Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

[PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, [PERSON] , Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування та визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що рішеннями Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 122 від 23.09.2005 року та № 143 від 21.06.2006 року позивачу були передані у приватну власність дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,1997 га (0,08 га + 0,1197 га) в урочищі «Лугове». Право власності позивача на вказані земельні ділянки підтверджується державним актом № 786831 від 06.06.2006 року. У липні 2007 року між [PERSON] та [PERSON] виник спір щодо земельної ділянки позивача площею 0,08 га. [PERSON] оспорював рішення Глібівської сільської ради № 122 від 23.09.2005 року та № 143 від 21.06.2006 року за якими земельна ділянка була передана позивачу у власність, а згодом оспорював також державний акт на право власності на земельну ділянку № 786831 від 06.06.2006 року виданий [PERSON] . За позовом [PERSON] про скасуванні рішень Глібівської сільської ради № 122 від 23.09.2005 року та № 143 від 21.06.2006 року судами приймались наступні рішення: постановою Вишгородського районного суду Київської області від 16.02.2012 року у справі № 2A-15/2012, вимоги [PERSON] в частині скасування рішень Глібівської сільської ради були відхилені, а самі рішення визнані законними; постановою Апеляційного адміністративного суду Київської області від 06.02.2013 року постанова Вишгородського районного суду Київської області від 16.02.2012 року скасована, вимоги [PERSON] частково задоволені, рішення Глібівської сільської ради визнані протиправними та скасовані; ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.04.2014 року постанову Апеляційного адміністративного суду Київської області від 06.02.2013 року скасовано, а постанову Вишгородського районного суду Київської області від 16.02.2012 року залишено в силі. За позовом [PERSON] про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку № 786831 від 06.06.2006 року виданого [PERSON] , судами приймались наступні рішення: рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11.10.2013 року справі 2-16/13, вимоги були частково задоволені, державний акт на право власності на земельну ділянку скасований; ухвалами Апеляційного суду Київської області від 24.02.2014 року та Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.06.2014 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11.10.2013 року залишено без змін; рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09.09.2014 року про перегляд справи 2-16/13 за нововиявленими обставинами (новий номер справи 363/1990/14-ц), в задоволенні вимог [PERSON] було відмовлено повністю; ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16.12.2014 року, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09.09.2014 року залишено без змін. Станом на 01.04.2014 року вимоги [PERSON] про скасування рішень Глібівської сільської ради, якими земельні ділянки передавались позивачу у власність, були судами відхилені, а рішення селищної ради були визнані законними та такими, що відповідають вимогам законодавства, з цих же підстав в подальшому були відхилені вимоги про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку позивача. 25.04.2014 року рішенням Глібівської сільської ради № 275-40-VI надано [PERSON] дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки, площею 0,2428 га до складу якої фактично було включено належні [PERSON] 0,08 га та одночасно позивачу було видано дозвіл на розробку технічної документації щодо решти належної їй частини земельної ділянки площею 0,1197 га. 19.08.2014 року Глібівською сільською радою затверджено технічну документацію надану [PERSON] із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,2428 га, до складу якої фактично було включено належні позивачу 0,08 га та передано [PERSON] цю земельну ділянку у власність. Представник позивача зазначив, що з технічної документації наданої [PERSON] із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,2428 га вбачається, що підставою для передачі йому спірної земельної ділянки були в тому числі наступні документи: лист від 21.10.2013 року за підписом позивача; мирова угода з підписами позивача від 21.10.2013 року, Глібівської сільської ради і [PERSON] від 15.01.2015 року; розписка [PERSON] від 10.03.2013 року; заява [PERSON] від 11.04.2014 року про передачу йому спірної земельної ділянки у приватну власність; заява позивача від 19.03.2014 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо земельної ділянки площею 0,1197 га в урочищі «Лугове»; заява позивача без дати до суду. Представник позивача вказав, що 21.10.2013 року позивач дійсно звернулась до [PERSON] з листом, до якого було додано проект мирової угоди в 3-х примірниках з підписом позивача. Позивач запропонувала [PERSON] підписати мирову угоду та передати Глібівській сільській раді до 28.10.2013 року, з метою врегулювання існуючих на той момент судових спорів, але така пропозиція не була прийнята [PERSON] . Надісланий позивачем на адресу [PERSON] проект мирової угоди був використаний Глібівською сільською радою та [PERSON] не для реального настання правових наслідків, що обумовлені цим документом, врегулювання спору, а для незаконної передачі [PERSON] земельної ділянки, що належить позивачу на праві власності. За цією мировою угодою наявні на той момент судові спори врегульовані не були, судовим органам не повідомлялось про факт укладання даної мирової угоди, іншої земельної ділянки позивачу надано не було, коштів на її оформлення не виплачувалось, та позивач від спірної земельної ділянки не відмовлялась, тому жодних правових підстав для її передачі [PERSON] не існувало і не існує. Наявні в технічній документації [PERSON] документи не могли бути законною підставою для прийняття оскаржуваних рішень органом місцевого самоврядування, оскільки вони є нікчемним такими, що не породжують правових наслідків. 23.09.2014 року Реєстраційною службою Вишгородського районного управління юстиції Київської області видано [PERSON] свідоцтво номер\~ [NUMBER] \~на право власності на спірну земельну ділянку. Крім того, представник позивача зазначив, що на момент прийняття рішення № 275-40-VI від 25.04.2014 року щодо видачі [PERSON] дозволу на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, до складу якої фактично було включено земельну ділянку, яка належить позивачу, Глібівська сільська рада володіла інформацією про те, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.04.2014 року було скасовано постанову Апеляційного адміністративного суду України від 24.02.2014 року, оскільки була однією зі сторін по тій справі, а також володіла інформацією про те, що позивач в судовому порядку довела законність отримання права власності на належну їй земельну ділянку. Однак незважаючи на це, Глібівською сільською радою передано [PERSON] у власність земельну ділянки площею 0,08 га, право на яку належало та належить позивачу та тим самим фактично позбавила позивача права власності на належну їй земельну ділянку площею 0,08 га. Прийняття Глібівською сільською радою рішення про надання [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,2428 га, яка була сформована шляхом включення до її складу земельної ділянки, що раніш була надана позивачу, а також прийняття такого рішення в період, коли було чинним раніш прийняте цим же органом місцевого самоврядування рішення про надання землі позивачу, є підставою для визнання незаконним та скасування оспорюваних рішень № 275-40-VI від 25.04.2014 року та № 294-43-VI від 19.08.2014 року про надання [PERSON] дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки площею 0,2428 га та про надання йому такої земельної ділянки у власність. Факт, що земельна ділянка площею 0,2428 га, яку було передано [PERSON] у власність, частково сформована за рахунок земельної ділянки позивача площею 0,08 га, також підтверджується листом Глібівської сільської ради № 196/02-31 від 05.11.2015 року, де прямо про це вказано. На підставі викладеного просив суд скасувати рішення Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 275-40-VІ від 25.04.2014 року, яким [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки, площею 0,2428 га; скасувати рішення Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 294-43-VІ від 19.08.2014 року, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та передано [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,2428 га; визнати недійсним свідоцтво на право власності на земельну ділянку номер 27175964 від 23.09.2014 року, видане [PERSON] . Реєстраційною службою Вишгородського районного управління юстиції Київської області; судові витрати покласти на [PERSON] та Глібівську сільську раду. [INFO] позивач по справі [PERSON] померла. Спадщину після її смерті прийняла її донька [PERSON] , яка звернулася із заявою про прийняття спадщини. 03.09.2021 року до суду від представника [PERSON] адвоката Шевченка Валерія Івановича надійшло уточнення до позовної заяви (у зв`язку із процесуальним правонаступництвом), в якому просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 275-40-VІ від 25.04.2014 року про надання [PERSON] дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під існуючим житловим будинком по [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,2500 га; визнати незаконним та скасувати рішення Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 294-43-VІ від 19.08.2014 року про затвердження [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0, 2428 га, кадастровий номер 3221882201:19:209:0180 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] та про передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,2428 га кадастровий номер 3221882201:19:209:0180 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в [ADDRESS] ; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,2428 га за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 3221882201:19:209:0180 видане [PERSON] , видавник: Реєстраційна служба Вишгородського районного управління юстиції Київської області, серія та номер: 27175964, видане 23.09.2014 року; скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Овсієнко Людмили Миколаївни (індексний номер: 15991788 від 23.09.2014 року) про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2428 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221882201:19:209:0180, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4601480322218. В подальшому представником позивача за первісними позовними вимогами неодноразово подавалася до суду заяви про уточнення позовних вимог та остаточно уточнивши позовні вимоги виклавши їх в редакції заяви від 24.10.2022 року просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 294-43-VІ від 19.08.2014 року про затвердження [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0, 2428 га, кадастровий номер 3221882201:19:209:0180 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] та про передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,2428 га кадастровий номер 3221882201:19:209:0180 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в [ADDRESS] ; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,2428 га за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 3221882201:19:209:0180 видане [PERSON] , видавник: Реєстраційна служба Вишгородського районного управління юстиції київської області, серія та номер: 27175964, видане 23.09.2014 року; скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Овсієнко Людмили Миколаївни (індексний номер: 15991788 від 23.09.2014 року) про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2428 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221882201:19:209:0180, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4601480322218. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09.03.2016 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. До суду 06.05.2016 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] до [PERSON] , Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, Відділ державної реєстрації Управління економіки Вишгородської районної державної адміністрації у Київській області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначила, що наведені у первісній позовній заяві обставини не відповідають дійсності та спростовуються наступним. [PERSON] на праві власності за договором купівлі-продажу будинку належить будівля [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці, площею 0,16 га, якою на даний час він користується. Відповідно до вимог ст. 121 ЗК України [PERSON] звернувся до Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області із заявою від 03.05.2007\~року про безоплатну передачу земельної ділянки, площею 0, 25 га для обслуговування житлового будинку, який належить йому на праві приватної власності по [ADDRESS] . Вказана заява не була розглянута на сесії сільської ради у строки, передбачені ч. 2 ст. 118 ЗК України. В той же час бездіяльність компетентного органу щодо розгляду вказаної заяви не позбавляє останнього його права на безоплатну передачу земельної ділянки у розмірі, що не перевищує граничних меж. Задля реалізації вказаного права, [PERSON] повторно звернувся із заявою від 11.04.2014\~року про надання йому у приватну власність земельної ділянки, площею 0, 25 га по [ADDRESS] для обслуговування будинку та прибудинкової території. Відповідно до порядку, визначено чинним законодавством, Глібівською сільською радою надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під існуючим житловим будинком по [ADDRESS] , орієнтовною площею 0, 2500 га, а також в подальшому затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0, 2428 га, кадастровий номер 3221882201:19:209:0180 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . [PERSON] реалізовано передбачене статтею 121 ЗК України право у порядку, визначеному чинним законодавством, з дотриманням граничних розмірів безоплатного передання земельних ділянок, встановлених земельним законодавством. Щодо доводів представника позивача, що підставою для надання [PERSON] спірної земельної ділянки у власність були наступні документи: лист від 21.10.2013 року за підписом позивача; мирова угода з підписами позивача від 21.10.2013 року, Глібівської сільської ради і [PERSON] від 15.01.2015 року; розписка [PERSON] від 10.03.2013 року; заява [PERSON] від 11.04.2014 року про передачу йому спірної земельної ділянки у приватну власність; заява позивача від 19.03.2014 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо земельної ділянки площею 0,1197 га в урочищі «Лугове»; заява позивача без дати до суду, зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України для реалізації права щодо набуття у власність земельної ділянки землекористувач подає виключно заяву до компетентного органу. Із матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах [ADDRESS] , копія якої міститься у матеріалах справи, [PERSON] дійсно було подано відповідну заяву від 11.04.2014 року. В той же час, зі змісту заяви не вбачається жодного додатку до неї, в тому числі і згаданих позивачем документів. Наведене свідчить про необґрунтованість тверджень позивача у частині визначення підстав для передачі земельної ділянки [PERSON] , з огляду на які позивач прийшла до помилкового висновку про неправомірність передання у власність земельної ділянки землекористувачу. Відповідно, не є належними та допустимими доказами пояснення позивача у частині змісту вказаних документів, а також припущень позивача щодо їх нікчемності, оскільки вони жодним чином не стосуються предмету позову у частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку. Викладені фактичні обставини справи беззаперечно свідчать про те, що [PERSON] правомірно та на законних підставах володіє земельною ділянкою 3221882201:19:209:0180, площею 0, 2428 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Щодо порушення прав [PERSON] у частині користування земельною ділянкою, зазначила, що не зважаючи на наведене, позивач постійно порушує право користування [PERSON] на земельну ділянку. Позивач, будучи обізнаною, що земельна ділянка належить [PERSON] на праві приватної власності для обслуговування будинку і прибудинкових територій, всупереч встановленим межам земельних ділянок, закріпленим межовими знаками, вчиняє ряд протиправних дій, що порушують законні права та інтереси [PERSON] , як суміжного землекористувача. Зокрема, дії [PERSON] полягали у експлуатації частини земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, а саме обробленні землі, здійсненні посівів і насаджень, також були знищені межові стовпи і огорожі, шляхом підпалу останніх. Своїми діями позивач, не зважаючи на вимоги чинного законодавства, постійно завдає незручності щодо користування земельною ділянкою [PERSON] , використовує земельну ділянку, що належить останньому, поза цільовим призначенням, створює перешкоди щодо законного володіння та користування земельною ділянкою. Фактично дії [PERSON] унеможливлюють використання земельної ділянки за цільовим призначенням, зокрема, для обслуговування будинку і прибудинкових територій [PERSON] як законним правоволодільцем. З приводу згаданих протиправних дій [PERSON] 22.05.2015 року за заявою [PERSON] щодо факту самовільного зайняття земельної ділянки прокурором Вишгородського району були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження № 42015110150000064 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України. На даний час триває досудове розслідування, хід якого контролюється прокуратурою району. На підставі викладеного просила суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою (кадастровий номер - 3221882201:19:209:0180, площею 0, 2428 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), шляхом звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки; стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, понесені на сплату судового збору, у розмірі 551, 20 гривень. Від [PERSON] та його представників до суду неодноразово надходили заяви про збільшення зустрічних позовних вимог та заяви про зміну підстав позову. В подальшому представник позивача за зустрічним позовом остаточно уточнивши позовні вимоги виклавши їх в редакції заяви від 24.10.2022 року просила суд визнати незаконним та усунути перешкоди у володінні та користуванні власністю [PERSON] - присадибною ділянкою площею 0,2428 га, кадастровий номер 3221882201:19:209:0180 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] , з боку [PERSON] (правонаступника [PERSON] ), шляхом звільнення самостійно зайнятої зазначеної земельної ділянки; визнати незаконним рішення Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області №143 від 21.03.2006 про передачу земельної ділянки у власність громадянці [PERSON] ; визнати недійсним Державний акт № 786831 Серія ЯБ на право власності на земельну ділянку площею 0,08 га в урочище «Лугове» в селі Глібівка Вишгородського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, виданий 06.06.2006 [PERSON] , кадастровий номер земельної ділянки 3221882201:19:209:0115; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 3221882201:19:209:0115; стягнути з відповідачів на користь [PERSON] судові витрати, підтверджені на час закінчення розгляду справи. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01.07.2016 року замінено неналежного відповідача Реєстраційну службу Вишгородського районного управління юстиції в Київській області, на належну відділ державної реєстрації Управління економіки Вишгородської районної державної адміністрації у Київській області. Прийнято до спільного розгляду з позовної заявою [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] до Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, [PERSON] , відділ державної реєстрації Управління економіки Вишгородської районної державної адміністрації у Київській області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування та визнання недійсними свідоцтва на право власності на земельну ділянку зустрічну позовну заяву [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] до [PERSON] , Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, відділ державної реєстрації Управління економіки Вишгородської районної державної адміністрації у Київській області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Ухвалою Вишгородського\~районного суду\~Київської області\~від 10.05.2017\~року призначено\~по справі\~судову земельно-технічну\~експертизу,\~провадження якої\~доручено експертам\~Київського науково-дослідницького\~інституту судових\~експертиз. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. 19.09.2018 року до суду з надійшов висновок експерта за результатами проведеної судової експертизи. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28.09.2018 року поновлено провадження по справі. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. До суду від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про залучення до участі у справі замість [PERSON] її спадкоємця та правонаступника [PERSON] ( [ADDRESS] ), обґрунтовуючи, його тим, що [INFO] позивач по справі [PERSON] померла. Спадщину після її смерті прийняла її донька [PERSON] , яка звернулася із заявою про прийняття спадщини. Ухвалою Вишгородського\~районного суду\~Київської області\~від 05.02.2021\~року клопотання\~представника позивача\~ [PERSON] \~про залучення\~до участі\~у справі\~правонаступника задоволено.\~Залучено до\~участі у\~справі правонаступника [PERSON] - [PERSON] . Замінено відповідача за первісним позовом та третю особу за зустрічним позовом Глібівську сільську раду її правонаступником Димерською селищною радою Вишгородського району Київської області. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08.06.2021 року клопотання представника позивача за первісним позовом задоволено та виключено з учасників справи Головне управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області. Залучено Головне Управління Держгеокадастру в Київській області, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги, щодо предмета спору, до участі у розгляді даної справи. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11.11.2021 року клопотання представника позивача за первісним позовом задоволено та залучено Вишгородську районну державну адміністрацію у Київській області, у якості належного відповідача, до участі у розгляді даної справи. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07.10.2022 року позовну заяву [PERSON] , в частині вимог про скасування рішення Глібівської сільської ради №275-40-УІ від 25 квітня 2014 року про надання [PERSON] дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, залишено без розгляду. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07.10.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом [PERSON] щодо поновлення процесуального строку на подання доказів. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.10.2022 року прийнято відмову представника позивача за зустрічним позовом від частини позовних вимог. Провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у володінні та користуванні власністю [PERSON] присадибною ділянкою площею 0,2428 га, що розташована по [ADDRESS] , цільове призначення якої є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з боку [PERSON] шляхом звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки закрито. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.10.2022 року клопотання представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом про витребування доказів задоволено та витребувано з Архівного відділу Вишгородської районної державної адміністрації належним чином засвідчену копію генерального плану села Глібівка в частині меж урочище «Лугове» та [ADDRESS] , актуальний станом на 2004-2014 роки. Представники позивача за первісним позовом вимогами у судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позові, наданих у судових засіданнях поясненнях, щодо зустрічних позовних вимог просили відмовити у їх задоволенні з підстав необґрунтованості та не доведеності. Крім того, адвокатом Шевченко В.І. до суду було подано відзив на зустрічну позовну заяву в якому зазначив, що у [PERSON] не існувало будь-яких речових або інших прав на земельну ділянку 0,08 га на момент прийняття Глібівською сільською радою рішення № 143 від 21.03.2006 року про передачу зазначеної земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. На час передачі у 2006 році [PERSON] земельної ділянки 0,08 га, [PERSON] жодних цивільних прав на цю земельну ділянку не мав. Він не був ані землекористувачем, ані власником, ані орендарем цієї земельної ділянки. Ні [PERSON] , який придбав будинок по [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 28.11.2003 pоку, ні попередній власник цього будинку [PERSON] не користувалися зазначеною земельною ділянкою на час постановлення рішення № 143 від 21.03.2006 року і ніяких прав на цю земельну ділянку не мали, що було встановлено рішеннями судів. За таких умов, права [PERSON] не могли бути порушені при прийнятті Глібівською сільською радою рішення № 143 від 21 березня 2006 року щодо передачі [PERSON] земельної ділянки 0,08 га, а тим більше, на майбутнє. У зустрічній позовній заяві не зазначається, які саме цивільні права [PERSON] на земельну ділянку 0,08 га були порушені у 2006 році рішенням Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 році про передачу [PERSON] земельної ділянки 0,08 га та яким чином визначене Глібівською сільською радою у 2006 році цільове призначення земельної ділянки 0,08 га при передачі її [PERSON] (для ведення особистого, селянського господарства) вплинуло на права та інтереси [PERSON] . Відсутність у [PERSON] порушеного права на земельну ділянку 0,08 га при її передачі у приватну власність [PERSON] у 2006 році встановлено судовими рішеннями. У судових справах, в яких [PERSON] приймав участь як позивач з вимогами про скасування рішення Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 pоку, судами всесторонньо досліджене рішення № 143 від 21.03.2006 року про передачу [PERSON] земельної ділянки 0,08 га і встановлено, що рішення Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 року вимог законодавства не порушує. Оскільки позивач за зустрічним позовом не надав доказів порушення його цивільних прав рішенням Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 pоку, вважає, що це є достатньою підставою для відмови в позові у зв`язку з відсутністю порушеного цивільного права, яке б підлягало судовому захисту. Обставини правомірності рішення Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 року про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,08 га в урочищі «Лугове» в селі Глібівка встановлено судовими рішеннями, тому ці обставини не потребують повторного доказування. Обставини відсутності у [PERSON] порушених прав при передачі земельної ділянки у власність [PERSON] також встановлено судовими рішеннями, а тому не підлягають повторному доказуванню. [PERSON] не спростовано тих обставин, що його земельна ділянка сформована за рахунок земельної ділянки [PERSON] площею 0.08 га. Крім того, представник позивача зазначив, що обставини передачі у власність [PERSON] земельної ділянки 0,2428 га, частково сформованої за рахунок земельної ділянки [PERSON] площею 0,08 га, підтверджується листом Глібівської сільської ради № 196/02-31 від 05.11.2015 pоку, де безпосередньо про це вказано, а також висновком експерта КНДІСЕ за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 9875/17-14 від 10.09.2018 року. [PERSON] не надано доказів на спростування цих обставин. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] про оскарження рішення Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 року та інші, заявлені за межами строків позовної давності. [PERSON] оскаржує рішення Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 року та державний акт [PERSON] від 06.06.2006 року. Такі позовні вимоги заявлені 30.08.2019 року шляхом доповнення позовних вимог зустрічного позову, тобто, через 13 років. Про наявність вказаного рішення та державного акту, а також про їх зміст [PERSON] дізнався у 2007-2012 p., оскільки у вказаний період оскаржував у суді рішення Глібівської сільської ради № 143 та державний акт [PERSON] . Як рішення, так і держаний акт були предметом судового дослідження за участю [PERSON] і зміст цих документів був йому достеменно відомий, в тому числі були відомі зазначені в цих документах відомості про цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, межі земельної ділянки, її місцезнаходження тощо. Оскільки заявлені у зустрічному позові позовні вимоги, окрім того, що вони вже розглядалися судом, заявлені за межами позовної давності, просив суд застосувати позовну давність при розгляді позовних вимог зустрічного позову [PERSON] . Доводи, що [PERSON] стало відомо про накладення земельних ділянок лише у 2018 році не відповідають дійсності. Позивач за зустрічним позовом стверджує, що вперше дізнався про накладення виділеної йому у 2014 році земельної ділянки 0,2428 га, на земельну ділянку [PERSON] після ознайомлення з висновком експерта № 9875/17-41 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 10 вересня 2018 року, проте такі твердження не відповідають дійсності, оскільки [PERSON] з 2014 року знав та усвідомлював, що його земельна ділянка 0,2428 га незаконно сформована за рахунок земельної ділянки [PERSON] 0,08 га. Доводи зустрічного позову про те, що [PERSON] стало відомо про цільове призначення земельної ділянки [PERSON] 0,08 га «для ведення особистого селянського господарства» лише у 2018 р. також не відповідають дійсності, оскільки цільове призначення земельної ділянки було предметом судового дослідження. [PERSON] та його представник у судовому засіданні щодо первісних позовних вимог заперечували та просили відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Представником [PERSON] до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому викладено аналогічні пояснення викладеним у зустрічній позовній заяві. Вимоги зустрічної позовної заяви підтримували та просили їх задовольнити у повному обсязі. Окрім того, представником до суду було подано письмові пояснення в яких зазначила, що право приватної власності в Україні стверджується належним та допустимими доказами, вказаних доказів у розумінні чинного законодавства позивач за первісним позовом не має. Вказаний факт згідно чинного законодавства може тільки безперечно підтверджуватися Держгеокадастром, після прийняття вказаних рішень про визначення вказаних земельних ділянок, в відповідно визначених межах з окремо встановленим цільовим призначенням у відповідний реєстр, після їх державної перевірки, з відповідним державним захистом від посягань інших користувачів. Адже відповідно до ЗК України зміна цільового призначення земельної ділянки можлива тільки у випадку внесення до Державного земельного кадастру відомостей про функціональне призначення територій. Стаття 19 Земельного кодексу України визначає поділ всіх земель України за цільовим призначенням на дев`ять категорій. До земель житлової та громадської забудови, відповідно до п. 14.1.78 Податкового Кодексу України, належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. А відповідності до документації та, державного акту щодо права власності [PERSON] зазначена земельна ділянка знаходиться за межами села в урочищі «Лугове». Щодо запису в паспорті [PERSON] у 1993 року, він не є правовстановлюючим документом в розумінні законодавства України, так не підтверджує права власності на спірну земельну ділянку. Щодо строків позовної даності, то зазначає, що вони не порушені адже за результатами проведеної в КНДІСЕ під час розгляду справи судової земельно-технічної експертизи № 9875/17-14 від 10.09.2018 р. встановлено, що існує взаємний перетин (накладання) меж земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 3221882201:19:209:0115, площею 0,0800 га, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 786831 від 06.06.2006 року та розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Глібівка, урочище «Лугове», та земельної ділянки з кадастровим номером 3221882201:19:209:0180, розташованої за адресою [ADDRESS] , площею 0,2428 га, яка передана [PERSON] безоплатно рішенням Глібівської сільради № 294-43-VI від 19.08.2014 pоку, площею накладання 0,08 га. Вказані земельні ділянки мають різне цільове призначення та різні адреси розташування при тому, що накладаються одна на одну. Обставини у даній справі свідчать про грубі порушення земельного законодавства, порядку передачі земельної ділянки у власність [PERSON] , допущені Глібівською сільською радою Вишгородського району Київської області під час прийняття рішення № 143 від 21.03.2006 про передачу земельної ділянки площею 0,08 га громадянці [PERSON] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Під час передачі земельної ділянки у власність [PERSON] урочище «Лугове» не мало чітких меж і як стверджує Глібівська сільська рада є розташованим в межах населеного пункту села Глібівка Вишгородського району Київської області. Згідно з висновком судового експерта земельна ділянка 0,08 га, яка належить [PERSON] , накладається на належну [PERSON] земельну ділянку площею 0,2428 га, що унеможливлює реалізацію належного йому права власності закріпленого ст. 41 Конституції України, яким передбачено право володіти, користуватися та розпоряджатися, зазначеною земельною ділянкою площею 0,2428 га для обслуговування наявного житлового будинку, прибудинкових будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] . За наслідками спірної ситуації, [PERSON] , як власник земельної ділянки площею 0,2428 га отриманої в межах населеного пункту села Глібівка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд навколо свого власного будинку по [ADDRESS] , не має можливості використовувати земельну ділянку в повному обсязі. Саме з цього моменту (2018 року) [PERSON] дізнався що його права порушені та існує нібито накладення меж вказаних земельних ділянок. Відповідачі за зустрічним позовом не визнають право на земельну ділянку площею 0,2428 га, яка належить [PERSON] на праві приватної власності і у володінні, користуванні та розпорядженні якою [PERSON] на даний час обмежений. Представник Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області в судове засідання не з`явилася, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Будучи присутньою у судовому засіданні просила суд прийняти рішення на розсуд суду з урахуванням наявних в матеріалах справи документів та встановлених рішеннями судів обставин. Представники Вишгородської районної державної адміністрації та Відділу державної реєстрації Управління економіки Вишгородської районної державної адміністрації у Київській області в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви в яких просили розглядати справи за відсутності їх представників за наявними в матеріалах справи документами. Представник Головного управління Держгеокадастру у Київської області в судове засідання не заявився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, зазначається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що рішенням Глібівської сільської ради Вишгородського району за № 122 від 23.09.2005 року затверджено технічну документацію по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки в межах с. Глібівка Вишгородського району згідно додатку. Згідно п. 4 додатку до рішення № 122 від 23.09.2005 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,2913 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,0916 га, для ведення особистого селянського господарства 0,1997 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , урочище «Лугове». Відповідно до рішення Глібівської сільської ради Вишгородського району за № 143 від 21.03.2006 року [PERSON] передана земельна ділянка загальною площею 0,1997 га в с. Глібівка урочище «Лугове» для ведення особистого селянського господарства. На підставі даного рішення [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 786831 від 06.06.2006 року, який у встановленому порядку зареєстрований. Судом з матеріалів справи встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,1997 га в с. Глібівка урочище «Лугове» складається з двох ділянок: площею 0,08 га та площею 0,1197 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яким присвоєно два кадастрові номери 3221882201:19:209:0115 та 3221882201:19:209:0116. Відповідно до рішення виконавчого комітету Глібівської сільської ради за № 42 від 19.11.1993 року «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель громадян» за [PERSON] \~закріплені земельні ділянки 0,09 га та 0,27 га в [ADDRESS] , яка в подальшому була передана у приватну власність [PERSON] відповідно до рішення виконкому Глібівської сільської ради № 46 від 26.12.1993 року та про, що зроблено відмітку у паспорті [PERSON] . Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11 квітня 2011 року провадження у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, [PERSON] , за участю третьої особи Відділу земельних ресурсів Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, про скасування рішення та державних актів про право власності на земельну ділянку було закрите. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2011 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 11 квітня 2011 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, [PERSON] , за участю третьої особи Відділу земельних ресурсів Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, про скасування рішення та державних актів про право власності на земельну ділянку в частині вимог про скасування п. 4 додатку до рішення Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 122 від 23 вересня 2005 року щодо передачі безкоштовно у приватну власність земельної ділянки площею 0,0916 га [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд; скасування рішення Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 143 від 21 березня 2006 року в частині визнання права власності на земельну ділянку площею 0,08 га за [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд в урочищі «Лугове`с. Глібівка Вишгородського району Київської області та зобов`язання Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області розглянути на черговій сесії питання щодо надання [PERSON] безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд скасовано та направлено справу до Вишгородського районного суду Київської області для продовження її розгляду у вказані частині вимог. В іншій частині ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 11 квітня 2011 року залишено без змін. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 16 лютого 2012 року позовні вимоги [PERSON] до Глібівської сільської ради Вишгородського району, треті особи: [PERSON] , Відділ земельних ресурсів Вишгородської районної державної адміністрації про скасування рішень в частині зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Зобов`язано Глібівську сільську раду Вишгородського району Київської області розглянути на черговій сесії питання щодо надання [PERSON] безоплатну у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірі, визначеному ст. 121 ЗК України, за адресою [ADDRESS] . В частині позовних вимог: скасувати пункт 4 додатку до рішення Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 122 від 23.09.2005 року щодо передачі безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0916 га [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд; скасувати рішення Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 143 від 21.03.2006 року в частині визнання права власності на земельну ділянку площею 0,08 га за [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд в урочищі «Лугове» с. Глібівка Вишгородського району Київської області - відмовлено. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2013 року скасовано постанову Вишгородського районного суду Київської області від 16 лютого 2012 року, та постановлено нову, якою частково задоволено позовні вимоги. Вирішено: визнати протиправним та скасувати п.4 додатку до рішення Глібівської сільради Вишгородського району Київської області № 122 від 23.09.2005 року; визнати протиправним та скасувати рішення Глібівської сільради Вишгородського району Київської області № 143 від 21.03.2006 року у частині затвердження технічної документації по складанню державного акт на право власності на земельні ділянки [PERSON] ; визнати протиправними дії Вишгородського районного відділу земельних ресурсів та Голови Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, щодо видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НБ № 786831 без дати 2006 року [PERSON] . Зобов`язано Глібівську сільську раду Вишгородського району Київської області на черговому засіданні розглянути у встановленому законом порядку заяву [PERSON] від 3.05.2007 року про передачу йому у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] . Глібівській сільській раді Вишгородського району Київської області відповідно до вимог ст.267 КАС України у строк до 1 травня 2013 року подати суду звіт про виконання рішення суду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 квітня 2014 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2013 року скасовано, а постанову Вишгородського районного суду Київської області від 16 лютого 2012 року залишено в силі. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 жовтня 2013 року позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи Управління Держземагенства у Вишгородському районі Київської області, Глібівська сільська рада у Вишгородському районі Київської області про визнання недійсним державного акту на землю та відновлення права користування земельною ділянкою задоволено частково. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НБ № 786831 виданий [PERSON] в 2006 році площею 0,1997 га в урочищі «Лугове» села Глібівка Вишгородського району Київської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. В частині визнання за [PERSON] право на безперешкодне користування земельною ділянкою по [ADDRESS] для обслуговування будинку, господарських споруд та ведення сільського господарства загальною площею 0,3697 га - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 лютого 2014 року апеляційні скарги [PERSON] та [PERSON] відхилено. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 жовтня 2013 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2014 року касаційну скаргу [PERSON] , подану в інтересах [PERSON] відхилено. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 лютого 2014 року залишено без змін. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09 вересня 2014 року заяву [PERSON] про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи Глібівська сільська рада Вишгородського району Київської області, Управління Держземагентства у Вишгородському районі Київської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та відновлення права користування земельною ділянкою - задоволено. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 жовтня 2013 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи Глібівська сільська рада Вишгородського району Київської області, Управління Держземагентства у Вишгородському районі Київської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та відновлення права користування земельною ділянкою скасовано. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи Глібівська сільська рада Вишгородського району Київської області, Управління Держземагентства у Вишгородському районі Київської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та відновлення права користування земельною ділянкою відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16 грудня 2014 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 вересня 2014 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року касаційну скаргу [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] відхилено. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16 грудня 2014 року залишено без змін. З долученого до матеріалів справи копії договору купівлі-продажу від 15.11.2003 року вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Зі змісту договору купівлі-продажу від 15.11.2003 року вбачається, що предметом договору купівлі-продажу є житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 16.02.2012 року, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 квітня 2014 року було зокрема встановлено, що на момент придбання житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] за даним житловим будинком рахувалася у користуванні земельна ділянка для обслуговування будинку площею 0,10 га. Зазначені обставини підтверджуються записами по обліку (форма 1) Глібівської сільської ради, з якого вбачається, що за [PERSON] (який є попереднім власником даного домоволодіння), особовий рахунок № [NUMBER] , рахується земельна ділянка розміром 0,10 га та Земельно-кадастровою книгою по Глібівській сільській раді, з якої видно, що [PERSON] була надана земельна ділянка розміром 0,10 га на підставі рішення виконкому сільської ради № 19 від 23.05.1995 року; рішенням виконкому Глібівської сільської ради за № 19 від 23.05.1995 року, згідно якого за [PERSON] закріплено присадибна земельна ділянка площею 0,1 га в [ADDRESS] . Отже, у користуванні попереднього власника вищевказаного домоволодіння [PERSON] станом на 15.11.2003 року знаходилася присадибна земельна ділянка площею 0,1 га в [ADDRESS] і не була предметом цивільно-правової угоди від 15.11.2003 року. Судом встановлено, в кінці 2006 року [PERSON] звернувся до голови Глібівської сільської ради з заявою про безоплатну передачу йому земельної ділянки на якій розташований житловий будинок, господарські споруди за адресою [ADDRESS] . На своє звернення [PERSON] отримано повідомлення про те, що він уже звертався до сільської ради щодо приватизації земельної ділянки і по рішенню сільської ради ним отримано у власність 0,16 га. Заяв щодо приватизації земельної ділянки до сільської ради [PERSON] не надав, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи за № 1274 від 03.04.2008 року, з якої вбачається, що заява від імені [PERSON] на ім`я Глібівського сільського голови [PERSON] про передачу у приватну власність земельну ділянку площею 0,16 га по [ADDRESS] виконана не ним, а іншою особою. Рішенням Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 275-40-VI від 25.04.2014 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» надано дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під існуючим житловим будинком по [ADDRESS] , орієнтовною площею 0, 2500 га. Цим же рішенням надано дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,1197 га для ведення особистого селянського господарства в межах с. Глібівка, Вишгородського району Київської області, ур. «Лугове». Громадянам зазначеним в п.п. 1,2 цього рішення погодити межі земельних ділянок із суміжними землевласниками (землекористувачами). Рішенням Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 294-43-VI від 19.08.2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» затверджено [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2428 га кадастровий номер 3221882201:19:209:0180 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . Передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,2428 га кадастровий номер 3221882201:19:209:0180 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . Глібівської сільською радою Вишгородського району Київської області на звернення представника [PERSON] [PERSON] від 02.02.2015 року вх. № 21/02-30 від 05.02.2015 року листом від 10.02.2015 року № 41/02-31 повідомлено про те, що дійсно рішенням сесії сільської ради від 25.04.2014 року № 275-40-VI [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно поданої заяви та рішення апеляційного суду від 24.02.2014 року відповідно до якого рішення Вишгородського районного суду від 11.10.2013 року було залишено без змін. На підставі виготовленої технічної документації 19.08.2014 року Глібівською сільською радою було прийнято рішення № 294-43-VI щодо затвердження [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.01.2016 року № 52208538 вбачається, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] , виданий 23.09.2014, видавник Реєстраційна служба Вишгородського районного управління юстиції Київської області належить земельна ділянка площею 0,2428 га кадастровий номер 3221882201:19:209:0180, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] . Глібівської сільською радою Вишгородського району Київської області на звернення представника [PERSON] [PERSON] від 19.10.2015 року вх. № 157/02-30 від 21.10.2015 року листом від 05.11.2015 року № 196/02-31 повідомлено про те, що земельна ділянка площею 0,2428 га за адресою: [ADDRESS] , яка була передана [PERSON] у власність згідно рішення Глібівської сільської ради № 294-43-VI від 19.08.2014 року включає земельну ділянку [PERSON] площею 0,08 га в ур. «Лугове», яка була передана їй у власність згідно рішень Глібівської сільської ради № 122 від 23.09.2005 року та № 143 від 21.06.2006 року. Передана [PERSON] зазначена земельна ділянка частково сформована за рахунок земельної ділянки, що знаходиться у власності [PERSON] . За результатами проведеної в КНДІСЕ під час розгляду справи судової земельно-технічної експертизи № 9875/17-14 від 10.09.2018 року встановлено, що існує взаємний перетин (накладання) меж земельної ділянки з кадастровим номером 3221882201:19:209:0115, площею 0,0800 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 786831 від 06.06.2006 року та розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Глібівка, урочище «Лугове» та земельної ділянки з кадастровим номером 3221882201:19:209:0180, площею 0,2428 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка передана [PERSON] у приватну власність згідно рішенням Глібівської сільської ради № 294-43-VI від 19.08.2014 року, розташованої за адресою [ADDRESS] , площею накладання 0,0800 га. Отже, висновком судової експертизи встановлено, що земельна ділянка, яка передана у власність [PERSON] у 2014 р. накладається на земельну ділянку, яка вже перебувала у власності [PERSON] з 2006 року з площею накладання 0,0800 га. В ході розгляду справи [INFO] у віці 86 років позивач [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Спадкоємцем [PERSON] є її донька [PERSON] . Згідно довідки приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фої Л.А. від 03.07.2020 року № 260/02-17, станом на 03.07.2020 року до кола спадкоємців померлої [INFO] [PERSON] (Спадкова справа № 11/2020) належить донька - [PERSON] , [INFO] , яка прийняла спадщину після смерті матері, що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до вимог ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.2 ст.158\~ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Відповідно до частини 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Частиною першою статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Згідно з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що рішенням Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 року [PERSON] , передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1997 га (ділянка 0,1997 га складалася із двох ділянок - ділянка 0,08 га та ділянка 0,1197 га) для ведення особистого селянського господарства в с. Глібівка в урочищі «Лугове», про що [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку 0,1997 га серії ЯБ № 786831 від 06.06.2006 року. Вказані земельні ділянки перебували у володінні [PERSON] і були закріплені за нею у 1993 році рішенням виконавчого комітету Глібівської сільської ради за № 42 від 19.11.1993 року «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель громадян», а також передані їй у приватну власність рішенням виконкому Глібівської сільської ради № 46 від 26.12 1993 pоку, про що зроблено відмітку у паспорті [PERSON] . Зазначені обставини встановлені рішенням суду - постановою Вишгородського районного суду Київської області від 16.02.2012 року у адміністративній справі № 2-А-15/2012 року за позовом [PERSON] до Глібівської сільської ради Вишгородського району , треті особи - [PERSON] , Відділ земельних ресурсів Вишгородської РДА про скасування рішення Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 року. У зазначеній адміністративній справі № 2-А-15/2012 року [PERSON] оскаржував рішення Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 року про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,08 га. Позов мотивувався тим, що передача земельної ділянки [PERSON] створює йому перешкоди в обслуговуванні будинку, заважає під`їзду до будинку. Зазначав, що земельна ділянка площею 0,08 га має належати йому, оскільки перебувала у користуванні попереднього власника будинку по [ADDRESS] ( [PERSON] ), в якого він придбав будинок, тому ця земельна ділянка перейшла у користування до нього разом з будинком. За результатами розгляду адміністративної справи № 2-А-15/2012 постановою Вишгородського районного суду Київської області від 16.02.2012 року у позові [PERSON] у цій частині відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.04.2014 року, залишено в силі постанову Вишгородського районного суду від 16.02.2012 року. Даними судовими рішеннями встановлено, що у [PERSON] і попереднього власника будинку [PERSON] будь-які права на земельну ділянку площею 0,08 га були відсутні; Глібівська сільська рада не порушувала прав [PERSON] при передачі земельної ділянки 0,08 га у власність [PERSON] у 2006 pоці; рішення Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 року про передачу [PERSON] земельної ділянки 0,08 га є законним. [PERSON] , так і Глібівська сільська рада були учасниками даної справи та були обізнані про межі земельної ділянки [PERSON] площею 0,08 га та її місце розташування. Разом з тим, рішенням Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 294-43-VI від 19.08.2014 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2428 га для будівництва і обслуговування його житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] , кадастровий номер 3221882201:19:209:0180, яка була сформована за рахунок земельної ділянки [PERSON] площею 0,08 га і накладається на земельну ділянку площею накладання 0,08 га, тобто рішенням про передачу [PERSON] земельної ділянки 0,2428 га, Глібівська сільська рада розпорядилася землею 0,08 га, яка була приватною власністю [PERSON] і до земель територіальної громади не відносилася. Під час розгляду справи Глібівська сільська рада визнала незаконність свого рішення, що підтверджується листом № 196/02-31 від 05.11.2015 pоку, в якому повідомляє, що земельна ділянка площею 0,2428 га за адресою [ADDRESS] , яка була передана [PERSON] у власність згідно рішення Глібівської сільської ради № 294-43-VI від 19.08.2014 року включає земельну ділянку [PERSON] , площею 0,08 га в ур. (Лугове), яка була передана їй у власність згідно рішень Глібівської сільської ради № 122 від 23.09.2005 року та № 143 від 21.06.2006 року. Передана [PERSON] вищезазначена земельна ділянка частково сформована за рахунок земельної ділянки, що знаходиться у власності [PERSON] . Обставини накладання земельної ділянки [PERSON] площею 0,2428 га на земельну ділянку [PERSON] площею 0,08 га, також підтверджуються висновком експерта КНДІСЕ за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 9875/17-14 від 10.09.2018 року. Судовою експертизою встановлено, що існує взаємний перетин (накладання) меж земельної ділянки ділянок [PERSON] площею 0,0800 га з кадастровим номером 3221882201:19:209:0115, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ№ 786831 від 06.06.2006 року та розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Глібівка, урочище «Лугове» та земельної ділянки з кадастровим № 3221882201:19:209:0180, розташованої за адресою [ADDRESS] , площею 0,2428 га, яка передана [PERSON] рішенням Глібівської сільської ради № 294-43-VI від 19.08.2014 pоку, площею накладання 0,08 га. [PERSON] не спростовано тих обставин, що його земельна ділянка сформована за рахунок земельної ділянки [PERSON] площею 0,0800 га. З матеріалів справи встановлюється і відповідачем не заперечується, що рішенням Глібівської сільської ради № 294-43-VI від 19.08.2014 року йому безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,2428 га, яка сформована за рахунок земельної ділянки [PERSON] 0,08 га і накладається на земельну ділянку [PERSON] площею накладання 0,08 га. Обставини передачі у власність [PERSON] земельної ділянки 0,2428 га, частково сформованої за рахунок земельної ділянки [PERSON] площею 0,08 га, підтверджується листом Глібівської сільської ради № 196/02-31 від 05.11.2015 pоку, де безпосередньо про це вказано, а також висновком експерта КНДІСЕ за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 9875/17-14 від 10.09.2018 року. [PERSON] не надано жодних доказів на спростування цих обставин. Таким чином, з викладеного судом встановлено, що Глібівською сільською радою з порушенням вимог земельного законодавства було прийнято рішення № 294-43-VI від 19.08.2014 року про затвердження [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0, 2428 га, кадастровий номер 3221882201:19:209:0180 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] та про передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,2428 га кадастровий номер 3221882201:19:209:0180 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в [ADDRESS] , оскільки вказана земельна ділянка частково була сформована за рахунок земельної ділянки [PERSON] площею 0,08 га, яка перебувала у її власності з 2006 року, що підтверджується державним актом. Відтак, Глібівська сільська рада приймаючи зазначене рішення про затвердження [PERSON] технічної документації та передачі у власність останньому земельної ділянки площею 0,2428 га розпорядилася земельною ділянкою площею 0,08 га, яка перебувала у приватній власності [PERSON] , тобто на момент прийняття зазначеного рішення сільська рада не була розпорядником земельної ділянки площею 0,08 га, оскільки така перебувала у приватній власності. Враховуючи наведені обставини та суть спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що рішення Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 294-43-VI від 19.08.2014 року про затвердження [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0, 2428 га, кадастровий номер 3221882201:19:209:0180 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] та про передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,2428 га кадастровий номер 3221882201:19:209:0180 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в [ADDRESS] є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Доводи [PERSON] про те, що він згідно вимог законодавства мав право на отримання безоплатно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 25 га висновків суду не спростовують, оскільки дійсно [PERSON] згідно вимог земельного законодавства, що діяло на момент прийняття Глібівською сільською радою рішення мав таке право, про те таке право не повинно призводити до порушення прав інших громадян, тобто право одного громадянина не може бути задоволене за рахунок іншого. З наданих до суду документів, судом беззаперечно встановлено, що надана [PERSON] земельна ділянка, частково була сформована за рахунок земельної ділянки, яка перебувала у приватній власності [PERSON] , тим самим позбавивши останню незаконно, набутого першочергового права на земельну ділянку. Враховуючи, що вимоги представника позивача за первісними позовними вимоги про визнання недійсним та скасування свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,2428 га за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 3221882201:19:209:0180 видане [PERSON] , видавник: Реєстраційна служба Вишгородського районного управління юстиції Київської області, серія та номер: 27175964, видане 23.09.2014 року, є похідними від вимог про скасування рішення Глібівської сільської ради про затвердження [PERSON] технічної документації та про передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки, суд приходить до висновку, що вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Щодо вимог про скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Овсієнко Людмили Миколаївни (індексний номер: 15991788 від 23.09.2014 року) про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2428 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221882201:19:209:0180, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4601480322218, судом зазначається наступне. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на момент прийняття судом рішення) за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Частиною 3 статті 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на момент прийняття судом рішення) визначено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Отже, в розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Овсієнко Людмили Миколаївни (індексний номер: 15991788 від 23.09.2014 року) про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2428 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221882201:19:209:0180, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4601480322218 Одночасно із цим з метою ефективного захисту порушеного права позивача за первісним позовом, також є підстави для припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2428 га кадастровий номер 3221882201:19:209:0180, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Щодо пред`явлених зустрічних позовних вимог судом зазначається наступне. [PERSON] 06.05.2016 року подав зустрічний позов до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. Зустрічний позов мотивувався тим, що [PERSON] самовільно зайняла частину його земельної ділянки площею 0,08 га, створює йому незручності, у зв`язку з чим він звернувся до прокуратури і щодо [PERSON] порушена кримінальна справа за самовільне зайняття земельної ділянки за ч. 1 ст. 197-1 КК України. [PERSON] 30.08.2019 року доповнив вимоги зустрічного позову трьома позовними вимогами: про визнання незаконним рішення Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області №143 від 21.03.2006 про передачу земельної ділянки у власність громадянці [PERSON] ; визнання недійсним державного акту № 786831 серії ЯБ на право власності на земельну ділянку площею 0,08 га в урочище «Лугове» в селі Глібівка Вишгородського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, виданий 06.06.2006 [PERSON] , кадастровий номер земельної ділянки 3221882201:19:209:0115; скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер 3221882201:19:209:0115. В судовому засіданні 13.07.2022 року представником позивача за зустрічним позовом адвокатом Усмановою Є.І. подано уточнену позовну заяву, в якій повідомлялося про відмову від позову в частині усунення [PERSON] перешкод у користуванні земельною ділянкою та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки у зв`язку з відсутністю перешкод у користуванні земельною ділянкою. Відмова від позову в цій частині мотивувалася тим, що [PERSON] самостійно усунув перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що йому створювала [PERSON] , обнісши огорожею земельну ділянку, що йому належить. Таким чином, ця позовна вимога втратила актуальність. Також зазначає, що перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивача з боку відповідачки [PERSON] зникли саме після пред`явлення цієї позовної вимоги. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.10.2022 року прийнято відмову представника позивача за зустрічним позовом від частини позовних вимог. Провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у володінні та користуванні власністю [PERSON] присадибною ділянкою площею 0,2428 га, що розташована по [ADDRESS] , цільове призначення якої є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з боку [PERSON] шляхом звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки закрито. Вимоги зустрічного позову про визнання недійсним рішення Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 року про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки для ведення сільського господарства мотивуються [PERSON] тим, що при передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,08 га Глібівською сільською радою у 2006 році був порушений порядок встановлення та зміни цільового призначення земельної ділянки. Судом встановлено, що у [PERSON] не існувало будь-яких речових або інших прав на земельну ділянку площею 0,08 га на момент прийняття Глібівською сільською радою рішення № 143 від 21.03.2006 року про передачу зазначеної земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. На час передачі у 2006 році [PERSON] земельної ділянки площею 0,08 га [PERSON] жодних цивільних прав на цю земельну ділянку не мав. Він не був ані землекористувачем, ані власником, ані орендарем цієї земельної ділянки. Ні [PERSON] , який придбав будинок по [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 28.11.2003 pоку, ні попередній власник цього будинку [PERSON] не користувалися зазначеною земельною ділянкою на час постановлення рішення № 143 від 21.03.2006 року і ніяких прав на цю земельну ділянку не мали, що було встановлено рішеннями судів за його позовом. За таких умов, права [PERSON] не могли бути порушені при прийнятті Глібівською сільською радою рішення № 143 від 21 березня 2006 року щодо передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,08 га. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. У зустрічній позовній заяві не зазначається, які саме цивільні права [PERSON] на земельну ділянку площею 0,08 га були порушені у 2006 році рішенням Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 року про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,08 га, як і не доведено під час розгляду даної справи в суді. [PERSON] не доведено жодними доказами, яким чином визначене Глібівською сільською радою у 2006 році цільове призначення земельної ділянки площею 0,08 га при передачі її [PERSON] для ведення особистого селянського господарства вплинуло на його права та інтереси. При вирішенні спору про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших обставин. Відсутність у [PERSON] порушеного права на земельну ділянку площею 0,08 га при її передачі у приватну власність [PERSON] у 2006 році встановлено судовими рішеннями. У судових справах, в яких [PERSON] приймав участь як позивач з вимогами про скасування рішення Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 pоку, судами неодноразово досліджувалося рішення Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 року про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,08 га і встановлено, що рішення Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 року вимог законодавства не порушує, що підтверджується доданими до даної справи судовими рішеннями. Оскільки позивач за зустрічним позовом не надав доказів порушення своїх цивільних прав рішенням Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 pоку, суд приходить до висновку, що це є достатньою підставою для відмови в позові у зв`язку з відсутністю порушеного цивільного права, яке б підлягало судовому захисту. Крім того, оскільки обставини правомірності рішення Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 року про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,08 га в урочищі «Лугове» в селі Глібівка встановлено судовими рішеннями, тому вказані обставини не підлягають повторному доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Доводи зустрічного позову про те, що [PERSON] вперше дізнався про накладення виділеної йому у 2014 році земельної ділянки площею 0,2428 га, на земельну ділянку [PERSON] після ознайомлення з висновком експерта № 9875/17-41 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 10 вересня 2018 року не підтверджуються жодними доказами, оскільки як встановлено з матеріалів [PERSON] з 2014 року був обізнаний, що його земельна ділянка площею 0,2428 га незаконно сформована за рахунок земельної ділянки [PERSON] площею 0,08 га. Зокрема, [PERSON] оскаржував рішення Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 року про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,08 га та йому були відомі межі і місце розташування земельної ділянки [PERSON] площею 0,08 га щодо якої він позивався до суду. Також [PERSON] були відомі межі і місце розташування виділеної йому у 2014 році земельної ділянки площею 0,2428 га, що підтверджується відповідними рішеннями Глібівської сільської ради про затвердження [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2428 га. Зазначене підтверджує ту обставину, що [PERSON] з 2014 року знав та усвідомлював, що його земельна ділянка площею 0,2428 га незаконно сформована за рахунок земельної ділянки [PERSON] площею 0,08 га, межі якої йому були відомі. Окрім того, [PERSON] стверджує, що саме з зазначеного висновку дізнався про підставу для визнання недійсним державного акту та рішення органу місцевого самоврядування, що не була предметом розгляду судами, які вирішували спірні відносини між ним та [PERSON] , тобто підстава для оскарження акту органу місцевого самоврядування та правовстановлюючого документу, виданого [PERSON] , є іншою. Також стверджує, що урочище «Лугове» є землею оздоровчого типу, тому Глібівська сільська рада до прийняття рішення щодо передачі у 2006 році земельної ділянки площею 0,08 га [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, розташованої в урочище «Лугове» мала вирішити питання про зміну її цільового призначення. Зазначені обставини на думку позивача за зустрічним позовом є новими, нещодавно виявленою підставою для оскарження та визнання недійсним рішення Глібівської сільської ради №143 від 21.03.2006 року про передачу [PERSON] земельної ділянки 0,08 га в урочище «Лугове» з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Однак, до вказаних доводів суд ставиться критично, оскільки цільове призначення земельної ділянки було предметом судового дослідження, зокрема, згідно постанови Вишгородського районного суду від 16.02.2012 року у справі за позовом [PERSON] про оскарження рішення Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 pоку, встановлено, що земельна ділянка виділялася [PERSON] саме для ведення особистого селянського господарства. Будь-яких інших належних та допустимих доказів, на підтвердження пред`явлених зустрічних позовних вимог [PERSON] суду не надано. З наданим до суду документів, не підтверджено тих, обставин на які посилається останній у зустрічній позовній заяві. Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, враховуючи, що аналогічні позовні вимоги вже розглядалися судом і суд надав оцінку рішенню Глібівської сільської ради № 143 від 21.03.2006 року, як правомірному та такому, що права [PERSON] не порушує, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі з підстав його необґрунтованості та не доведеності. На підставі викладеного та

Outcome: approved