Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

20.12.2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що вона та відповідач [PERSON] в період з 06.02.2018 року по 12.03.2020 року перебували в зареєстрованому шлюбі, за час якого у них [INFO] народилася спільна дитина - син [PERSON] . Після припинення шлюбних відносин з відповідачем їх спільна малолітня дитина залишилася проживати разом з нею. Починаючи з 08.08.2020 року та по даний час [PERSON] жодним чином не піклується про їхнього сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду й лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки та не спілкується з нею; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти. Відповідач не бере жодної участі в матеріальному забезпеченні [PERSON] . Боратинською сільською радою Луцького району зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно їх спільного малолітнього сина. Вказує, що усі обов`язки щодо виховання та утримання [PERSON] вона виконує одноосібно, а відповідач фактично самоусунувася від виконання батьківських обов`язків. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати по справі. До початку судового засідання від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просять розгляд справи проводити без її участі та участі її довірительки, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення судового рішення не заперечує (а.с. 39). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служби у справах дітей Боратинської селищної ради у судове засідання також не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує (а.с. 40). Статтею 280 ЦПК України передбачено можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Суд вважає можливим, зі згоди сторони позивача, ухвалити по справі заочне рішення, суд відповідно до положень ст.ст. 280-282 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, з 06.02.2018 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2020 року в цивільній справі № 161/21290/19 було розірвано (а.с. 9-10). За час шлюбу в сторін [INFO] народилася спільна дитина - син [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8), а також свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] з якого слідує, що позивачка у зв`язку із укладенням шлюбу із [PERSON] змінила своє прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 7). Після припинення між сторонами подружніх відносин малолітній [PERSON] , [INFO] залишився проживати разом зі своєю матір`ю - позивачкою [PERSON] , а відповідач [PERSON] проживає окремо від них. Доказів іншого сторонами суду\\ не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] вказує, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню сина [PERSON] , у зв`язку з чим вона ставить питання перед судом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо їх спільного сина. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Як вбачається із характеристики Боратинської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл. на [PERSON] № 15 від 02.09.2022 року, останній за час проживання на території сільської ради зарекомендував себе з негативної сторони, періодично зловживає спиртними напоями, схильний до скоєння правопорушень та участі у вихованні свого малолітнього сина не приймає (а.с. 11). Із інформаційної довідки ЗДО «Казка» с. Лаврів Луцького р-ну Волинської обл. № 02 від 22.09.2022 року слідує, що вихованця дошкільного закладу молодшої групи [PERSON] приводить та забирає його мати [PERSON] та її чоловік [PERSON] , які оплачують харчування дитини та приймають участь у комунікації із вихователем (а.с. 12). Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ніяким чином не піклується про свого сина [PERSON] , [INFO] , не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Так, рішенням виконавчого комітету Боратинської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл. № 454 від 24.11.2022 року було затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітньої доньки [PERSON] (а.с. 13). Як слідує із висновку органу опіки та піклування Боратинської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл. «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » таке позбавлення буде відповідати інтересам дитини (а.с. 14). Вищевказаним висновком також встановлено, що факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків також підтверджуються поясненнями сусідів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Даний висновок органу опіки та піклування суд вважає обґрунтованим. Статтею 157 СК України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно. Однак, відповідач, проживаючи окремо від дитини не виконує належним чином свої батьківські обов`язки без поважних та обґрунтованих причин. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оцінюючи надані сторонами докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не піклувався про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, не спілкувався з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу та не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] і його подальшого життя. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Боратинської селищної ради Луцького району Волинської області, про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З вищевикладеного слідує, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 992,40 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору. На підставі ст.ст. 164-166 СК України,

Outcome: approved