Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на його користь 25093 грн. за договором позики грошових коштів від 17 вересня 2021 року. В обґрунтування позову позивач вказував, що 17 вересня 2021 року [PERSON] позичив у нього 800 Євро, які пообіцяв повернути до 22 вересня 2021 року, про що написав розписку. На даний час зобов`язання відповідач не виконав, в зв`язку з чим позивач звертався до поліції , де йому було роз`яснено з даного приводу звертатися до суду з цивільним позовом. Позивач просив стягнути суму заборгованості у гривнях по курсу НБУ станом на 30.11.2021 року. 01 липня 2022 року представником позивача адвокатом Пилипчук Л.М. подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача суму позики в іноземній валюті, яка отримана у позику, а саме 800 Євро та 3% річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України - 18,48 Євро. Позивач та представник позивача подали письмову заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, позов підтримали. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час проведення судового засідання належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Судом ухвалено про заочний розгляд справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши письмові докази, давши їм правову оцінку, суд прийшов до наступного. Судом встановлено що 17 вересня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 800 Євро, про що останній написав відповідну розписку. Згідно даної розписки вбачається , що [PERSON] отримав позику від [PERSON] в розмірі 800 Євро, які зобов`язався повернути до 22 вересня 2021 року. Укладений договір відповідає вимогам, установленим для правочинів, які укладаються в письмовій формі, і приймається судом як доказ, який вказує на факт наявності боргу відповідача перед позивачем. Відповідач [PERSON] суду не надав доказів, які б вказували на виконання останнім своїх зобов`язань за договором позики, до теперішнього часу не виконав свої зобов`язання перед позивачем. В зв`язку з неповерненням боргу відповідачем, позивач звертався до Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області. Відповідно до відповіді Рівненського районного управління поліції за №3411/200/04-2021 від 03.11.2021 року, [PERSON] було роз`яснено, що справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин є компетенцією суду. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і у порядку, встановленим законом. Згідно з чинним законодавством, у разі отримання позики іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Таким чином, як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц. Відтак, у справі встановлено, що розписка від17 вересня 2021 року підтверджує факт укладення договору позики між сторонами, зокрема отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів в борг, що вказує на обов`язок їх повернути. Відповідач договірні зобов`язання не виконав, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь суму неповернутих грошових коштів в розмірі 800 Євро. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з наданим позивачем розрахунком, 3% нараховано за період з 23.09.2021 року по 31.12.2021 року становлять 6,58 Євро; за період з 01.01.2022 по 30.06.2022 року становлять 11,90 Євро, а всього - 18,48 Євро. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Таким чином, позовні вимоги про стягнення 3 % річних від простроченої суми заборгованості є законними. В той же час, суд задовольняє зазначені вимоги частково на суму 10,13 Євро, виходячи лише з суми взятого боргу у розмірі 800 Євро та за період з 23.09.2021 року по 31.12.2021 року та за період з 01.01.2022 року по 23.02.2022 року, враховуючи п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який передбачає звільнення від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України на період воєнного стану. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання про те, що оскільки між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, які не виконані стороною відповідача, а тому у відповідності до умов договору та норм Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що заявлені у справі вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved