здійснювала його мати, [PERSON] , що підтверджується Розпорядженням адміністрації Заводського району Виконавчого комітету ММР від 25.07.2002р. за №69р «Про призначення опіки над недієздатним гр. [PERSON] ». Взимку 2017 року через погіршення стану її здоров`я, та неможливість через це здійснювати повноцінний догляд за сином, до них у квартиру переїхала жити позивач - [PERSON] , аби допомагати опікуватись [PERSON] . Сім`ї позивача та померлого [PERSON] були знайомі досить тривалий час, вони були сусідами за попереднім місцем проживання в Узбекистані. їх відносини вже в той час були родинними. [PERSON] вважала матір [PERSON] своєю тіткою, так її і називала, а його самого - молодшим братом. Батько позивача постійно допомагав матері [PERSON] , так як чоловіка у них не було, а для догляду за дитиною-інвалідом потрібна була чоловіча сила - підняти його, перенести, перевезти тощо. Жінки готували разом їжу на всіх, разом консервували та робили запаси на зиму, разом проводили і свята. Після переїзду до Миколаєва сім`я [PERSON] та [PERSON] жили разом в квартирі останніх, лише згодом батьки [PERSON] придбали будинок в с.Гур`ївка та переїхали до нього. Однак родинні відносини вони підтримувати не перестали. Після смерті матері [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , доглядати за інвалідом продовжила позивач. А згідно рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 05.03.2018р. [PERSON] стала офіційно опікуном [PERSON] . До 2019 року вони проживали разом в його квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за цією ж адресою вони обоє були також зареєстровані. З 2019року [PERSON] та [PERSON] переїхали до [ADDRESS] , тобто в помешкання, яке належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору дарування від 22.12.1994р.. [PERSON] та померлий [PERSON] проживали разом як брат та сестра. Позивач дбала про [PERSON] , доглядала за ним та слідкувала за його гігієною, купувала харчі та готувала їжу на двох, прибирала в оселі, тобто всіляко створювала спільний побут. Витрати також у них були спільні, заявник розпоряджалася пенсією [PERSON] , а натомість свої кошти витрачала на придбання харчів, ліків для нього тощо, що свідчить про наявність у них спільного бюджету та спільного господарства. Відносини між [PERSON] та позивачем базувались не лише на догляді та опіці, а й почуттях, притаманних членам однієї сім`ї - любові, повазі, співпереживанні тощо. Відповідно до Акту від 12.1 і.2022р., складеного сусідами позивача та померлого [PERSON] , що проживають за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] переїхала до сім`ї [PERSON] та [PERSON] , які проживали в квартирі [ADDRESS] на початку 2017 року. В той час [PERSON] мала проблеми зі здоров`ям і не могла самостійно повністю здійснювати догляд за своїм сином інвалідом [PERSON] . Вони повноцінно стали однією сім`єю, в розмові називали одне одного брат, тітка, племінниця. Вони бували у них у гостях та бачили їх відносини між собою, спільний побут, вони вели себе як члени однієї сім`ї. Восени 2019року [PERSON] та [PERSON] переїхали до Гур`ївки . З того часу [PERSON] лише навідувалась та навідується, щоб наглянути за квартирою. Відповідно до Заяви сусідів позивача із с.Гур`ївка, вбачається що [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю як брат та сестра з моменту приїзду в село 2019р. по день його смерті 2022р. Вони мали спільний побут, бюджет, разом харчувались та разом жили. За спільні кошти в будинок вони придбали бойлер, газовий котел, поміняли електропроводку в будинку та здійснили утеплення будинку. [PERSON] в розмові завжди називала [PERSON] братом та відзивалась про нього з любов`ю та ніжністю. [PERSON] здійснила поховання [PERSON] після його смерті, а нині доглядає за його могилою та планує поставити пам`ятник. Відповідно до відповіді за даними Гур`ївськогостаростинського округу [PERSON] , [INFO] , дійсно проживала без реєстрації у власному житлі на території Гур`ївськогостаростинського округу за адресою: [ADDRESS] з 2019року по 19 липня 2022року та мала наступний склад сім`ї: з 2019року по 16.03.2021року за вказаною адресою вона разом із [PERSON] проживали без реєстрації. Разом із ними в цей період проживали також донька заявника - [PERSON] та матір - [PERSON] , однак вони були зареєстровані в будинку. Фахівцями із соціальної роботи спільно зі старостою Ґур`ївськогостаростинського округу у 2021 році проводилось обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідним актом від 16.12.2021р. В ньому зазначається, що [PERSON] являється опікуном та здійснює догляд за особою з інвалідністю І групи з дитинства [PERSON] , який за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проте на даний час проживають за адресою: [ADDRESS] , в будинку який на праві власності належить [PERSON] . Під час обстеження встановлено, що [PERSON] має окрему кімнату, в якій є все необхідне для проживання. Умови в будинку задовільні: є газове опалення, ванна кімната, туалет, водопостачання. Відповідно до довідки від 01.12.2022р., виданої амбулаторією загальної практики сімейної медицини с.Гур`ївка, [PERSON] дійсно знаходилась по догляду (придбання ліків, виконання медичних призначень) за хворим інвалідом з дитинства першої групи «А» [PERSON] , [INFO] з 2019р. по VII 2022р. Після смерті [PERSON] позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, посилаючись на те, що вона більше п`яти років проживала з [PERSON] однією сім`єю, вела з ним спільне господарство, піклувалася про нього, а в наступному і поховала його. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70449764 від 27.10.2022р. Першою миколаївською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №276/2022р (номер у спадковому реєстрі №69850156), а також листом від 26.07.2022р. за №310/01-16 роз`яснено, що факт проживання [PERSON] однією сім`єю із спадкодавцем можливо встановити лише в судовому порядку. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03.06.99 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Сімейний Кодекс говорить, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У зв`язку з викладеними вище обставинами, змушена звернутися до суду з заявою про встановлення саме в судовому порядку факту проживання [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] однією сім`єю як брата та сестри, не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до [INFO] . Відповідно до інформації, наведеної у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року (Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення), факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст.256 ЦПК) встановлюється в судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Таким чином, суд вважає заявлені вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved