Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

04 серпня 2021 року [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про встановлення порядку користування квартирою. Свої вимоги позивачі мотивували тим, що згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петровим Ю.М., зареєстрованим в реєстрі за №5804 [PERSON] належить 1/3 частини квартири за адресою [ADDRESS] . Згідно Свідоцтва про право на спадщину від 24.05.2017 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №87926633 від 24.05.2017 року [PERSON] належить 2/3 частини квартири за адресою [ADDRESS] . Згідно Довідки від 31.01.2018 року у квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 26.06.2019 року по справі №521/2949/18 позовні вимоги [PERSON] задоволено. Усунуто [PERSON] перешкоду в здійсненні права власності на 2/3 квартири [ADDRESS] шляхом вселення у спірну квартиру. Встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] шляхом : -виділення у користування [PERSON] житлової кімнати «2» площею 13,3 кв.м., житлової кімнати «5» площею 12,7 кв.м., балкону площею 0,9 кв.м. -виділення у користування [PERSON] житлової кімнати «3» площею 16,3 кв.м.. -залишення в загальному користуванні співвласників коридору площею 6,1 кв.м., комори площею 2,2 кв.м., кухні площею 5,9 кв.м., ванної кімнати площею 2,1 кв.м., туалету площею 0,9 кв.м. Постановою Одеського апеляційного суду від 01.02.2021 року Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2019 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 15.11.2021 року Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року залишено без змін. На підставі вищевикладеного, позивачі вважають, що при винесені вищезазначених рішень виникла правова колізія, так як в квартирі зареєстровано четверо осіб, троє з яких проживає, а порядок щодо користування квартирою встановлено на двох власників, які можуть користуватись квартирою на власний розсуд. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Роїк Д.Я. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 11.08.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 28.09.2021 року призначено справу до судового розгляду. Позивачі в судове засідання не з`явилися. Подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. На позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити.Представники позивачів позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про визнання позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмові пояснення. Просила відмовити у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 22.07.200 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петровим Ю.М., зареєстрованим в реєстрі за №5804, є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] . [PERSON] є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.05.2017 року, виданого державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Бойченко О.Є., зареєстрованим в реєстрі за №3-352. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] являються особами, які не є співвласниками вищевказаного майна, однак зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 26.06.2019 року по справі №521/2949/18 позовні вимоги [PERSON] задоволено. Усунуто [PERSON] перешкоду в здійсненні права власності на 2/3 квартири [ADDRESS] шляхом вселення у спірну квартиру. Встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] шляхом : -виділення у користування [PERSON] житлової кімнати «2» площею 13,3 кв.м., житлової кімнати «5» площею 12,7 кв.м., балкону площею 0,9 кв.м. -виділення у користування [PERSON] житлової кімнати «3» площею 16,3 кв.м.. -залишення в загальному користуванні співвласників коридору площею 6,1 кв.м., комори площею 2,2 кв.м., кухні площею 5,9 кв.м., ванної кімнати площею 2,1 кв.м., туалету площею 0,9 кв.м. Постановою Одеського апеляційного суду від 01.02.2021 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2019 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 15.11.2021 року Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року залишено без змін. За ч.1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.ч.1, 2\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків і в порядку, встановлених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Так, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Згідно частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Цей спосіб захисту може знаходити свій прояв у вимогах про усунення перешкод у здійсненні права спільної власності між співвласниками. Відповідно\~ст. 358 ЦК України\~право спільної власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість, однак, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування встановлює суд. Судом встановлено та позивачами зазначено у позовній заяві, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та мешкають у квартирі [ADDRESS] . Відповідно ч.1\~ст.76 ЦК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч. 1,5,6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання позивачів на те, що судом не було вирішено питання з приводу місця проживання та чим користуватись суперечить «Правилам реєстрації місця проживання» Затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207. Відповідно до ч.7 Загальних положень «Правил реєстрації місця проживання» Затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до п.4 ч.18 «Правил реєстрації місця проживання» Затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207, право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників). У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, на підставі вищевикладеного та на підставі заяви [PERSON] про визнання позову, суд вбачає, що позивачі проживають у вищевказаній квартирі та продовжують користуватись квартирою, порядок який був складений за усною домовленістю членами родини та співвласниками. Судом також встановлено, що у власності [PERSON] перебуває однокімнатна квартира загальною площею 41,8 кв.м, житловою площею 20,4 кв.м за [ADDRESS] на підставі договору дарування від 12.05.2015 року, посвідченого нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрований за №400. Окрім того, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бежан А.В. належить садовий будинок, загальною площею 117,6 кв.м, житловою площею 48,5 кв.м, за [ADDRESS] . Обставин неможливості визначення порядку користування квартирою згідно вже установленої усної домовленості між співвласниками та зареєстрованими особами, суд не встановив, а позивачі таких доказів суду не надали. Згідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до Постанови Одеського апеляційного суду від 01.02.2021 року по справі №521/2949/18 встановлено, що доводи заявників апеляційної скарги про те, що інші учасники справи, які належним чином зареєстровані у спірній квартирі, фактично позбавлені права користування нею, є безпідставними, оскільки при ухвалені рішення суд виходив із непорушності права власності і захисту цього права, що регулюється цивільним законодавством. З цих підстав, застосування до спірних правовідносин норм житлового законодавства, з порушенням прав позивачки як власника 1/2 частини спірної квартири, є недопустимим. При цьому колегія суддів зазначає, що оскаржуваним судовим рішенням права зареєстованих у спірній квартирі осіб жодним чином не вирішувались і не порушені.З цих підстав, доводи заявників апеляційної скарги про те, що суд взагалі не прийняв до уваги ту обставину, що у спірній квартирі також зареєстровані відповідач [PERSON] і третя особа [PERSON] , не виділивши в їх користування жодного приміщеня у спірній квартирі, є також безпідставними, так як суд вирішував питання саме відповідно до долей співвласників у спірній квартирі, на підставі цивільного законодавсва, з дотриманням прав позивачки у справі на володіння нею 1/2 частиною спірної квартири. Відповідно до\~ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~-\~ЦПК України)\~обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~не підлягають\~доказуванню,\~якщо суд\~не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо достовірності\~цих обставин\~або добровільності\~їх визнання.\~Обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~зазначаються в\~заявах по\~суті справи,\~поясненнях учасників\~справи,\~їхніх представників. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст.2 ЦПК України) В силу вимог\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та правовідносини, що їх регулюють, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed