Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначив, що проживає разом із бабусею своєї дружини [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та здійснює за нею постійний догляд. Як зазначив заявник, [PERSON] має захворювання з діагнозом: «ІХС; А/кардіосклероз, СН ІІ Б-ІІІ, ГX-ІІІ ст. ( код 1.20)», внаслідок якого потребує постійного стороннього догляду, оскільки внаслідок хвороби та похилого віку самостійно важко пересувається, без сторонньої допомоги повністю нездатна до елементарного побутового самообслуговування, самостійного проведення необхідних гігієнічних процедур, самостійного приготування їжі, харчування тощо. Інших осіб, які можуть здійснювати догляд за хворою [PERSON] (законного опікуна, піклувальника) немає, оскільки його дружина [PERSON] на даний час працює вчителем англійської мови в Міжгірському ліцеї №2 ім. А. Волошина, одночасно здійснює догляд за двома малолітніми дітьми, а тому не може здійснювати та забезпечити необхідний постійний догляд за хворою [PERSON] , а дочка [PERSON] - [PERSON] є інвалідом третьої групи і здійснювати догляд за іншими особами не може. Тому, як зазначив заявник, він є єдиною особою, який здійснює догляд та піклується про хвору, а саме постійно доглядати за нею, виконувати побутові домашні роботи, доглядати за належним станом житла, забезпечувати опалення, готувати їжу, проводити з хворою гігієнічні з процедури, купувати необхідні медикаменти, продукти харчування та виконувати всі інші необхідні роботи по догляду, тощо. Догляд здійснюється заявником добровільно на безоплатній основі на прохання [PERSON] . Проти здійснення за нею постійного догляду [PERSON] не заперечує. Від встановлення факту здійснення ним постійного стороннього догляду за особою, яка цього потребує, залежить виникнення його прав та обов`язків, визначених Законом України від 19 червня 2003 року №966-ІV «Про соціальні послуги», Законом України від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №588 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» та інших. У зв`язку з наведеним, у нього виникла необхідність для звернення до суду з цією заявою про встановлення факту здійснення ним постійного догляду за [PERSON] . Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. Заявник в судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує. Від Міжгірської селищної ради Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника селищної ради за наявними в ній матеріалами. [PERSON] подала належним чином посвідчену заяву, в якій висловила позицію про визнання вимог заяви підтвердивши дійсність наведених у ній обставин та просила розглянути справу без її участі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (пункт 2 частини 1 статті 315 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , згідно Висновку №1641 та виписки із протоколу ЛКК від 17.08.2022, потребує постійного стороннього догляду від [PERSON] (а.с. 13, 14). [PERSON] проживає одиноко по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім?ї від 15.02.2023 (а.с. 12). З акту-обстеження від 15.02.2023 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає одна по [ADDRESS] . Матеріально-побутові умови проживання даної громадянки задовільні. Вона є пенсіонеркою, людиною похилого віку. Дуже часто хворіє, неодноразово проходить лікування в «КПУ Міжгірська РЛ», має захворювання з діагнозом: «ІХС Атеросклеротичний кардіосклероз. ГХ III ступені СН II Б-3» та потребує постійного стороннього догляду у зв`язку з нездатністю до самообслуговування. Зі слів [PERSON] , чоловік онуки - [PERSON] здійснює постійний сторонній догляд за нею, а саме: доглядає її, прибирає житло, готує їжу, купує необхідні ліки, продукти харчування, оплачує комунальні послуги та допомагає по господарству, оскільки за станом здоров`я вона не може самостійно себе обслуговувати. Згідно Висновку ЛКК №1641 від 17.08.2022 та виписки із протоколу ЛКК №1641 від 17.08.2022 [PERSON] потребує постійного стороннього догляду [PERSON] , який дійсно є особою, яка здійснює і може здійснювати догляд за хворою бабусею дружини - [PERSON] . Інші особи, які можуть здійснювати догляд за [PERSON] відсутні (а.с. 10). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту здійснення заявником постійного догляду за особою похилого віку, яка цього потребує. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника, напряму впливає на його права й обов?язки та інтереси особи похилого віку, яка потребує стороннього догляду. Принагідно констатуючи суд зауважує, що питання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є компетенцією уповноваженого органу відповідно до положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» й не входить до компетенції суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved