Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

03.01.2023 представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 85\~879,33 грн., а також сплачений позивачем судовий збір 2481 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до укладеного договору №253347-сred від 02.10.2008 [PERSON] отримав строковий кредит у розмірі 20000 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на картрахунок № [NUMBER] відкритий Приватбанком згідно договору №253347-сred від 02.10.2008 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.09.2010, але в порушення ст.526,527,530 ЦК України та умов договору зобов`язання належним чином не виконав. В той же день, 02.10.2008, між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки, предметом якого є надання відповідачкою поруки за виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором №253347-сred від 02.10.2008 у відповідності до ч.1 ст.553, ч.2 ст.554 ЦК України. 21.10.2009 позивач звернувся до Валківського районного суду Харківської області з позовною заявою, яку задоволено рішенням суду від 16.11.2009, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором №253347-сred від 02.10.2008 у розмірі 22788,15 грн., яка до цього часу не погашена. Посилаючись на правовий висновок, викладений у постанові ВП ВС від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, представник вважає, що позивач набув право на отримання сум, передбачених ст..625 ЦК України, через невиконання боржником своїх зобов`язань за увесь час прострочення, тобто інфляційні втрати і 3% річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. За розрахунком представника позивача, оскільки з відповідачки рішенням суду від 16.11.2009 стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати його укладання до дати поточної заборгованості, тобто з 02.10.2008 по 16.11.2009, тому за період після набрання рішення законної сили, а саме з 26.11.2009 по 20.12.2022 відповідачка має заборгованість у розмірі - 85879,33 грн., яка складається з: 76945,13 грн. - інфляційні витрати, 8934,20 грн. 3% річних від простроченої суми (22788,15 грн.). На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, заборгованість за кредитним договором не погашає, що на думку представника позивача, є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк» Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 10.01.2023 відкрито провадження у цивільній справі. За клопотанням представника позивача з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачці рекомендованим повідомленням, але згідно довідки Укрпошти адресат відсутній за вказаною адресою. Крім того, у відповідності до ч.10 ст.187 ЦПК України виклик [PERSON] , як відповідача у справі, здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленою про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подала, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.10.2008 між «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №253347-cred, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит на споживчі цілі в розмірі 20\~000 грн. шляхом перерахування коштів на картковий рахунок із строком повного погашення до 20.09.2010. 02.10.2008 між «Приватбанк» та [PERSON] укладений договір поруки щодо виконання [PERSON] своїх обов`язків за кредитним договором №253347-cred від 02.10.2008. Зі змісту рішення Валківського районного суду Харківської області від 16.11.2009 у справі №2-634/2009, за позовом ПАТ «Приватбанк» стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №253347 в сумі 22\~788,15 грн. Рішення набрало законної сили 26.11.2009 та звернуто до виконання. Із наданого представником позивача розрахунку інфляційних витрат та 3% річних за період з 26.11.2009 до 20.12.2022 загальна заборгованість становить 85879,33 грн., з яких 76\~945,13 грн. - інфляційне збільшення, 8\~934,20 грн. - 3% річних. Іншого розрахунку та доказів, які б спростовували твердження представника позивача, відповідачкою не надано. Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Ст.625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (правовий висновок, викладений у постанові ВП ВС від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц). Суд погоджується з розрахунком інфляційних втрат та 3% річних за період з 26.11.2009 до 20.12.2022, наданим представником позивача, оскільки відповідає фактичним обставинам справи та наведеним нормам права, що регулюють спірні правовідносини. З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved