Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Богодухівської міської ради, у якому просила встановити факт, що свідоцтво про право особистої власності від 23 листопада 1965 року на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, загальною площею 46,2 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який належав померлому на праві приватної власності. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який проживав в с. Губарівка Богодухівського району Харківської області. Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається, у тому числі, з житлового будинку [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 19.07.2002 секретарем Губарівської сільської ради Харківської області, зареєстрований у реєстрі № 156, яким все своє майно заповів позивачці. Після смерті [PERSON] в Богодухівській державній нотаріальній конторі Харківської області було заведено спадкову справу № 492/2002. Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , однак їй було відмовлено в оформленні права на спадщину з причин того, що документом, що підтверджує право власності на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , є свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок на колгоспний двір, яке, після набрання чинності Закону України «Про власність», повинно було бути замінено власником на відповідний цьому закону правовстановлюючий документ, що унеможливлюється, у зв`язку зі смертю [PERSON] . У зв`язку з тим, що наявний документ, який підтверджує належність права власності померлому, не відповідає чинному законодавству, Богодухівського державною нотаріальною конторою позивачу було рекомендовано звернутися до суду із заявою про визнання права власності на вказаний вище будинок у порядку спадкування. Крім того, позивач зазначає, що свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок містить помилку у написанні прізвища власника [PERSON] , де він зазначений як [PERSON] , що перешкоджає позивачу вирішити питання щодо належного оформлення спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] , тому вона змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 05.10.2022 відкрито провадження у справі, визначено що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.11.2022 за клопотанням представника позивача витребувано з Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 17.11.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Заходи забезпечення позову не вживались. Представник позивача адвокат Тризна Є.М. надав суду заяву, в якій просив закінчувати розглядати справи за його відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позову наполягав. Представник відповідача Богодухівської міської ради Харківської області надав заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо вирішення справи по суті покладався на розсуд суду, відзив на позов не подавав. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що в свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок від 23.11.1965, виданому Гутянською селищною радою, прізвище власника житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] зазначено « [PERSON] » /а.с.18-19/. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] /а.с. 12/. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане російською мовою, прізвище позивача та її батька зазначено « [PERSON] » /а.с.16/. В довідці від 20.07.2022 № 207, виданій КП «Богодухівське БТІ», зазначено, що право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] /а.с.9/. У виписці з погосподарської книги № 5 за 2016-2020 роки зазначено, що право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] /а.с.74/. В заповіті, посвідченому секретарем виконавчого комітету Губарівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, зареєстрованому в реєстрі за № 156, прізвище заповідача зазначено як « [PERSON] » /а.с. 10/. Крім того, в рішенні Гутянської селищної ради № 18 від 17 жовтня 1965 року, на підставі якого було видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 23.11.1965, прізвище власника домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зазначено як « [PERSON] » /а.с. 6/. Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до положень Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №5\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як вбачається із вищенаведеного, встановлення факту належності свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 23 листопада 1965 року [PERSON] має юридичне значення, оскільки позбавляє позивача можливості оформлювати спадкове майно на своє ім`я. Враховуючи відомості, які містяться в досліджених судом письмових доказах, суд приходить до висновку, що дійсно свідоцтво про право особистої власності від 23 листопада 1965 року на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , а тому вимоги про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підлягають задоволенню. Щодо визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, суд зазначає про таке. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду « Про практику розгляду судами справ про спадкування» № 4 від 24.06.1983 року правила ст.563 ЦК 1963 року про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося),відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. У підпунктах б) та г) пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 23.11.1965, виданого Гутянською селищною радою, [PERSON] в цілому дійсно належав на праві особистої власності колгоспного двору житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Принадлежністю цього житлового будинку є сарай. Свідоцтво видане на підставі рішення Гутянської селищної ради № 18 від 17 жовтня 1965 року /а.с.6/ в зв`язку з приєднанням села Губарівка до селища м/типу Гути. Дане свідоцтво зареєстровано в Богодухівському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 10 за реєстровим № 1271. /а.с.18-19/. Після набрання чинності ЗУ «Про власність», яким не була передбачена така форма власності як колгоспно-кооперативна, вказане свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок повинне було бути замінено власником на правовстановлюючий документ відповідно до цього Закону. Однак за життя [PERSON] цього не зробив, а на даний час це неможливо, у зв`язку з його смертю. Крім того, право власності [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , підтверджується довідкою від 20.07.2022 № 207, виданою КП «Богодухівське БТІ», випискою з погосподарської книги № 5 за 2016-2020 роки /а.с.9, 74/. Відповідно до довідки № 255 від 15.03.2023, виданої старостою Губарівського старостинського округу Богодухівської міської ради, домогосподарство, що рахується за [PERSON] (згідно з погосподарською книгою (2016-2020 р.р.), знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Раніше, до вересня 1989 року, населений пункт с. Губарівка входив до складу Гутянської селищної ради, тому в назвах правоустановчих документах зазначалося смт. Гути /а.с.75/. Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, права, набуті шляхом створення або придбання нерухомості у власність до набранням чинності Цивільним кодексом України від 16.01.2003 року та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, з дотриманням установленого порядку набуття, слід вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. Таким чином суд вважає правомірним набуття права власності на вказаний житловий будинок [PERSON] [INFO] помер [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с. 12/, який залишив заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Губарівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 156, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він матиме право, заповів [PERSON] . Тобто позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] /а.с. 10/. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини - [PERSON] /а.с.17/. За заявою позивача [PERSON] про прийняття спадщини було заведено спадкову справу до майна померлого [INFO] [PERSON] /а.с. 44/. Відомості про інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Позивач [PERSON] звернулась до Богодухівської нотаріальної контори Харківської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що входить до складу спадкового майна, яке належало померлому [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю передбаченого законом правовстановлюючого документа. Рекомендовано звернутися до суду з заявою про визнання права власності на вказаний будинок /а.с. 7-8/. Згідно зі ст.ст. 1216 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , у встановленому законом порядку прийняла спадщину, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок через відсутність належних правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця та судом не встановлено незаконність набуття спадкодавцем права власності на спадкове майно, суд вважає, що вимога про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом підлягає задоволенню.

Outcome: approved