Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору : [PERSON] , Орган Опіки та піклування Берегометської селищної ради Вижницького району, Чернівецької області , Вижницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вижницькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції про визнання батьківства . В позові вказував, приблизно у лютому-березні 2015 року він познайомився із [PERSON] до вересня 2015 року вони зустрічалися та були у близьких відносинах, однак шлюбу це не привело в силу різних причин, у тому числі , що [PERSON] на той час перебувала в офіційному шлюбі із відповідачем [PERSON] , тому у вересні 2015 року їх стосунки були припинені. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі із іншим чоловіком у [PERSON] , [INFO] народилася дочка [PERSON] , а оскільки вона була народжена у зареєстрованому шлюбі, то при реєстрації народження дитини відомості про батька дитини були записані у Книзі реєстрації народжень виконкому Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області на підставі ст. 133 СК України, тобто батьком [PERSON] було зазначено відповідача - [PERSON] . Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 24.01.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано . У лютому 2022 року він та [PERSON] відновили відносини і 23.06.2022 року року - одружилися . Одружившись почали проживати разом і проводячи спільно час із дочкою [PERSON] , помітив схожість між ним і [PERSON] , зокрема у рисах обличчя, рухах, дещо в поведінці і т.п.. Помітивши таку схожість, почав розпитувати дружину про можливість його батьківства, однак дружина не змогла підтвердити чи заперечити цей факт. У зв`язку із такими обставинами вони із дружиною вирішили зробити експертизу ДНК на предмет його батьківства щодо дочки [PERSON] . Як зазначено у висновку генотипоскопічного експертного дослідження № 36826 від 06.01.2023 року ТОВ «МАМА ПАПА» можливість його батьківства щодо дочки [PERSON] становить 99,9999997% . Вважає підтвердженим кровне споріднення між нею та дочкою [PERSON] , однак, оскільки в момент її народження матір [PERSON] , перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, тому в графі «батько» в свідоцтві про народження [PERSON] був зазначений саме відповідач, у зв`язку із чим змушений звернутися до суду для встановлення батьківства щодо дочки [PERSON] . Просить позов задовольнити. Визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Виключити відомості про батьківство [PERSON] , [INFO] з актового запису про народження №10 від 17.03.2016 року відносно [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17.03.2016 року , виданого 17.03.2016 року виконкомом Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області та стягнути судові витрати. Представник позивача в адресованій суду заяві позов підтримав просив його задовольнити. Судовий збір залишити за позивачем. Відповідач в адресованій суду заяві позов визнав у повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутність. Треті особи в адресованих суду клопотаннях просять розглядати справу у їх відсутність, щодо задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що позивач приблизно у лютому-березні 2015 року познайомився із [PERSON] і до вересня 2015 року вони зустрічалися та були у близьких відносинах. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі із іншим чоловіком у [PERSON] , [INFO] народилася дочка [PERSON] . При реєстрації народження дитини відомості про батька дитини були записані у Книзі реєстрації народжень виконкому Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області на підставі ст. 133 СК України, тобто батьком [PERSON] було зазначено відповідача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] від 17.03.2016 р. та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00038542914 від 17.02.2023 року. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 24.01.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 23.06.2022 року між позивачем та [PERSON] , укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 23.06.2022 року. У висновку генотипоскопічного експертного дослідження № 36826 від 06.01.2023 року ТОВ «МАМА ПАПА» можливість батьківства позивача щодо дочки [PERSON] становить 99,9999997%. Таким чином, практично доведено що [PERSON] являється біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст. 128 ч. 1 Сімейного кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ст. 128 ч. 3 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Статтею 129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3встановлено, що Особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я по батькові матері, батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 2004 року , суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2, з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] про визнання батьківства підлягає задоволенню.

Outcome: approved