Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , у твердій грошові сумі в розмірі 5000,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.12.2019 між сторонами було укладено шлюб, мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . З 01.02.2023 позивачка та відповідач проживають окремо. Спільна донька живе з позивачкою, відповідач з 15.02.2023 не бере участі у вихованні спільної дитини. Зазначає що відповідач є здоровим та працездатним, має нерегулярний та мінливий дохід та може сплачувати аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн щомісячно. Ухвалою суду від 08.03.2023 позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, слухання справи призначено на 10:00 03.04.2023. 23.03.2023 відповідачем до суду надано клопотання про розгляд справи у його відсутність та відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги визнає частково, а саме у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу ), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свою позицію обґрунтовує тим, що не відмовляється сплачувати аліменти на утримання своєї доньки, однак наразі є безробітнім, що унеможливлює сплату ним аліментів у зазначеному в позові розмірі. Просить суд врахувати його складний матеріальний стан та вважає, що позивачкою не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог. У судове засідання призначене на 03.04.2023 учасники справи не з`явилися, позивачкою у позові зазначено клопотання про розгляд справи у її відсутність, відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій також позицію викладену у відзиві на позов підтримав. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Частиною 3 ст.12 ЦПК України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Судом встановлено що сторони 27.12.2019 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] та не заперечується відповідачем, [PERSON] є її батьком. Як зазначає позивачка донька проживає разом з нею, відповідач зазначене у своєму відзиві не заперечує та не спростовує. Тобто, під час судового розгляду встановлено, що дитина сторін проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком, та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до \~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першої\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. За ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, у своєму відзиві не зазначив про наявність у нього на утриманні інших осіб, незадовільний стан здоров`я, хоч і зазначає що має скрутне матеріальне становище, однак доказів зазначеного не надає. Сума прожиткового мінімуму, встановлена ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік», для дитини у віці до 6 років становить 2272,00 грн. Заявлений позивачем розмір витрат значно перевищує прожитковий мінімум необхідний для дитини та, зважаючи на положення ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, матеріали справи не містять доказів достатності доходу відповідача для сплати аліментів в сумі 5000 грн щомісячно. За ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 06.03.2023. За таких обставин, суд вважає за необхідне визначити спосіб та розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000,00 грн щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 06.03.2023. Згідно з вимогами ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Вказана норма закону є імперативною та не потребує закріплення в судовому рішенні, тому ця вимога позивача задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial