Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області з позовом до ТОВ «Веллфін» про визнання договору позики недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що вона отримала повідомлення від ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про те, що 04 липня 2020 року ТОВ «Веллфін» запросило її кредитну історію. ТОВ «Українське бюро кредитних історій» її повідомлено про те, що ТОВ «Веллфін» 04 квітня 2020 року оформлено кредитний договір № 1292378 на суму кредиту - 4000 гривень строком до 14 липня 2020 року. Станом на 06 липня 2020 року заборгованість за договором становила 4650 гривень. Зазначений кредитний договір вона не укладала, кошти за договором не отримувала. Таким чином, кредитний договір укладено невідомими особами від її імені та без її згоди з незаконним використанням її персональних даних. У зв`язку з цим, вона звернулась до Головного управління Національної поліції в м. Києві з заявою від 06 липня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення та до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку з листом зверненням № 1 від 05 листопада 2020 року з метою виключення даних про наявність у неї заборгованості за кредитним договором з бази даних. Також, вона звернулась до відповідача з вимогою скасувати кредитний договір. Разом з тим, відповідачем її вимога проігнорована. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір № 1292378 від 04 квітня 2020 року, укладений між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] . Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2021 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. ТОВ «Веллфін» відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подало. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 04 квітня 2020 року ТОВ «Веллфін» оформлено кредитний договір № 1292378 на суму кредиту - 4000 гривень строком до 14 липня 2020 року, що підтверджується роздруківкою з сайту ТОВ «Українське бюро кредитних історій» (а.с. 6). Позивач посилається на те, що зазначений кредитний договір вона не укладала, кошти за договором не отримувала. Таким чином, кредитний договір укладено невідомими особами від її імені та без її згоди з незаконним використанням її персональних даних. У зв`язку з цим, позивач звернулась до Головного управління Національної поліції в м. Києві з заявою від 06 липня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 7) та до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку з листом зверненням № 1 від 05 листопада 2020 року з метою виключення даних про наявність у неї заборгованості за кредитним договором з бази даних (а.с. 8). Також, позивач звернулась до ТОВ «Веллфін» з листом-претензією від 16 липня 2020 року з вимогою скасувати кредитний договір (а.с. 9). Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Позивачем на підтвердження своїх доводів щодо недійсності кредитного договору надала суду копії листів-звернень до Головного управління Національної поліції в м. Києві, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та до ТОВ «Веллфін». Жодних доказів на підтвердження направлення зазначених листів адресатам та отримання їх ними позивачем суду не надано. Листи також не містять відповідних відміток про їх отримання канцеляріями державних органів, у разі якщо такі листи подавались не за допомогою поштових засобів зв`язку. Крім того, копія оспорюваного кредитного договору позивачем суду не надана та останньою не заявлялось клопотання про його витребування. Надана позивачем роздруківка з сайту ТОВ «Українське бюро кредитних історій» не підтверджує укладення кредитного договору № 1292378 від 04 квітня 2020 року саме між [PERSON] та ТОВ «Веллфін». Вбачається, що будь-яких доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин [PERSON] суду не надано, факт укладення спірного кредитного договору не доведено. Доводи позивача ґрунтуються лише на її поясненнях. Таким чином, підстав для визнання недійсним кредитного договору не вбачається. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed