Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] у якому просив суд стягнути з відповідача на його користь 300 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. До початку розгляду справи по суті представник позивача адвокат Жмуренко А.М. уточнив позовні вимоги та просив суд : стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 150 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої внаслідок вчинення кримінального правопорушення; стягнути з відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача 150 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої внаслідок кримінального правопорушення. У обґрунтування уточнених позовних вимог представник позивача зазначає, що 25.07.2020 року о 12.00 на 5 км. дороги «Петропавлівка-Сонцеве-Богданівка» в Павлоградському районі Дніпропетровської області водій [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ-21213 д/н [NUMBER] допустив зіткнення з мотоциклом позивача під керуванням позивача, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Свою цивільно-правову відповідальність відповідач [PERSON] застрахував у ПрАТ «УПСК». Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, призначено йому показання та стягнуто на користь позивача 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду, вирок Павлоградського міськрайонного суду вирок Павлоградського міськрайонного суду від 20.05.2022 року в частині розгляду позовних вимог про відшкодування моральної шкоди скасовано, призначено новий судовий розгляд в цій частині в суді першої інстанції. В решті вирок залишено без змін. Вказаним кримінальним правопорушенням позивачу спричинена моральна (немайнова) шкода яка полягає в тому, що діями відповідача [PERSON] йому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Фактично з 25.07.2020 року і до теперішнього часу позивач лікує наслідки ДТП, він не може працювати, був звільнений внаслідок стану здоров`я, отримує у ФСС страхові виплати, що значно менші ніж його зарплата. Позивач не може повноцінно забезпечити свою сім`ю, оскільки його доходом є тільки страхові виплати. Позивач відчував та продовжує відчувати сильний фізичний біль, обмежений у можливості вільно пересуватися. Внаслідок чого, став дратівливим, у нього постійно дратівливий стан, не відчуває себе повноцінною людиною, втратив впевненість у майбутньому, втратив нормальні життєві зв`язки. Моральні страждання оцінює в 300 000 грн. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.09.2022 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 02.03.2023 року уточнена позовна заява прийнята до розгляду. Від відповідача ПрАТ «УПСК» надійшов відзив на позов, де зазначив, що 08.10.2019 року між [PERSON] та ПрАТ «УПСК» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/448983. 25.07.2020 року трапилась ДТП за участі транспортного засобу «ВАЗ 21213» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Zongsen», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] 25.08.2022 року між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] укладено Угоду про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю потерпілого, яка складає 80 000 грн., що включає відшкодування витрат на лікування, шкоду пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим та моральну шкоду. 01.09.2022 року на підставі вищезазначеної угоди ПрАТ «УПСК» за погодженням з позивачем перераховано на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 80 000 грн. Отже страховиком у відповідності до укладеної угоди у повному обсязі виконано всі свої зобов`язання перед потерпілою особою. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача до ПрАТ «УПСК» В судовому засіданні представник позивача адвокат Жмуренко А.М. підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі посилаючись на доводи викладені в уточненій позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заявлені до нього не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача адвокат Савченко С.А. в судовому засіданні позовні вимоги заявлені до [PERSON] не визнав, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «УПСК» на суму 260 000 грн. отже моральну шкоду повинна відшкодовувати страхова компанія. ПрАТ «УПСК» в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 25.07.2020 року о 12.00 год. водій [PERSON] керуючи належним йому транспортним засобом «ВАЗ 21213» д/н [NUMBER] рухався по автодорозі «Петропавлівка-Сонцево-Богданівка» в Петропавлівському районі, допустив зіткнення з мотоциклом «Zongsen», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритого черезвертлюгового перелому та перелому середньої третини лівої стегнової кістки із зміщенням, відкритого уламкового перелому обох кісток нижньої третини лівої гомілки, відкритого крайового перелому лівої п`яткової кістки, множинних забійно-рваних ран лівої гомілки та колінного суглобу, ускладнені травматичним шоком другого ступеню, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.05.2022 року [PERSON] визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки. Цивільний позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням 100 000 грн. (а.с. 32-36) Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.08.2022 року вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.05.2022 року щодо [PERSON] в частині розгляду позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням скасовано, призначено новий судовий розгляд в цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишено без змін. (а.с. 28-31) Відповідно до статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Ухвала апеляційного суду набрала законної сили. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «УПСК». Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО/4489831 за яким предметом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ 21213» д/н [NUMBER] . У пункті 1.3 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що потерпілі-юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Позивач звертаючись до суду з даним позовом посилається на те, що з моменту ДТП та до теперішнього часу він продовжує лікуватися, втратив роботу внаслідок невідповідності стану здоров`я виконуваній роботі, отримує страхові виплати від Фонду соціального страхування розмір яких значно менший ніж його заробітна плата. Позивач не може повноцінно забезпечити свою сім`ю, став інвалідом 3 групи. З часу ДТП та до теперішнього часу відчуває сильний фізичний біль, обмежений у можливості вільно пересуватися, е може витримувати елементарне фізичне навантаження, займатися улюбленими справами, вести домашнє господарство. Внаслідок чого, став дратівливим, не відчуває себе повноцінною людиною, втратив впевненість у майбутньому, втратив нормальні життєві зв`язки. Моральні страждання оцінює в 300 000 грн. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та п. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц). Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З огляду на те, що позивачем обґрунтовано факт спричинення моральної шкоди, суд дійшов висновку, що внаслідок винних дій [PERSON] , позивач зазнав моральних страждань. Виходячи із засад розумності та справедливості та враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач суд вважає що розмір моральної шкоди спричиненої позивачу становить 200 000 грн. Відповідно до статті 23 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно зі статтею 26-1 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та пунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону,- МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та пунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону № 1961-IV, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (пункт 27.3 статті 27 Закону № 1961-IV). Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону. На день настання страхового випадку згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з січня по серпень 2020 року визначено мінімальну заробітну плату у розмірі 4 723 грн. Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди який підлягає стягненню з ПрАТ «УПСК» дорівнює 56 676 грн. 00 коп. Суд не бере до уваги доводи ПрАТ «УПСК» про те, що відповідно до страхового акту № ОЦ/007/000/22/0014 позивачу виплачено 80 000 грн., які включають в себе моральну шкоду. Доказів на підтвердження того, що в суму 80 000 грн. входить моральна шкода суду не надано. Згідно даного акту зазначено : витрати на лікування - 52 374, 35 грн.; стійка втрата непрацездатності - 85 014,00 грн.; моральна шкода - 6869,42 грн., всього 144 257, 77 грн. - підлягає перерахуванню - 80 000 грн. (а.с. 101) Який розмір становить моральна шкода із суми 80 000 грн. в страховому акті не зазначено. Враховуючи, що загальний розмір встановлений судом моральної шкоди спричиненої позивачу становить 200 000 грн. Стягненню з відповідача ПрАТ «УПСК» підлягає 56 676 грн. За відрахуванням 200 000 грн. - 56 676 грн. = 143 324 грн. Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-IV. Отже відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини відповідача [PERSON] ДТП, має бути співмірно компенсована останнім в розмірі 143 323 грн. Таким чином позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Щодо доводів представника відповідача [PERSON] про необхідність скасування арешту з належного [PERSON] автомобіля «ВАЗ 21213» д/н [NUMBER] . Відповідно до матеріалів кримінального провадження 185/279/21, ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду від 27.07.2020 року накладено арешт на автомобіль «ВАЗ 21213» д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] з метою забезпечення позову. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляд і заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. Враховуючи, що на даний час потреба у забезпеченні позову не відпала, суд не вбачає підстав для скасування арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача ПрАТ «УПСК» на користь держави підлягає стягненню 566,76 грн. З відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню 1 433,24 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial