Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

08.02.2023 [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 21.11.1992 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В даному шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано 04.12.2014 та на даний час сторони проживають окремо. Син сторін загинув у 2022 році, а доньки проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча фізично здоровий, інших утриманців не має, може працювати та отримувати доходи. За таких підстав позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 16.02.2023 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 16.03.2023 та надано відповідачу строк для подання відзиву. 16.03.2023 позивач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання до суду не з`явилась, подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, в тому числі і відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, до суду не з`явився без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.11.1992, який рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2014 було розірвано, що підтверджується копією рішення у справі № 138/3395/14-ц (а.с. 5). Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с. 6, 7). Відповідно до копії довідки Центру надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області № 387 від 18.01.2023 діти сторін зареєстровані разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Також, згідно довідки голови квартального комітету № 1 «Міська лікарня» № 10 від 18.01.2023, доньки [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] та знаходять на її утриманні (а.с. 11). Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина. Проте відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у розмірі, достатньому для забезпечення їхніх потреб. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дітей, їхніх фізичного та духовного розвитку. Вказане дає суду підстави вважати, що відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання спільних дітей. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 ст. 181 СК визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей сторін та відповідача, відсутність доказів наявності на утриманні відповідача інших осіб та, зважаючи на рівний обов`язок батьків утримувати дітей, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Державної судової адміністрації України.

Outcome: approved