Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача, на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем разом не проживала, однак має спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Ураховуючи викладене позивачка просить задовольнити позов. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву в якій розгляд справи просить провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 07.11.2022, 12.12.2022 та 26.12.2022 відповідач надсилав на адресу суду заяви про відкладення підготовчих судових засідань, однак відзиву не подавав, своє ставлення до заявлених позовних вимог про стягнення аліментів не зазначав. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що позивачка, [PERSON] , та відповідач, [PERSON] , є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 3). З довідки № 2146 від 22.08.2022, виданої Андрушівською міською радою Житомирської області, вбачається, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України N 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень\~ст.184 СК України, cуд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно п.17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15.05.2006\~року "Про\~практику застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1\~статті 191 СК України\~визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог та задовольняє позов. При цьому суд виходить з того, що позивачкою заявлено позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини у мінімальному гарантованому розмірі. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи не надав суду доказів, на підтвердження наявності обставин, які унеможливлюють стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачкою. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України. Задовольняючи позов суд, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України та з урахуванням п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved