Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

29 грудня 2022 року представник ТОВ «Твій Газзбут» Романенко О., який діє в інтересах позивача на підставі довіреності №164/22 від 06 липня 2022 року, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ за договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР200-36755-21 від 24 листопада 2021 року у розмірі 33730, 35 грн, пеню у розмірі 4089, 24 грн, 3% річних у розмірі 1659, 65 грн та інфляційні витрати у розмірі 8035, 67 грн, а також судові витрати у розмірі 2481 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 листопада 2021 року між ТОВ «Твій Газзбут» та [PERSON] укладений договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР200-36755-21. Після чого 29 грудня 2021 року, 28 січня, 28 лютого та 01 березня 2022 року між сторонами укладені додаткові угоди до вищевказаного договору у частині зміни ціни. Так, позивач на виконання умов укладеного з відповідачем договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР200-36755-21, надавав відповідачу послуги з постачання природного газу, зокрема у січні, лютому та березні 2022 року. За підсумками надання відповідачу послуг з газопостачання з січня по березень 2022 року позивач сформовав та направив відповідачу акти приймання-передачі, які відповідачем не підписані, не повернуті, при цьому будь-яких вмотивованих відмов щодо підписання актів приймання-передачі природного газу відповідач не надав. Згідно з інформаційною платформою оператора ГТС щодо споживання природного газу, наданої Оператором ГРМ, відповідач у січні 2021 року спожив563,92 куб.м газу на суму 37034, 82 грн, у лютому 2022 року - 466, 53 куб.м газу на суму 21070, 31 грн, у березні 2022 року - 0,02 куб.м газу на суму 1,01 грн. Відповідач частково сплатив вартість спожитого у січні 2022 року природного газу відповідно до акту приймання-передачі природного газу № ТГ382003010 від 31 січня 2022 року, а саме: 09 лютого 2022 року суму у розмірі 11290, 97 грн, 15 лютого 2022 року - 4934, 82 грн та 16 лютого 2022 року - 8150 грн. З огляду на викладене, заборгованість відповідача перед позивачем, яка не була сплачена та яка підлягає стягненню, складає 33 730, 35 грн, на яку позивач нарахував 3% річних у розмірі 1659, 65 грн, інфляційні витрати у розмірі 8035,67 грн. Крім того, відповідно до п. 6.2.1 Договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБ України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, у зв`язку з чим відповідачу нарахована пеня у розмірі 4089, 24 грн. За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованості у загальному розмірі 47514, 91 грн та судові витрати по справі. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2022 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали. У встановлений законом строк позивач усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 січня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. 02 лютого 2023 року на адресу суду від відповідачки надійшов відзив на позов, в якому вона позовні вимоги у частині стягнення основного боргу у розмірі 33730, 35 грн визнала в повному обсязі, проте заперечувала щодо задоволення позовних вимог у частині стягнення пені, 3% річних, інфляційних та судових витрат, посилаючись, зокрема на лист ТПП України від 28 лютого 2022 року № 20224/02.0-7.1. Так, 28 лютого 2022 року ТПП повідомила, що на підставі ст.ст.14, 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 та інших документів вона засвідчує форс-мажорні обставини - військову агресію РФ проти України, що стало підставою для введення воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні». Для затвердження форс-мажорних обставин ТПП підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними для суб`єктів господарської діяльності. Відповідач зазначає, що у зв`язку із військовою агресію РФ проти України приміщення, куди позивач здійснював постачання природного газу- салон краси після 24 лютого 2022 року не працює, а тому відповідно і доходів від зазначеного бізнесу немає, що у свою чергу значно ускладнює можливість відповідача виконати свої обов`язки перед позивачем. Разом з тим зауважила, що після закінчення війни вона обов`язково сплатить основний борг у розмірі 33730, 35 грн. 15 лютого 2023 року від представника позивача ТОВ «Твій Газзбут» Третяк О. надійшла заява про надання доказів розміру судових витрат на правничу допомогу, в якій зазначає, що з метою забезпечення ефективного правового супроводу інтересів товариства ТОВ «Твій Газзбут» уклало договір з АО «Гарант груп» про надання юридичних послуг №38А200-4918-21 від 01.11.2021. Відповідно до умов вищевказаного договору, вартість послуг наданих за договором визначається, виходячи з фактичного обсягу наданих послуг, оскільки справа ще розглядається, тому визначити фактичну вартість наданих послуг та надати відповідні докази можливо буде лише після розгляду справи в суді першої інстанції. З огляду на викладене, зазначила, що докази розміру витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи будуть надані до суду впродовж п`яти дні з дня ухвалення рішення по справі. 20 лютого 2023 року на адресу суду від представника позивача ТОВ «Твій Газзбут» Третяк О. надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначила, що доводи відповідача, викладені у відзиві, є безпідставними та необґрунтованим. Зауважила, що заперечення відповідача щодо нарахування пені, 3% річних, інфляційних та судових витрат є правомірними, оскільки встановлена умовами договору міра відповідальності боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання у виді сплати пені у розмірі не більшому встановленому законодавством, у виді 3 % річних та інфляційних витрат на рівні, передбаченому ст. 625 ЦПК України, відповідає критеріям розумності, справедливості та пропорційності наслідкам правопорушення. Щодо твердження відповідача про звільнення від виконання зобов`язань у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин зазначає, що введення воєнного стану та/або воєнні дії дійсно вважаються форс-мажорними обставинами, що є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору. Лист ТПП, на який посилається відповідач - особа, яка порушила свої зобов`язання, у зв`язку з обставинами, пов`язаними з військовою агресію РФ проти України в період дії військового стану, має право долучити до свого повідомлення про форс-мажорні обставини у встановлений в договорі термін для можливості обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та досудового вирішення спірних питань, проте, такого звернення відповідач не надав. Зауважила, що сторони господарської діяльності впродовж попередніх місяців мали всі можливості обміну листами про форс-мажорні обставини, при цьому лист ТПП від 28 лютого 2022 року є лише одним із документів, необхідних для доведення форс-мажору та припинення відповідальності за невиконані зобов`язання саме під час обставин форс-мажору, які відповідач не довів. Окрім того, термін оплати вартості спожитого природного газу, зокрема за лютий 2022 року, минув ще до початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України, а тому посилання відповідача на форс-мажорні обставини є нічим іншим як намагання уникнути відповідальності за порушення зобов`язання. Представник позивача ТОВ «Твій Газзбут» Третяк О. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов підтримала, а також зазначила, що відповідач у своєму відзиві посилається на форс-мажорні обставини, однак договором від 24 листопада 2011 року прямо передбачено, що оплата в розмірі 100 % здійснюється споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки. Тобто, термін оплати вартості спожитого газу за січень 2022 року сплинув 28 грудня 2021 року, за лютий 2022 року - 28 січня 2022 року, а за березень 2022 року (нараховано до сплати 1 грн) - 28 лютого 2022 року. Таким чином, термін оплати сплив ще до початку дії форс-мажорних обставин. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Суд встановив, що 24 листопада 2021 року між ТОВ «Твій Газзбут», який діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, та [PERSON] укладений договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР200-36755-21. Відповідно до умов зазначеного Договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2022 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором. Згідно з п. 3.1 Договору розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем. Підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що ознайомлений з тим, що протягом дії договору ціна на газ може змінюватися, про що сторони укладатимуть відповідно додаткові угоди. Підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що йому надане належне повідомлення про порядок зміни ціни газу протягом дії договору і ніяких інших повідомлень про зміну ціни газу не вимагається. Відповідно до п. 3.2. Договору ціна одного кубічного метру (куб. м.) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 31,25833333 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 31, 39490933 грн. Податок на додану вартість становить 6, 27898187 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 37, 67389120 грн. Пунктом 3.3 Договору передбачено, що зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору, крім випадку, визначеного п. 3.3.1 цього договору. Як слідує зі змісту п.3.4 Договору, сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до п.п. 3.2 та 3.3 договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором. Вказаним вище договором сторони також обумовили порядок та строки проведення розрахунків, про що передбачено у розділі ІV договору. Зокрема, п. 4.1. Договору передбачено, що розрахунковий період за договором становить один календарний місяць. Відповідно до п. 4.2 Договору оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку: оплата в розмірі 100 % здійснюється споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним. Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника. Положеннями п. 4.6 Договору передбачено, що у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати вартості газу, сторони за взаємною згодою можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього договору. Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від виконання поточних зобов`язань за договором. Відповідно до п. 5.5.2 Договору споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених договором. Пунктом 5.5.4 Договору встановлено, споживач зобов`язується оплачувати постачальнику компенсацію, визначену розділом 8 Договору. Положеннями п. 6.1 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України. Пунктом 6.2.1 Договору встановлено, що у разі порушення позивачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. Відповідно до положень п. 6.4 Договору сторони звільняються від відповідальності за частково або повне невиконання зобов`язань за договором, якщо невиконання є наслідком непереборної сили (форс мажорних обставин). Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку. З долученої до матеріалів справи копії договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-36755-21 від 24 листопада 2021 року вбачається, що вказаний договір підписаний сторонами та скріплений печаткою. Як вбачається з долучених до матеріалів справи доказів, між сторонами по справі 29 грудня 2021 року, 28 січня, 28 лютого та 09 березня 2022 року укладені додаткові угоди до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-36755-21 від 24 листопада 2021 року, а саме: № ДУ-1/41АР200-36755-21, № ДУ-2/41АР200-36755-21, № ДУ-3/41АР200-36755-21, № ДУ-4/41АР200-36755-21. Зазначеними додатковими угодами внесені зміни до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-36755-21 від 24 листопада 2021 року у частині зміни ціни. З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що позивач склав та направив на адресу відповідача акти приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу №41АР200-36755-21 від 24 листопада 2021 року. Як вбачається зі змісту акту № ТГ382003010 приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу № 41АР200-36755-21 від 24 листопада 2021 року, датованого 31 січня 2022 року, споживачу [PERSON] нараховано за січень 2022 року до сплати 37034, 82 грн за спожитий природний газ в обсязі 563, 92 кубічних метрів. Відповідно до акту № ТГ382007418 приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу № 41АР200-36755-21 від 24 листопада 2021 року, датованого 28 лютого 2022 року, споживачу [PERSON] нараховано за лютий 2022 року до сплати 21070, 31 грн за спожитий природний газ в обсязі 466, 53 кубічних метрів. З акту № ТГ382019006 приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу № 41АР200-36755-21 від 24 листопада 2021 року, датованого 31 березня 2022 року, споживачу [PERSON] нараховано за березень 2022 року до сплати 1, 01 грн за спожитий природний газ в обсязі 0, 02 метрів кубічних. Як слідує з розрахунку по заборгованості за договором №41АР200-36755-21 від 24 листопада 2021 року, ТОВ «Твій Газзбут» нарахувало [PERSON] до сплати за спожитий природний газ, зокрема: за січень 2022 року -37034, 82 грн; за лютий 2022 року - 21070, 31 грн; зі березень 2022 року - 1, 01 грн. Разом з тим, як слідує зі змісту вищевказаного розрахунку заборгованості, відповідач частково погашала вартість спожитого природного газу, зокрема: 09 лютого 2022 року сплатила 11290, 97 грн; 15 лютого 2022 року - 4934, 82 грн; 16 лютого - 8150 грн. З урахуванням сум, які були сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості за спожитий природний газ, загальна сума заборгованості складає 33730, 35 грн, на яку позивачем нараховано 3% річних у розмірі 1659, 65 грн, інфляційні витрати у розмірі 8035,67 грн. Крім того, як вбачається з розрахунку по заборгованості за договором №41АР200-36755-21 від 24 листопада 2021 року, відповідачу також нарахована пеня у розмір 4089, 24 грн. Відтак, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг. Відповідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Вимогами ст. 4, 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Як визначено у ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що встановлено ст. 629 ЦК України. Частинами 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як вбачається з матеріалів справи, договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-36755-21 від 24 листопада 2021 року містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено ціну, порядок та строки проведення розрахунків, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, строк дії договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено у ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частинами 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до положень ч. 1 ст. 692 ЦК України обов`язок покупця з оплати товару виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. З аналізу викладеного суд приходить до таких висновків. Суд встановив, що між сторонами по справі виникли правовідносини на підставі договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР200-36755-21 від 24 листопада 2021 року та додаткових угод № ДУ-1/41АР200-36755-21 від 29 грудня 2021 року, № ДУ-2/41АР200-36755-21 від 28 січня 2022 року, № ДУ-3/41АР200-36755-21 від 28 лютого 2022 року, № ДУ-4/41АР200-36755-21 від 09 березня 2022 до договору. Позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, поставивши відповідачу природний газ, про що свідчать долучені до матеріалів справи акти приймання-передачі, які направлені на адресу відповідача [PERSON] , що підтверджується копією чеків про відправку поштових повідомлень. Як вбачається зі змісту позовної заяви та не спростовано відповідачкою, вона не повернула підписані оригінали актів приймання-передачі природного газу та не надала письмової обґрунтованої відмови від їх підписання, а тому з урахуванням положень п. 2.5.4 договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-36755-21 від 24 листопада 2021 року такі акти вважаються підписані споживачем. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, загальна заборгованість відповідача за спожитий природний газ складає 47514, 91 грн, з яких: заборгованість за надані послуги з газопостачання - 33730, 35, заборгованість за пенею - 4089, 24 грн, інфляційні витрати - 8035,67 грн, три відсотки річних від простроченої суми - 1659, 65 грн. З огляду на те, що стороною позивача підтверджена належними та допустимими доказами сума заборгованості за спожитий природний газ за договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-36755-21 від 24 листопада 2021 року у розмірі 33730, 35 грн, яка також не оспорюється відповідачем по справі, тому суд вважає за можливе в цій частині позовні вимоги задовольнити. Разом з тим суд не погоджується з доводами відповідача про те, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних, інфляційних та судових витрат, виходячи з такого. Так, відповідач, заперечуючи щодо задоволення позовних вимог позивача у частині стягнення пені, 3% річних, інфляційних та судових витрат посилається на лист ТПП України від 28 лютого 2022 року № 20224/02.0-7.1. Зі змісту долученого до матеріалів справи листа ТПП України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 слідує, що ТПП повідомила, що на підставі ст.ст. 14, 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 та інших документів вона засвідчує форс-мажорні обставини - військову агресію РФ проти України, що стало підставою для введення воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні». ТПП підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними для суб`єктів господарської діяльності. Договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР200-36755-21 від 24 листопада 2021 року, зокрема п. 6.4 встановлено, що сторони звільняються від відповідальності за частково або повне невиконання зобов`язань за договором, якщо невиконання є наслідком непереборної сили (форс мажорних обставин). Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку. Посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин, які стали причиною для невиконання зобов`язань, суд не приймає з огляду на наступне. Так, згідно з ч.ч. 1-3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту. Торгово-промислова палата України відповідно до цього Закону та свого Статуту здійснює представницькі функції як в Україні, так і за її межами, об`єднує торгово-промислові палати та координує їх діяльність. Торгово-промислова палата України: відкриває свої представництва та філії в інших країнах, а також засновує разом із зарубіжними партнерськими організаціями як в Україні, так і за її межами змішані торгово-промислові палати, ділові ради та інші спільні організації; засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб; засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб`єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників); веде недержавний реєстр українських підприємців за їх згодою, фінансовий стан яких свідчить про їх надійність як партнерів у підприємницькій діяльності в Україні та за її межами. Порядок ведення зазначеного реєстру визначається Торгово-промисловою палатою України. Стаття 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачає, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Для доказування настання форс-мажорної обставини необхідно отримати сертифікат Торгово-промислової палати України або уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати. Таким чином, установлення форс-мажорних обставин проводиться в кожному конкретному випадку індивідуально по окремому зобов`язанню. Сам по собі факт введення воєнного стану в Україні не є підставою для беззаперечної видачі підтверджуючого сертифікату. Для того, щоб отримати сертифікат Торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) слід довести причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, що сторона не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона посилається як на підставу неможливості виконати зобов`язання. Тягар доказування настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) покладений на заявника. Та заявник несе відповідальність за повне та належне оформлення заяви, достовірність викладених фактів, наданих документів, даних та доказів. Тобто для отримання сертифікату Торгово-промислової палати повинен бути причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили та неможливістю виконати конкретні зобов`язання. Процедура розгляду заяви передбачена регламентом Торгово-промислової палати. Адже сам по собі факт виникнення певної форс-мажорної обставини не звільняє від виконання зобов`язань. Саме заявник у заяві до Торгово-промислової палати повинен доводити причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, що сторона не може виконати, та обставинами непереборної сили. З відзиву на позовну заяву не вбачається, що відповідач звертався до Торгово-промислової палати з відповідною заявою. Також відповідачем не надано доказів звернення і до позивача з будь-якими клопотаннями про порядок виконання, відстрочення чи розстрочення виконання зобов`язань, що прямо встановлено у п. 4.6 Договору, зокрема, зазначено, що у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати вартості газу сторони за взаємною згодою можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього договору. Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від виконання поточних зобов`язань за договором. Відповідно до Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням Президії Торгово-промислової палати України 18 грудня 2014 року № 44(5), не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо. Суд не може прийняти в якості належного та допустимого доказу наявності форс-мажорних обставин лише лист ТПП України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1,в якому зазначено, що ТПП підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними для суб`єктів господарської діяльності, враховуючи ту обставину, що для доказування настання форс-мажорної обставини необхідно отримати сертифікат Торгово-промислової палати України або уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати. Разом з тим відповідачка не надала жодних доказів про наявність форс-мажорних обставин, які б перешкодили їй сплатити заборгованість за спожитий природний газ за договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-36755-21 від 24 листопада 2021 року, з огляду на те, що вона зобов`язана була відповідно до п. 4.2 Договору здійснювати оплату газу в розмірі 100 % до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки. Тобто, термін оплати вартості спожитого газу за січень 2022 року повинен був сплинути 28 грудня 2021 року, за лютий 2022 року - 28 січня 2022 року, а за березень 2022 року (нараховано до сплати 1 грн) - 28 лютого 2022 року. Таким чином, термін оплати сплив ще до початку введення на території України воєнного стану. При цьому суд бере до уваги той факт, що основна сума боргу утворилася до 24 лютого 2022 року, оскільки нарахована відповідачці заборгованість за березень 2022 року складає лише 1, 01 грн. Окрім того, суд бере до уваги те, що відповідачка визнала основну суму боргу, яка утворилися внаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг наданих позивачем за договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-36755-21 від 24 листопада 2021 року у розмірі 33730, 35 грн та не відмовляється від виконання такого зобов`язання у майбутньому. При цьому причиною неможливості виконання свого зобов`язання у строки визначені договором, відповідачка зазначає відсутність грошових коштів, оскільки приміщення, яке використовувалося останньою як салон краси та куди позивач постачав природний газ, наразі не працює, та відповідно доходів від зазначеного бізнесу відповідачка не отримує. Проте, як зазначалося раніше, не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів. При цьому боржником не доведений причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, який остання не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона посилається як на підставу неможливості виконати зобов`язання. Вимогами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). За статтею 626 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати ) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим, а тому право на позов про стягнення інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. З урахування викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача 3% річних у розмірі 1659, 65 грн та інфляційні витрати у розмірі 8035, 67 грн слід задовольнити. Також суд вважає правомірними вимоги позивач про стягнення з відповідачки пені у розмірі 4089, 24 грн, що прямо передбачено п. 6.1 Договору, яким визначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України. З огляду на те, що відповідачка від виконання своїх зобов`язань ухиляється, вчасно не проводить оплату послуг, якими скористалась, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за надані послуги з газопостачання з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми та пені у загальному розмірі 47514, 91 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 грн. У зв`язку із заявою представника позивача, поданої до вирішення справи по суті, про те, що докази щодо розміру витрат, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд відповідно до положень ч. 8 ст.141 ЦПК України не вирішує питання щодо їх стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved