Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

у листопаді 2022 року [PERSON] звернулась до суд з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільського РДА у Київській області, про визначення місця проживання сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 2015 року по 9 грудня 2022 року. У сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільна дитина проживає разом з матір`ю, нею створені всі належні умови для проживання дитини, її розвитку та виховання. Позивач за адресою проживання характеризується позитивно, має фінансову можливість задовольнити матеріальні потреби сина. Відносини між сторонами мають негативний характер, вони не змогли остаточно досягти згоди щодо визначення місця проживання дитини, а тому позивач просить визначити місце проживання сина з нею. Ухвалою від 24 листопада 2022 року позов залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків п`ять днів з дня отримання вказаної ухвали. 13 та 15 грудня 2022 року від [PERSON] надійшла заява на усунення недоліків. Одночасно позивач зазначила про зміну третьої особи по справі з Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільського РДА у Київській області на Службу у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради Бориспільського районну Київської області у зв`язку з передачею повноважень. Ухвалою суду від 15 грудня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Одночасно залучено в якості третьої особи Службу у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради Бориспільського районну Київської області та витребувано в останньої висновок щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] . Згідно з частиною 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. 8 лютого 2023 року до суду з`явились позивач, її представник [PERSON] та відповідач, підготовче засідання відкладено у зв`язку з клопотанням відповідача на 28 березня 2023 року. Сторони в підготовчі засідання не з`явились. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог, одночасно просив проводити засідання за його відсутності. Представник третьої особи направив на адресу суду висновок про визначення місця проживання дітей та просив розглядати справу без його участі. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 11 грудня 2015 року між сторонами укладено шлюб, який розірвано 9 грудня 2022 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Позивач належним чином виконує свої батьківські обов`язки: піклується про здоров`я дитини, її фізичним, духовним та моральним розвиток, створила належні житлові та побутові умови для її повноцінного виховання і розвитку, має стабільний дохід для утримання дитини. Вищенаведені обставини не заперечуються відповідачем. У висновку Служби у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради Бориспільського районну Київської області про визначення місця проживання дитини [PERSON] від 24 лютого 2023 року зазначено, що дитина проживає разом з матір`ю: [ADDRESS] . За вказаною адресою було проведено обстеження умов проживання та встановлено, що даний будинок облаштований, мебльований, є необхідні речі побуту та вжитку, наявна ігрова зона, іграшки, створено відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку, будинок відповідає санітарно-гігієнічним умовам проживання, облаштований побутовою технікою, необхідними меблями. [PERSON] повідомила, що після вторгнення Російської Федерації на територію України, для забезпечення безпеки життя та здоров`я сина, вимушена була виїхати з ним в евакуацію до Голландії, в подальшому з переїздом до Великої Британії, де проживала протягом останніх п`яти місяців. За час воєнного стану відносини з [PERSON] стали погіршуватись, а в подальшому повідомили, що в квартирі, де вони проживали разом однієї родиною, проживає інша жінка. Повідомила, що за час їхньої відсутності, чоловік всі їхні речі вивіз до будинку за місцем її реєстрації та не пустив їх з сином на поріг. [PERSON] наголосила, що відносини з [PERSON] зіпсувались, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Тому змушена була звернутись до Дарницького районного суду міста Києва з позовом про розірвання шлюбу. Відносини, що склались між сторонами негативно впливають на моральний та психологічний стан сина. Повідомила, що за згодою сторін, домовилась з [PERSON] , що місце проживання сина буде визначено за місцем проживання його матері. [PERSON] на засідання комісії не з`явився, повідомив у телефонному режимі, що не заперечує проти проживання сина з матір`ю. Визнано за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини батьків щодо визначення місця проживання дитини врегульовані статтею 160 СК України, частина 1 якої визначає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 161 цього Кодексу передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання тому з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 (далі - Конвенція), яка є першим і основним міжнародно-правим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці даної Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 18 Конвенції визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959. Згідно з принципами даної Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Аналіз наведених норм права в їх сукупності дає підстави для висновку, що принцип рівності прав батьків щодо дитини є похідним від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Згідно до вимог ч.ч. 2 та 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як установив суд, після припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин місце проживання дитини сторін за їх згодою було визначено з матір`ю. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] визнав позовні вимоги. Таким чином суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved