Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У березні 2023 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про виділ у натурі із спільної часткової власності належної йому частки у житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] . В обґрунтовування позову зазначав, що даний будинок належить сторонам на праві спільної часткової власності. На підставі договору дарування від 28.11.1984 позивач є власником частини житлового будинку, інша частина перебуває у власності відповідача. Фактично будинок розділений на дві ізольовані квартири із самостійно облаштованими системами газо-, водо- та електропостачання. Також проведений розподіл призначеної для обслуговування будинку земельної ділянки. Маючи на меті припинити право спільної власності позивач звернувся до відповідача із пропозицією укласти відповідний нотаріально посвідчений договір, проте такий договір протягом тривалого часу не укладено. Позивач бажає бути самостійним власником належної йому частини житлового будинку, тому просить припинити право спільної часткової власності, виділити належну йому 1/2 частину спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в натурі в окремий об`єкт нерухомості (квартиру) загальною площею 71,1 кв.м., житловою 37,8 кв.м., що складається з : коридора 1-1 площею 5,2 кв.м., коридора 1-2 площею 7,8 кв.м., коридора 1-3 площею 8,1 кв.м., кімнати 1-4 площею 24,7 кв.м., кімнати 1-5 площею 13,1 кв.м., кухні 1-6 площею 6,7 кв.м., туалета 1-7 площею 1,5 кв.м., ванни 1-8 площею 4,0 кв.м. та визнати право власності на відокремлений об`єкт (квартиру). Стислий виклад позиції відповідача. Правом подати відзив на позов відповідач не скористався. Рух справи в суді. Провадження у справі відкрито 07 березня 2023 року. Визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і пояснив, що разом із братом є співвласниками спірного житлового будинку, кожен облаштував окрему квартиру і отримав правовстановлюючі документу на відповідну частину земельної ділянки. Право спільної часткової власності існує лише формально, реально сторони володіють окремими об`єктами. Вже при розподілі земельної ділянки адреси сторін зазначені відповідно [ADDRESS] і [ADDRESS] . Враховуючи реалії сьогодення позивач бажає бути одноосібним власником своєї частини житлового будинку, щоб мати можливість вільно розпоряджатись майном. Представник відповідача адвокат Клімук О.С. позов визнав і пояснив, що [PERSON] не заперечує проти задоволення позову, оскільки не має можливості на даний час укласти письмовий договір про припинення спільної часткової власності. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно реєстраційного посвідчення №14 від 18.01.1993 [PERSON] на підставі договору дарування від 28.11.1984 є власником частини житлового будинку в [ADDRESS] . За даними інформаційної довідки № 322833951 від 14.02.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, іншим співвласником житлового будинку в [ADDRESS] є відповідач [PERSON] , за яким зареєстровано право власності на 42/100 нерухомого майна на підставі свідоцтва про право власності, рішення від 23.02.2012 №2-4/2012, 29.03.2012, Люблинецької селищної ради. Кожна із сторін є власником окремої земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування його частини житлового будинку. Так, позивачу належить земельна ділянка за адресою [ADDRESS] з кадастровим номером 0722:55700:01:001:1285 площею 0,0859 га, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №320155611 від 13.01.2023. Відповідачу належить земельна ділянка за адресою [ADDRESS] з кадастровим номером 0722155700:01:001:0275 площею 0,1152 га, що підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ№069479, виданого 07.05.2007. Як вбачається з технічного паспорту квартира [ADDRESS] загальною площею 71,1 кв.м., житловою 37,8 кв.м., складається з : коридора 1-1 площею 5,2 кв.м., коридора 1-2 площею 7,8 кв.м., коридора 1-3 площею 8,1 кв.м., кімнати 1-4 площею 24,7 кв.м., кімнати 1-5 площею 13,1 кв.м., кухні 1-6 площею 6,7 кв.м., туалета 1-7 площею 1,5 кв.м., ванни 1-8 площею 4,0 кв.м. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до вимог ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. В силу ч.1 ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. У п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" судам роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі\~№ 6-1443цс16 зроблено висновок, що «за відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом та враховується, що\~після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється; при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто становити окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікаю об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них». Судом встановлено, що сторони на праві спільної часткової власності володіють житловим будинком з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Будинок розподілений на дві окремі ізольовані квартири із самостійними входами, системою водо, газо, енергопостачання, про що виготовлено відповідну технічну документацію. Квартира [ADDRESS] має загальну площу 71,1\~кв.м.,\~житлову 37,8\~кв.м.,\~і складається\~з :\~коридора 1-1\~площею 5,2\~кв.м.,\~коридора 1-2\~площею 7,8\~кв.м.,\~коридора 1-3\~площею 8,1\~кв.м.,\~кімнати 1-4\~площею 24,7\~кв.м.,\~кімнати 1-5\~площею 13,1\~кв.м.,\~кухні 1-6\~площею 6,7\~кв.м.,\~туалета 1-7\~площею 1,5\~кв.м,\~ванни 1-8\~площею 4,0\~кв.м. Земельна ділянка, на якій розташований спірний житловий будинок з господарськими будівлями розподілена в натурі. Позивач отримав правовстановлюючі документи на частину земельної ділянки, яка призначена для обслуговування його квартири. Таким чином, відсутні перешкоди для виділу майна в натурі та припинення спільної часткової власності. Водночас, суд при вирішенні позовної вимоги про визнання права власності на виділений об`єкт (квартиру) керується наступним. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації ( ч.3 ст.364 ЦК України). В силу п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №\~1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підстав судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Тому судове рішення про виділ частки в майні в натурі та припинення права спільної часткової власності є підставою для державної реєстрації права власності на виділений об`єкт (квартиру) після присвоєння органам місцевого самоврядування адресного номера новому об`єкту. Окремого судового визнання таке право не потребує. З урахуванням наведено позов підлягає до часткового задоволення. Судові витрати у справі, які складаються із сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору слід залишити за позивачем відповідно до поданого клопотання.

Outcome: partial