Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що [INFO] в місті Сімферополь АР Крим у неї народилась дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 21.09.2022 та довідки про народження № Р-00461 та Р-00460. Однак, вказані документи видані відповідним органом на окупованій території, тому не є підставою для видачі свідоцтва про народження дитини відділом реєстрації актів цивільного стану на території України, при цьому зазначила, що оскільки народження дитини та реєстрація цього факту відбулись на території України тимчасово окупованій Російською Федерацією, саме актами законодавства останньої і керувались особи, які складали вищенаведені документи. Просить суд встановити факт народження дитини жіночої статі [PERSON] , яка народилася [INFO] , місце народження: Україна, АР Крим, м. Сімферополь, мати\~ [PERSON] , [INFO] , громадянка України, відомості про батька дитини записати відповідно до ч. 1\~ст. 135 СК України, [PERSON] , громадянин України. В судове засідання заявниця не з`явилась, просила справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Кілійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився. Відповідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК,\~суд розглянув\~справу у\~відсутності сторін\~без фіксації\~судового процесу\~за допомогою\~звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 21.09.2022 та довідки про народження № Р-00461 та Р-00460 у [PERSON] [INFO] в місті Сімферополь АР Крим народилась дитина жіночої статі [PERSON] . Згідно паспорту\~громадянина України\~ [NUMBER] ,виданий 16.03.2004 Чаплинським РВУМВС України у Херсонській області, [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України. Відповідно до правил ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, \~при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 7 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до\~ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Lоizidou v. Тurкеу», «Сургus v. Тurкеу»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Моzеr v. Thе Republic of Moldova and Russia») де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacasе), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог\~статті 263 ЦПК України\~щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ в порядку\~статті 257-1 ЦПК України. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться\~за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. У разі смерті батьків або в разі якщо вони з інших причин не можуть зареєструвати народження дитини, державна реєстрація проводиться за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина чи в якому вона перебуває. Державна реєстрація народження дитини проводиться\~не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Факт народження дитини підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , однак вказаний документ не є підставою для видачі заявниці свідоцтва про народження дитини відділами реєстрації актів цивільного стану на території України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявниці для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження дитини на території України. Крім того, заявниця не може отримати від закладу охорони здоров`я, що створений за законодавством України документ встановленої форми про народження дитини та на його підставі зареєструвати народження дитини, оскільки вказаний документ був виданий органом РАЦС на окупованій території АР Крим. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви, оскільки встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне заявниці для оформлення державної реєстрації народження дитини за законодавством України. Враховуючи доведеність факту народження дитини жіночої статі [INFO] в м. Сімферополь, АР Крим, Україна, суд вважає за необхідне вказану заяву задовольнити. Відповідно до правил\~ст. 317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту народження підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved