Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягувати з відповідача щомісячно аліменти на її користь на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн., до закінчення донькою навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . 15.12.2020 року [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] дитині виповнилося 18 років, але вона продовжує навчання у вищому навчальному закладі, у зв`язку з чим, потребує додаткових коштів на своє утримання. Дитина навчається в Одеському національному університеті ім. І.І. Мечникова на другому курсі денного відділення факультету міжнародних відносин, політології та соціології за спеціальністю «Міжнародні відносини». Термін закінчення навчального закладу - 30.06.2025 року. У зв`язку з продовженням навчання значно збільшилися витрати по утриманню дитини, оскільки вона навчається за контрактом, витрачаються кошти на придбання учбового матеріалу, спеціального одягу, продуктів харчування, тощо. Розмір плати за надання освіти, визначений Договором №291-1-062-2021 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, укладеним між позивачкою та учбовим закладом, становить 29990 грн., щорічно. [PERSON] несе додаткові витрати по оплаті гуртожитку, що підтверджується Договором № 1/955-21 найму жилого приміщення в гуртожитку, укладеного 26.08.2021 року між нею та учбовим закладом. Відповідач матеріальної допомоги на навчання дитини не надає, хочу має таку можливість, оскільки він постійно працює та має стабільний дохід, однак приховує він позивачки своє місце роботи та розмір заробітної плати. У зв`язку з викладеним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, але представник позивача - [PERSON] надала до суду заяву, в якій просила провести судове засідання за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, зазначив, що згоден сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] ,батьками є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області. 15.12.2020 року [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , виданим Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідно до довідки відділу кадрів Одеського національного університету ім. І.І. Мечникова №18_ВК-245/с від 02.08.2022 року, [PERSON] , [INFO] , навчається у вказаному навчальному закладі на 2 курсі факультету міжнародних відносин політології та соціології за спеціальністю «міжнародні відносини» за контрактом з 01.09.2021 року по теперішній час. Наказом від 11.08.2021 року № 14-04 зарахована на 1 курс. Орієнтовний строк закінчення навчання - 30.06.2025 року. Між Одеським національним університетом імені І.І. Мечникова та [PERSON] було укладено договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 291-1-062-2021, пунктом 5.2. якого передбачено, що загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання [PERSON] у вказаному навчальному закладі становить 119 960 грн., 29 990 грн. за кожен рік. Пунктом 1.1. договору передбачено, що університет бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання здобувачу освітньої послуги, а саме: - 291-міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії, форма навчання - денна, місце та строк надання освітньої послуги - ОНУ ім. І.І. Мечникова ФМВПС з 01.09.2021 року до 30.06.2025 року, ступінь вищої освіти - бакалавр. Між Одеським національним університетом імені І.І. Мечникова та [PERSON] було укладено Договір найму жилого приміщення в гуртожитку № 1/955-21 від 26.08.2021 року, пунктами 1.1.-1.2. якого передбачено, що цим Договором регулюються правовідносини, пов`язані із переданням «Наймодавцем» «Наймачеві» наступного жилого приміщення (частини) у студентському гуртожитку для проживання у ньому «Наймача» на визначені цим Договору умови, термін та за встановленому цим Договором плату за адресою гуртожитку: [ADDRESS] . Термін користування житловим приміщенням становить з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року. Пунктом 4.3. Договору встановлено, що «Наймач» (здобувач) здійснює оплату за користування житловим приміщенням одноразовим платежем за десять місяців в розмірі 5200 грн., або щомісячно за додатковою угодою. 20.08.2021 року [PERSON] були сплачені грошові кошти у сумі 14995 грн. на рахунок ОНУ ім. І.І. Мечникова, призначення платежу «оплата за навчання від [PERSON] , курс 1, форма навчання - денна, назва факультету - міжнародних відносин, політології та соціології», що підтверджується квитанцією № 0.0.2239268579.1 від 20.08.2021 року. 04.02.2022 року [PERSON] були сплачені грошові кошти у сумі 14995 грн. на рахунок ОНУ ім. І.І. Мечникова, призначення платежу «оплата за навчання [PERSON] , курс 1, форма навчання - денна, назва факультету - МВПС, № договору 291-1-062-2021, семестр 2», що підтверджується квитанцією № 0.0.2444915000.1 від 04.02.2022 року. 20.08.2021 року [PERSON] були сплачені грошові кошти у розмірі 5200 грн. на рахунок Одеського національного університету ім. І.І. Мечникова, за проживання у гуртожитку у період з вересня 2021 року по червень 2022 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 20.08.2021 року. [PERSON] працює у ТОВ «Ростдорстрой» на посаді майстра, його заробітна плата за період з серпня 2022 року по січень 2023 року склала 86539,81 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 15.03.2023 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 постанови Пленуму від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199 - 200, Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно врахувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, тощо (Аналогічний висновок щодо застосування вказаних норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року, у справі № 6-1296цс15). Для можливості визначення необхідного розміру матеріальної допомоги дитині, суду необхідно встановити розмір понесених нею або позивачем витрат на навчання. Отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом дитини, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою - можливістю відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Слід зазначити, що лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, сама по собі не може бути достатньою підставою для задоволення позову. На відміну від аліментів на утримання неповнолітньої дитини, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи мають батьки можливість надання такого утримання. У позові позивач стверджує, що у зв`язку з навчанням доньки у вищому навчальному закладі витрачаються кошти на придбання учбового матеріалу, спеціального одягу, продуктів харчування, оплату контракту та гуртожитку. Разом з цим, на підтвердження понесених витрат, пов`язаних з навчанням доньки у навчальному закладі, позивачем надано суду лише квитанції про оплату контракту на суму 29990 грн., за 2021-2022 навчальні роки та оплату гуртожитку на суму 5200 грн. Докази того, що позивачем або [PERSON] були понесені витрати на придбання учбового матеріалу, спеціального одягу, продуктів харчування, в матеріалах справи відсутні. Згідно вимог ст. 199 СК України, обов`язковими умовами присудження аліментів на утримання повнолітньої особи, яка продовжує навчання, є ухилення одного з батьків надавати матеріальну допомогу та потреба в матеріальній допомозі. Позивач зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на навчання дитини не надає, хочу має таку можливість, оскільки він постійно працює та має стабільний дохід. Однак, позивач не надала суду докази того, що відповідач дійсно ухиляється від надання матеріальної допомоги донці, що він працевлаштований на даний час та отримує стабільний дохід, тобто не довела суду, що він має змогу надавати матеріальну допомогу, у заявленому позивачем розмірі - 3000 грн. В освою чергу, [PERSON] надав до суду заяву, в якій зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 2000 грн. та надав довідку про доходи. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Судом встановлено, що спільна дитина позивача та відповідача навчається у вищому навчальному закладі за контрактом, що виключає можливість отримання повнолітньою дитиною стипендії, власного заробітку вона не має, оскільки навчається на денній формі навчання, тому потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як позивач, так і відповідач. Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, адже є працездатною працевлаштованою особою, яка отримує дохід, а тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів на її утримання. Однак, з огляду те, що позивачем підтверджено витрати лише на оплату контракту та гуртожитку, враховуючи обов`язок обох батьків матеріально утримувати дитину, часткове визнання позову, виходячи з засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що стягнення аліментів з відповідача у розмірі 2000 грн. буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, відповідно до ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В даному випадку позов подано до суду 20.09.2022 року. Таким чином, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , яка продовжує навчання, у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, а саме з 20.09.2022 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років, тобто до [INFO] . Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

Outcome: partial