Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з ДП «ЛДЗ «Лорта» на її користь середній заробіток за період несвоєчасного розрахунку з нею з 08.07.2021 року по 23.11.2022 року у розмірі, із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, 34\~996, 80 грн. Заявлені позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що у Державному підприємстві Львівський державний завод «ЛОРТА» працювала бухгалтером в центральній бухгалтерії та 07.08.2018 року наказом № 410 була звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. В день звільнення відповідачем не було виплачено заробітну плату, у звязку із чим зверталась до суду із відповідним позовом, який рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01.02.2019 року задоволено та стягнуто з відповідача на її користь заробітну плату та середній заробіток. Цим же рішенням також визначено, що середньоденна заробітна плата становить 291,64 грн. Надалі, у зв`язку із тим, що відповідачем нараховувалась заробітна плата у меншому розмірі, ніж встановлено чинним законодавством, повторно зверталась до суду про захист своїх прав та рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 08.07.2021 року у справі № 462/2851/21 вирішено стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. Постановою Львівського апеляційного суду від 16.08.2022 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08.07.2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на її користь 46\~159, 59 грн, без врахування суми податків та зборів, однак сума заборгованості була виплачена відповідачем лише 23.11.2022 року. Із врахуванням змін, внесених 01.07.2022 року у статтю 117 КЗпП України щодо обмеження розміру середнього заробіток за весь час затримки шістьома місяцями, остаточно просила позов задоволити та стягнути з відповідача 34\~996,80 грн. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 14.12.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідача у справі ДП ЛДЗ «ЛОРТА» належним чином повідомлено про розгляд вказаної справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією. 11.01.2023\~року представником\~ДП «Львівський\~державний завод\~«ЛОРТА» -\~адвокатом Талалаєвою\~О.\~Ю.\~подано до\~суду відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~заявлені [PERSON] \~позовні вимоги\~заперечила,\~покликаючись на\~те,\~що позивач\~з 07.08.2018\~року не\~перебуває у\~трудових відносинах\~з відповідачем,\~неодноразово зверталась\~до суду\~із різного\~роду позовними\~заявами щодо\~стягнення заборгованості\~по заробітній\~платі,\~середнього заробітку\~компенсації.\~Рішення судів\~відповідачем виконано\~та за\~період з\~2018\~року [PERSON] \~сплачено 110\~147,86\~грн,\~а тому\~вважає,\~що звертаючись\~із вказаним\~позовом до\~суду позивач\~хоче отримати\~безпідставне збагачення\~за рахунок\~держави. Крім того, вказує, що вини ДП ЛДЗ «ЛОРТА» у перерахуванні грошових коштів позивачу на виконання рішення суду лише 23.11.2022 року немає, оскільки усі суми виплачувались в межах зведеного виконавчого провадження по виконавчих листах стягуються періодично в порядку черговості, черговість перерахування стягувачам таких грошових коштів відповідачу невідома та у порядок виконання судових рішень ДП ЛДЗ «ЛОРТА» не втручається, а тому не зобов`язаний здійснювати оплату за затримку у виконанні судового рішення іншими особами не з його вини. Звертає увагу також на те, що положенням ст. 117 КЗпП встановлено максимальний період часу, за який може бути стягнуто середній заробіток за час затримки виплат працівнику шість місяців, а тому у даному випадку суд має сам визначити, у випадку переконання про задоволення позову, про суму такого середнього заробітку та не може бути більший ніж за 6 місяців. До того ж, ст. 117 КЗпП України вказує на умову наявності вини роботодавця у разі невиплати усіх належних сум при звільненні, а позовна заява не містить таких відомостей. ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» є державним підприємством військово-оборонної галузі та входить до складу українського оборонного промислового комплексу та з часу введення воєнного стану відповідач виконує стратегічно важливі завдання для країни, а тому просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. 26.01.2023 року позивачем подано до суду письмову заяву про зменшення позовних вимог, в якій заявлені позовні вимоги за період з 09.07.2021 року по 23.11.2022 року (середньоденна заробітна плата 291,64 грн х 349 днів) у розмірі 101\~782,36 грн зменшила до 34\~996,80 грн (середньоденна заробітна плата 291,64 грн х 120 днів), з підстав прийняття 01.07.2022 року Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-ІХ, яким встановлено обмеження розрахунку середнього заробітку відповідно до ст. 117 КЗпП України шістьома місяцями. Додатково пояснила, що покликання відповідача на введений на території України воєнний стан, неналежне фінансування ДП ЛДЗ «ЛОРТА», яке є державним підприємством військово-оборонної галузі не є належним аргументом для невчасного проведення розрахунку належних виплат. Остаточно визначені позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178\~ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, на які покликаються сторони та оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Рішеннями Залізничного районного суду м. Львова від 01.02.2019 року та 08.07.2021 року судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством Львівський державний завод «ЛОРТА» та наказом № 410-к від 07.08.2018 року звільнена з посади бухгалтера на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01.02.2019 року у справі № 462/5986/18 також встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] за 1 робочий день становить 291,64 грн та позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено. Стягнуто з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 35\~111, 53 грн, середній заробіток на час затримки розрахунку у розмірі 28\~876,74 грн, без урахування податків та зборів. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 08 липня 2021 року у справі 462/2851/21 задоволено позов [PERSON] . Ухвалено стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь [PERSON] 105\~076,81 грн заборгованості по заробітній платі, без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період з січня 2008 року по серпень 2018 року у розмірі 101\~403, 47 грн, без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України. Відповідно до постанови Львівського апеляційного суду від 16.08.2022 року рішення Залізничного районного суду м. Львова у справі № 462/2851/21 від 08.07.2021 року скасовано та ухвалено нове, яким позов [PERSON] було задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на її користь 46\~159, 59 грн не нарахованої та не виплаченої заробітної плати, з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення не нарахованої та не виплаченої заробітної плати та вимог про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати відмовлено. Згідно виписки по картковому рахунку [PERSON] в АТ «Ощадбанк» 23.11.2023 року ДП ЛДЗ «ЛОРТА» перераховано позивачу 37\~158,47 грн. У відповідності до\~ст.\~117\~КЗпП України (чинній редакції) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117\~КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~судам роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117\~КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У\~Рішенні Конституційного\~Суду України\~від 12\~липня 2019\~року № 5-р (I)/2019\~(абзаци четвертий, п`ятий пункту 5 мотивувальної частини) зазначено, що за змістом частини 1\~статті 58 Основного Закону України\~новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування. Таким чином, Закон спрямований на регулювання тих правовідносин, які виникнуть після набрання ним чинності, а трудові правовідносини, що виникли раніше, повинні бути приведені у відповідність із новим юридичним регулюванням. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду\~у постанові від 16 січня 2018 року у справі № 61-590св17 висловив позицію, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Середній заробіток працівника судом розраховується відповідно до статті 27\~Закону України\~«Про оплату\~праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Згідно представленого позивачем розрахунку, поданого з урахуванням вимог чинної редакції ст. 117 КЗпП України, середній заробіток позивача за шість місяців, починаючи з 09 липня 2022 року - дня ухвалення судового рішення по справі № 462/2851/21, становить 34\~996,80 грн (291 грн 64 коп. середньоденної заробітної плати х 120 днів). Разом з тим, відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. Право суду зменшити розмір середнього заробітку, який має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу. Разом із тим, при розгляді даної справи необхідно взяти до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати. Вказане узгоджується із правовою позицією Великої палати Верховного суду, викладеною в постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц. Зокрема Велика Палата у зазначеній вище постанові зазначає, що враховувати необхідно ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. (п. п. 91; 91п. 1,2,3,4 постанови). За вказаних обставин, із врахуванням висновків Великої палати Верховного суду викладених в постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, враховуючи принцип розумності, справедливості та пропорційності, а також те, що з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента\~України №\~64/2022 введено воєнний стан в Україні, а ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» є державним підприємством військово-оборонної галузі, ресурси якого задіяні на оборону від військової агресії російської федерації, суд приходить до висновку за доцільне стягнути розмір середнього заробітку в сумі 20 000,00 грн, що буде достатньою компенсацію майнових втрат, які поніс позивач через несвоєчасний розрахунок при звільнені, співмірним із розміром заборгованості, та не призведе до надмірного фінансового тягаря для відповідача. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1\~ст. 13 ЦПК України). Частина 1\~ст. 81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1\~ст. 89 ЦПК України). Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню та з ДП ЛДЗ «ЛОРТА» підлягає до стягнення на її користь середній заробіток у розмірі 20\~000 грн, без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів. У відповідності\~до вимог ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~

Outcome: dismissed