Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

25 листопада 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої [PERSON] протягом шестимісячного строку подала до Кобеляцької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкодавець заповіту не залишила. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги як рідна дочка спадкодавця. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина житловий будинок з господарчими побудовами в [ADDRESS] , який розташований на приватизованій земельній ділянці. Даний будинок належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 04.12.2000 року, зареєстрованого\~ Кобеляцьким відділом реєстрації Товарної Біржі «Українська» за № 132283. За життя спадкодавець зареєструвала своє право власності на житловий будинок у КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації», що відповідало вимогам Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, які були чинними на час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок. У листопаді 2022 року [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок, проте їй було відмовлено, оскільки договір купівлі-продажу нерухомості від 04.12.2000 року нотаріально не посвідчений. За життя спадкодавець придбала даний житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, укладеного в письмовій формі без нотаріального посвідчення. Це було пов`язано з тим, що відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а договір купівлі-продажу нерухомості було укладено 04 грудня 2000 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Спірні правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані одночасно нормами ЦК Української РСР 1963 року та Законом України «Про товарну біржу». Тобто існувала колізія норм права. Враховуючи доктрину пріоритетності спеціальних норм права над загальними, на думку позивача, на момент укладення та реєстрації спадкодавцем на товарній біржі договору купівлі-продажу нерухомості слід було керуватися передусім нормами Закону України «Про товарну біржу», а тому нотаріальне посвідчення даного договору не було потрібне. Оскільки сторони домовились щоло істотних умов договору та відбулося повне виконання договору, виходячи з принципу розумності та справедливості, є всі підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомості на спадковий житловий будинок. Згідно з технічною інвентаризацією, житловий будинок літ.А,а має загальну площу 53,1 кв.м, у тому числі житлова площа 29,0 кв.м; господарські будівлі та споруди: сарай - літня кухня літ.Б, вбиральня літ.Т, колодязь літ.к (1/2 частина), вимощення І, огорожа № 1,2. До складу спадкового житлового будинку з господарчими побудовами не входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Враховуючи викладене, позивач прохає визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості від 04.12.2000 року, зареєстрований Кобеляцьким відділом реєстрації Товарної Біржі «Українська» за № 132283, укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 29 листопада 2022 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.26-28). Ухвалою суду від 21 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті (а.с.53-54). Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача адвокат Галушко С.С. подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити. Від в.п. міського голови Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Рішення приймати на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору товарна біржа «Українська», будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 04 грудня 2000 року [PERSON] (покупець) та [PERSON] (продавець) уклали договір купівлі-продажу\~ нерухомості житлового будинку\~ з господарчими побудовами в [ADDRESS] , який складається з: Аа-жилий будинок жилою площею 29,0 кв.м, Б-сарай літня кухня, Т-вбиральня, К-колодязь, № 1,2-огорожа, а також земельна ділянка розміром 0,0633 га (а.с.14). У цьому договорі зазначено, що на підставі ст. 15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу», Договір зареєстровано на Товарній Біржі «Українська» за № 132283. Обидві сторони виконали умови угоди, проте не посвідчили її в нотаріальній конторі. 25 грудня 2000 року Кобеляцькою міською Радою народних депутатів [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 024881 на земельну ділянку площею 0,0633 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, місце розташування: [ADDRESS] , на якій розташований куплений [PERSON] житловий будинок (а.с.15). [PERSON] зареєструвала своє право власності на вказаний вище житловий будинок у КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації», про що свідчить інвентарний номер № 3809 та реєстровий номер № 14/2053 на технічному паспорті на житловий будинок станом на 06.08.2000 року (а.с.16-18). [INFO] померла [PERSON] (а.с.9). Сім`яник [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] (а.с.10). [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишила. Спадкоємцем за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , є її дочка [PERSON] (а.с.7), яка в передбачений законом термін подада до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері (а.с.33-37). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] відмовлено, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Наданий [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомості від 04.12.2000 року нотаріально не посвідчений, а тому не відповідає вимогам чинного законодавства України (ст. 657 ЦК України) та не посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок (а.с.19). Згідно статті 227 Цивільного кодексу УРСР 1963 року (діючого на момент укладення договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено ст. 15 Закону України «Про товарну біржу». Згідно частини другої цієї статті, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зареєстровані на товарних біржах правочини в силу Закону України «Про товарну біржу» не були нікчемними, так як відповідали вимогам ст. 15 цього Закону. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13.12.1995 року передбачали таку підставу для державної реєстрації об`єктів нерухомого майна як договори купівлі-продажу, зареєстровані біржою. Із 01.01.2004 року набрав чинності і вступив у дію Цивільний кодекс України, згідно статті 657 якого, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Стаття 220 ЦК України передбачає, що в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Положеннями статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1217, 1218 ЦК України). Частиною 1 статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Враховуючи, що правовідносини між сторонами виникли до набрання Цивільним Кодексом України 2004 року чинності та відповідно до статті 12 Закону України «Про власність» (діючого на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомості), [PERSON] набула право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , але спадкодавець померла, а спадкоємець [PERSON] бажає оформити право власності на даний житловий будинок, отже за таких підстав заявлений позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved