Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

14 лютого 2023 року представник позивача за довіреністю - адвокат Руденко К.В., в інтересах позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Ріальто», через підсистему Електронний суд, звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить суд стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»: - заборгованість за Договором № 210212-31354-5 від 12 лютого 2021 року станом на 01 лютого 2023 року в розмірі 32 394 грн 00 коп., яка складається із: ?заборгованості за кредитом у розмірі 6 000 грн 00 коп.; ?заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 12 лютого 2021 року до 22 лютого 2021 року (включно) в сумі 1 194 грн 00 коп.; ?заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 23 лютого 2021 року до 22 червня 2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 25 200 грн 00 коп.; - судові витрати по оплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, у сумі 2 684 грн 00 коп.; - понесені витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 грн 00 коп. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «МОNЕТКА») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 210212-31354-5. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідач отримала кредит у сумі 6 000 грн 00 коп., строком на 10 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Ощадбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі «Інтернет» за посиланням: https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Для цього відповідач попередньо пройшла ідентифікацію та верифікацію особи (заповнила анкету-заяву із зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, реквізитів картки для отримання кредиту), підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснила акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Представник позивача стверджує, що підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з якими вона ознайомилася перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затверджені наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», викладені для загального доступу в мережі «Інтернет» за посиланням: https://monetka.ua/uk/about_us або https://monetka.com.ua/ uk/about_us. Сума кредиту по укладеному кредитному договору перераховується на платіжну карту відповідача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів. Сума блокування грошових коштів на платіжній карті [NUMBER] відома тільки відповідачу, оскільки на номер телефону, який вона вказала, а саме [NUMBER] , направляється смс-повідомлення з сумою блокування та розмір суми блокування відповідач має вказати у відповідному полі особистого кабінету. Зазначення суми блокування на платіжній карті доводить, що саме відповідач підтверджує верифікацію платіжної карти. Вказаний номер телефону відповідача співпадає з даними Українського бюро кредитних історій. Відтак, виключно відповідач може отримати кредит після укладення кредитного договору. Одноразовий ідентифікатор 217633 направлявся відповідачу 12 лютого 2021 року о 16:08:26 шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації, за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон». Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором був надісланий та доставлений відповідачу в рамках договірної співпраці ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» з ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІННОВЕЙШЕНС», яке є замовником послуг масової розсилки смс-повідомлень у ТОВ «Мобізон» (веб-сайт https://mobizon.ua). Кредитний договір був підписаний 12 лютого 2021 року о 16:08:51 шляхом введення одноразового ідентифікатора 217633 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі «Інтернет» за посиланням: https://monetka.com.ua та/або https://monetka.ua. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 12 лютого 2021 року на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Ощадбанк». У подальшому, 01 липня 2021 року, між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено Договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 210212-31354-5 від 12 лютого 2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». Представник позивача стверджує, що станом на 01 лютого 2023 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 210212-31354-5 від 12 лютого 2021 року становить 32 394 грн 00 коп. та складається з наступного: заборгованості за кредитом у розмірі 6 000 грн 00 коп.; заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 12 лютого 2021 року до 22 лютого 2021 року (включно) в сумі 1 194 грн 00 коп.; заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 23 лютого 2021 року до 22 червня 2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 25 200 грн 00 коп. Ураховуючи наведене, ТОВ «ФК «Ріальто» звернулося до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводились, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних правовідносин. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 22 лютого 2023 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 21 березня 2023 року за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву; за клопотанням представника позивача витребувано у АТ «Державний ощадний банк України» наступну інформацію: чи було емітовано на ім`я [PERSON] платіжну карту № [NUMBER] ; про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною картою № [NUMBER] , в період з 12 лютого 2021 року до 17 лютого 2021 року; чи знаходиться номер телефону ( [NUMBER] ) в анкетних даних [PERSON] . Окрім того, було витребувано у АТ «Державний ощадний банк України» виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] , за період з 12 лютого 2021 року до 17 лютого 2021 року /а.с. 93-96/. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. 20 березня 2023 року запитувана інформація засобами поштового зв`язку надійшла на адресу суду /а.с. 113-117/. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи /а.с. 97,98,100,110-111,112/. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а, відтак, відповідно до вимог частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористалася. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що 12 лютого 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та відповідачем [PERSON] укладено Договір № 210212-31354-5, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 6 000 грн 00 коп. шляхом переказу суми кредиту на електронний платіжний засіб № [NUMBER] , що належить позичальникові. Умовами вказаного кредитного договору, зокрема п. 1.2. та п. 1.3., передбачено строки погашення кредиту та відсотки за користування ним. Так, відповідно до п. 1.2. кредитного договору № 210212-31354-5 від 12 лютого 2021 року сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом - 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3. цього договору. Строк надання кредиту та строк дії договору відповідно до п. 1.3. кредитного договору становить 10 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит, не може становити менше 3 календарних днів. Згідно з п.п. 2.4.1. кредитного договору позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Підпунктом 3.3. кредитного договору передбачено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3. Договору, позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою у розмірі 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3. цього Договору /а.с. 17-19/. Кредитний договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі «Інтернет» за посиланням https://monetka.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» /а.с. 23-26/. На підтвердження укладення кредитного договору № 210212-31354-5 від 12 лютого 2021 року позивачем надано хронологію дій щодо укладення кредитного договору, із якої встановлено, що 12 лютого 2021 року о 16:01:59 позичальник ввела дані по заяві; о 16:01:59 здійснено автоматичні перевірки по заяві; о 16:01:59 проведено перевірку позичальника за даними БКІ; о 16:01:59 здійснено скорингову оцінку позичальника; о 16:08:26 створено пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) в особистому кабінеті позичальника; о 16:08:26 позичальнику відправлено SMS повідомлення про погодження кредиту з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору; о 16:08:51 позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт); о 16:09:01 друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті позичальника; о 16:09:01 кредитні кошти перераховано на картку позичальника /а.с. 23/. На підтвердження виконання ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» своїх зобов`язань позивачем надано суду чек, з якого вбачається, що 12 лютого 2021 року о 16:08 ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» перерахувало кошти в сумі 6 000 грн 00 коп. за кредитним договором № 210212-31354-5 від 12 лютого 2021 року на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] /а.с. 21/. Окрім того, на виконання ухвали суду від 22 лютого 2023 року начальником філії - Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» надано виписку по картковому рахунку № [NUMBER] за платіжною картою № [NUMBER] , якою підтверджено факт зарахування на рахунок [PERSON] 12 лютого 2021 року о 16:08 грошового переказу в сумі 6 000 грн 00 коп. /а.с. 114-115/. Також, сторонами було погоджено Графік розрахунків, з якого вбачається, що 22 лютого 2021 року позичальник мала повернути суму кредиту в розмірі 6 000 грн 00 коп. та нараховану суму процентів у розмірі 1 194 грн 00 коп. /а.с. 20/. За змістом частини першої статті 205 ЦК України (тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (стаття 3 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про електронну комерцію» сторони електронного правочину можуть користуватися послугами постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що укладення між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» і [PERSON] 12 лютого 2021 року кредитного договору в електронній формі відповідає приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 ЗУ «Про електронну комерцію». 01 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» відступило на користь ТОВ «ФК «Ріальто» право грошової вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб - боржників (позичальників за кредитними договорами), включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору /а.с. 59-62/. ТОВ «ФК «Ріальто» зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01 липня 2021 року виконало в повному обсязі та перерахувало належну суму коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» /а.с. 63/. Із Витягу з Акту приймання-передачі прав № 1 від 01 липня 2021 року до Договору про відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01 липня 2021 року встановлено, що серед боржників під № 1560 у даному документі зазначено відповідача у справі [PERSON] , загальна заборгованість якої становить 32 394 грн 00 коп. і складається із заборгованості за кредитом у сумі 6 000 грн 00 коп. та заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 26 394 грн 00 коп. /а.с. 64/. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Договір про відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М, укладений 01 липня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто», є дійсним та чинним, відомості про те, що він оскаржувався в судовому порядку, відсутні. Відтак, суд погоджується з доводами представника позивача щодо переходу до ТОВ «ФК «Ріальто», як до нового кредитора, права вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Спір виник внаслідок порушення відповідачем зобов`язань у частині повернення кредитних коштів і наявності/відсутності підстав для стягнення заявленої позивачем заборгованості за кредитним договором. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 210212-31354-5 від 12 лютого 2021 року заборгованість [PERSON] станом на 01 лютого 2023 року становить 32 394 грн 00 коп. та складається з наступного: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 6 000 грн 00 коп.; простроченої заборгованості по несплачених процентах в сумі 1 194 грн 00 коп.; заборгованості по несплачених процентах за неправомірне користування грошовими коштами згідно з п. 3.3. договору в розмірі 25 200 грн 00 коп. /а.с. 22/. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частинами першою та другою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Пунктами 1, 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом; розірвання договору; сплата неустойки. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 6 000 грн 00 коп. та заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 12 лютого 2021 року до 22 лютого 2021 року (включно) в сумі 1 194 грн 00 коп. підлягають задоволенню. Відповідачем не надано суду жодних доказів, які б спростовували розмір зазначеної вище заборгованості, та не наведено контрозрахунку. Разом з тим, судом встановлено, що строк дії Договору № 210212-31354-5 від 12 лютого 2021 року становить 10 днів (п. 1.3. кредитного договору). У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про вчинення позичальником дій, обумовлених п. 4.14 Правил, отже кредитний договір від 12 лютого 2021 року не був пролонгований та припинив свою дію 22 лютого 2021 року. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження №12-142гс19) зазначено, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. За період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вимоги про стягнення відсотків згідно статті 625 ЦК України позивачем у даному позові заявлено не було. Слід відмітити, що пункт 3.3. кредитного договору передбачає нарахування відсотків за підвищеною ставкою - 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3. цього договору, а не за кожен день прострочення виконання зобов`язання та у разі пролонгації договору. З огляду на вищевикладене, доводи представника позивача про те, що п. 3.3 кредитного договору встановлено розмір процентної ставки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, є неприйнятними. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення із відповідача заборгованості за процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору в розмірі 25 200 грн 00 коп., нарахованими після спливу строку кредитування, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позову (на 22,21 %), з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 596 грн 12 коп. (2 684 х 22,21 %). Окрім того, представник позивача просить суд стягнути із відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» понесені витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 грн 00 коп. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною 8 статтею 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи положення статей 137 та 141 ЦПК України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідних для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі. На підтвердження суми понесених судових витрат на правничу допомогу, у строк, передбачений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, представником позивача за довіреністю - адвокатом Руденко К.В. надано суду копії наступних документів: Договору про надання юридичних послух № 02/06/2022 від 02 червня 2022 року /а.с. 65-68/, Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2412 від 23 жовтня 2018 року /а.с. 69/, Довіреності від 17 червня 2022 року /а.с. 70-71/, Акту приймання-передачі наданих послуг № 20/2 від 21 грудня 2022 року до Договору № 02/06/2022 від 02 червня 2022 року /а.с. 72-74/, Довідки № 12/01/23-1 від 12 січня 2023 року /а.с. 75/, Платіжного доручення № 581 від 11 січня 2023 року /а.с. 76/. Так, з копії Договору про надання юридичних послуг № 02/06/2022 від 02 червня 2022 року /а.с. 65-68/ вбачається, що він укладений між ТОВ «ФК «Ріальто» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору виконавець, який має право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2412 від 23 жовтня 2018 року, зобов`язується надати замовнику наступні юридичні послуги: складання проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, здійснювати представництво інтересів замовника у органах державної влади та місцевого самоврядування (на підставі окремої довіреності), а замовник зобов`язується прийняти такі послуги та оплатити їх в порядку, в строки та на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п. 3.3. Договору загальна вартість договору становитиме суму вартості послуг, вказану в усіх актах наданих послуг. Згідно копії Акту приймання-передачі наданих послуг № 20/2 від 21 грудня 2022 року до Договору № 02/06/2022 від 02 червня 2022 року замовник, у тому числі, прийняв наступні послуги: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за Договором № 210212-31354-5 від 12 лютого 2021 року та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою; складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику [PERSON] за Договором № 210212-31354-5 від 12 лютого 2021 року. Вартість вказаних послуг складає 9 000 грн /а.с. 72-74/. З копії Платіжного доручення № 581 від 11 січня 2023 року /а.с. 76/ та копії Довідки № 12/01/23-1 від 12 січня 2023 року /а.с. 75/, вбачається, що вказаний розмір правової допомоги було оплачено позивачем у повному обсязі. Так як позовні вимоги задоволено частково (на 22,21 %), з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму в розмірі 1 998 грн 90 коп. (9 000 х 22,21 %) у відшкодування витрат на правову допомогу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: partial