Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

02 лютого 2023 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до Шишацької селищної ради про визнання за нею в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що вказаний будинок батько успадкував після смерті його власниці [PERSON] , однак своє життя не встиг оформити на нього своїх прав, а отже відсутній правовстановлюючий документ на дане спадкове майно. Ухвалою суду від 02 лютого 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06 березня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги, наполягала на їх задоволенні з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позову. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши пояснення присутніх учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про те, що визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно технічного паспорту ТОВ «Миргородське бюро технічної інвентаризації» (інв. справа 4434) від 20 липня 2021 року спірний житловий будинок садибного типу розташований по [ADDRESS] та складається з житлового будинку 1968 року побудови загальною площею 35,2 кв.м., житловою площею 10,4 кв.м. (літ. А-1,а), погребу (літ. - Б), літньої кухні (літ. - В), сараю (літ. - Г), вбиральні (літ. - Д), 1/2 частини колодязя (№1) (а.с. 24-39). Згідно довідки-характеристики ТОВ «Миргородське БТІ» № 156 від 21.07.2021 даний будинок не є самочинно збудованим. Реєстрація права власності не проводилась. Відповідно до довідки Сагайдацького старостинського округу виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 08.11.2022 № 02-25/11/688 земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] є неприватизованою та перебувала в користуванні [PERSON] (а.с.17). Згідно з довідкою Сагайдацького старостинського округу виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 08.11.2022 № 02-25/11/688 домоволодіння по [ADDRESS] заданими погосподарської книги № 3, особовий рахунок № [NUMBER] станом на 01.07.1990 року відносилось до робітничого двору головою та єдиним членом якого була [PERSON] (а.с.15). Згідно зі ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в 1968 році, суд, розглядаючи спірні правовідносини, керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином, записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 3, особовий рахунок № [NUMBER] колишньої Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області є належним документом, що підтверджує право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS] та який станом на 01.07.1990 відносився до робітничого двору. На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1968 році, введення об`єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз`яснюється процедура реєстрації об`єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його колишнім членам колгоспного двору ніким не оспорюєтся. Самочинних побудов та перепланувань представниками БТІ на момент виготовлення технічного паспорту не зафіксовано. Таким чином, одноосібним власником спірного житлового будинку була [PERSON] до моменту її смерті. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.23). За життя вона залишила заповіт, посвідчений 27 березня 2007 року, секретарем виконавчого комітету Сагайдацької сільської ради Лобовою Г.М., за яким все своє майно заповідала [PERSON] (а.с.20). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилось, що слідує з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16.03.2023 № 71816755 (а.с. 95). [PERSON] на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживав разом з нею, що підтверджується довідкою Сагайдацької сільської ради від 05.02.2013 № 146 (а.с.14). Таким чином, [PERSON] успадкував спірний житловий будинок, однак за своє життя не встиг оформити своїх майнових прав щодо нього. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.22). При вивченні спадкової справи № 22/2021 щодо майна померлого [PERSON] , яка ведеться Кобеляцької державною нотаріальною конторою, судом встановлено, що заповіту він не залишив. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину є його донька [PERSON] (а.с. 21, 63-93). Постановою державного нотаріуса Кобеляцької ДНК Русняк Р.В. від 17 вересня 2021 року № 995/02-31 спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на даний будинок (а.с.33). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На думку суду, позивач правомірно претендує в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] , який останній успадкував від [PERSON] , але за життя не встиг оформити на своє ім`я. Отже саме відсутність правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок перешкоджає його спадкуванню позивачем в нотаріальному порядку та є перешкодою для реалізації нею свого права власності на спадкове майно. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що позивач на відшкодуванні судових витрат не наполягає, а також зважаючи на те, що діями відповідача жодні права позивача не порушували, а до участі у справі відповідача залучено виключно через відсутність інших спадкоємців, суд не знаходить підстав для покладення судових витрат по справі по відповідача.

Outcome: approved