Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 жовтня 2019 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Позов мотивує тим, що [INFO] у шлюбі у них народжився син [PERSON] , після народження якого сімейне життя почалось погіршуватись, чоловік відмовлявся йти на роботу, допомагати утримувати сина. Така поведінка відповідача призвела до припинення між ними подружніх відносин та ведення спільного господарства. Син має розлад аутистичного спектру та потребує особливого догляду та значних коштів. Однак чоловік взагалі не приймає участі в утриманні сина, змушена самостійно забезпечувати дитину, у зв`язку з чим планує подачу заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Перебування у фактичному шлюбі суперечить її інтересам та інтересам малолітнього сина, примирення та подальше спільне життя між ними не можливе. Просить позов задоволити та розірвати шлюб, а також встановити, що син залишається проживати з нею. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечують, наслідки прийняття якого їм відомі (а.с.23). Просили позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до\~ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 21 лютого 2023 року ухвалою суду дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду на 06 березня 2023 року. Ухвалою суду від 06 березня 2023 ороку розгляд справи відкладено на 21 березня 2023 року, ухвалою від 21 березня 2023 року судовий розгляд відкладено до 31 березня 2023 року. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25 жовтня 2019 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області [PERSON] та [PERSON] 25 жовтня 2019 року зареєстрували шлюб, актовий запис 3755 (а.с.5). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 лютого 2020 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (а.с.6). Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є небажання позивачки будувати у подальшому сімейні стосунки через різні погляди на життя та відношення до інституту сім`ї, внаслідок яких втрачено почуття любові, поваги у подружжя, припинено подружні стосунки, не ведеться спільне господарство, відсутній сімейний бюджет. Сторони не підтримують жодних подружніх відносин. Враховуючи вищенаведене, шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки такий носить виключно формальний характер. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] , проживають у квартирі [ADDRESS] , про що свідчать витяги з реєстру територіальної громади №2023/001345543 та №2023/001345266 сформовані 13 лютого 2023 року (а.с.7,8). Відносно зазначення у резолютивній частині рішення суду місця проживання дитини, то Верховний суд висловив правову позицію у своїй постанові від 15 січня 2020 року у справі за №200/952/18, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного суду від 22 грудня 2021 року у справі №339/143/20, де зазначено, що між сторонами на момент розгляду справи був відсутній спір між батьками щодо місця проживання дитини, такий позов не пред`явлено ні позивачем, ні відповідачем, суд його не вирішував. Зазначення у резолютивній частині рішення щодо залишення дитини на проживання з кимось з батьків не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини разом з кимось з батьків, оскільки суд лише констатував, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання, оскільки, як встановлено після припинення фактичних шлюбних відносин дитина залишилась проживати разом з матір`ю. Такий ж висновок Верховного суду міститься у постанові від 17 липня 2022 року у справі №405/4659/21. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що позов задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved