Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 03.02. 2018 року, від даного шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO] . У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення між ними сімейних відносин внаслідок різних поглядів на шлюб та сім`ю, втрати взаємопорозуміння, у зв`язку із чим вважає подальше збереження сім`ї неможливим. Зазначає, що спільного господарства з відповідачем не веде, примирення не бажає. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав за заявленими підставами, просив ухвалити заочне рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно належним чином. Враховуючи наведене, відповідно до ст. 223, 280-281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити у справі заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи шлюбні відносини між сторонами припинені у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя і шлюб, що потягло за собою втрату між ними почуття любові та поваги. Сторони спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, тобто доказів можливості відновлення сім`ї до суду не надано. Відповідно до вимог ст. 111 СК України суд не зобов`язаний вживати заходів щодо примирення подружжя. Вжиття судом конкретних заходів примирення подружжя має обґрунтовуватися обставинами їх життя. Відповідачем не надано до суду доказів, які б свідчили про наявність між подружжям взаємних дій по збереженню сім`ї, які б свідчили про відновлення між сторонами поваги, взаємодопомоги, підтримки тощо, що є морально-правовою основою шлюбу. У зв`язку із зазначеним суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам подружжя. Спору щодо поділу спільного майна між сторонами на час розгляду справи не виникає. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved