Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 23.10.2020 між позивачем та відповідачем було укладено договір №23/10/20. Відповідно до п. 1.1. договору, виконавець зобов`язувався спроектувати, виготовити та передати замовнику меблі. Загальна вартість договору, визначена пунктом 2.1, дорівнювала 295311,00 грн. Пунктом 3.2 договору був передбачений обов`язок замовника виплатити 206717,00 грн з посиланням на додаток 1 до договору. Єдиний укладений між сторонами додаток не містить номеру проте датований 23.10.2020 та містить перелік меблів та робіт, що підлягали виконанню. Згідно п. 3.1 договору, виконавець зобов`язувався поставити замовнику продукцію згідно додатку до 15.02.2021. Позивачем, на виконання взятих на себе обов`язків, на ім`я [PERSON] чотирма платежами направлено обумовлену договором попередню оплату в сумі 207755,79 грн, що за виключенням комісії обслуговуючого банку (0,5%) становила 206717,00 грн до зарахування відповідачу. Зазначає, що після спливу визначеного пунктом 3.1 строку позивач почав вимагати від відповідача виконання зобов`язання. Відповідач, не виконавши договір вчасно, спілкування не уникав, невиконання договору в повному обсязі визнав. 11 квітня 2021 року сторони уклали новий договір №2021-04-11/01, за яким сторонами визнавалося, що попередній договір №23/10/20 виконаний виконавцем не в повному обсязі (п. 1), сторони визначили фактичне виконання обсягу зобов`язань за договором в сумі 73041,00 грн (п. 2), виконавець визнавав, що йому була сплачена сума 206717,00 грн та погоджувався повернути її за вирахуванням фактично освоєних коштів (п. 3). Сума до повернення позивачу визначалася сторонами в розмірі 133676,00 грн (п. 4) та підлягала поверненню не пізніше 14.04.2021 (п. 5). Крім того, сторонами визначено, що у випадку неповного виконання виконавцем обов`язків із повернення визначеної суми, зобов`язання визнається сторонами як боргове, із ставкою 20% за користування грошовими коштами, які підлягають поверненню разом із сумою основного боргу (п. 6). 15 квітня 2021 року відповідач виплатив позивачу 50000,00 грн, проте інших виплат відповідач не здійснював. Просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 89608,48 грн, яка складається з суми основного боргу, 20% річних та інфляційних втрат. 15 липня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. 16 липня 2021 року судом зроблено запит щодо місця реєстрації відповідача. 29 жовтня 2021 року до суду надійшла інформація про реєстрацію місця проживання особи. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.11.2021 було відкрито провадження по справі та справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, подала через канцелярію суду заяву, якою позов в повному обсязі підтримує, справу просить розглянути за її відсутності та відсутності позивача. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, подав через канцелярію суду заяву, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 23.10.2020 між сторонами укладено договір №23/10/20 на виготовлення меблів. Матеріалами справи підтверджується, що на виконання вказаного договору позивач сплатив 206717,00 грн. Відповідач в свою чергу обов`язків за договором не виконав, виплачену передоплату не повернув. В подальшому, позивачем та відповідачем укладено договір №2021-04-11/01, яким сторонами встановлено, що договір №23/10/20 виконаний відповідачем неповно, відтак залишок неосвоєних коштів в сумі 133676,00 грн належить поверненню до 14.04.2021. Окремо сторонами визначено, що у випадку неповного виконання обов`язків із повернення визначеної суми, зобов`язання визнається сторонами як боргове, із ставкою 20% за користування грошовими коштами, які підлягають поверненню разом із сумою основного боргу. Приписами статті 611 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже, внаслідок порушення відповідачем свого зобов`язання, сторони спільно змінили умови зобов`язання за договором №23/10/20, уклавши договір №2021-04-11/01, таким чином, що сплачені відповідачу кошти визначено боргом перед позивачем, який підлягав поверненню в певний строк з урахуванням визначених сторонами відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно частин 1, 2 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1948 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Також, статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачем договір №2021-04-11/01 виконано лише на суму 50000,00 грн, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься квитанція. Отже, залишок непогашеної заборгованості відповідача перед позивачем за договором №2021-04-11/01 становить 83676,00 грн. Внаслідок неповного виконання відповідачем зобов`язань, кількість днів прострочення розрахунку за договором №2021-04-11/01 станом на дату складання позову становила 89 днів. Пунктом 6 договору №2021-04-11/01 передбачено 20% річних за користування грошовими коштами, що у урахуванням суми боргу становить 4080,64 грн (83676,00 / 100/ /365 х 20 х 89) Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Отже, інфляційні втрати кредитора становлять 1851,84 грн (83676,00 х (100,7% (індекс квітня) х 101,3% (індекс травня) х 100,2% (індекс червня)/100) - 83676,00). З урахуванням вищевикладеного, визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти відповідно до договору №2021-04-11/01 в загальній сумі 89608,48 грн, що складається з основного боргу в сумі 83676,00 грн, 20% річних в сумі 4080,64 грн та інфляційних втрат в сумі 1851,84 грн. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 908,00 грн.

Outcome: approved