Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивачка \~ [PERSON] \~звернулася до Суворовського районного суду м.\~Одеси з позовом до [PERSON] про визнання частки померлого [PERSON] , який помер [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог посилається на те, що 12 квітня 2022 року було відкрито спадкову справу за №199/2022 відносно майна померлого [INFO] [PERSON] , в межах якої спадкоємцем за законом - дружиною спадкодавця [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини. До складу спадкового майна, в тому числі входить 1/2 частина земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Власниками зазначеної земельної ділянки є померлий чоловік позивачки [PERSON] та відповідачка [PERSON] , але не зазначено у яких частках їм належить зазначена земельна ділянка, тобто вона належить співвласникам на праві спільної сумісної власності. Згідно листа державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної конториМойсеєвої С.О., повідомлено про те, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку необхідно встановити частки у спільній власності. У зв`язку з вище викладеним, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справу у їх відсутність (а.с.60). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, звернулася до суду з заявою, в якою не заперечувала проти задоволення позову та просила суд розглядати справу у її відсутність (а.с.56). Суд ухвалює рішення за відсутності учасників справи.\~ Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено про те, що, [INFO] , [PERSON] помер, про що Відділом ДРАЦС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зроблено відповідний актовий запис №12938 від 13.10.2021 року (а.с.12). \~ \~ \~ \~ Після його смерті відкрилася спадщина в тому числі на 1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] та його діти [PERSON] , [PERSON] , які відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька (а.с.65,66). 12 квітня 2022 року було відкрито спадкову справу за №199/2022 відносно майна померлого [INFO] [PERSON] , в межах якої спадкоємцем за законом - дружиною спадкодавця [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини (а.с.64-100). Згідно листа державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної конториМойсеєвої С.О. №№1831/02-31 від 30.08.2022 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,523 гектарів, що розташована за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~кадастровий №5110137600:67:020:0013,\~в межах\~спадкової справи\~№199/2022\~до майна\~ померлого [INFO] [PERSON] та повідомлено про те, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку необхідно встановити частки у спільній власності (а.с.99-10). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №55306590 від 17.03.2016 року, власниками земельної ділянки, площею 0,523 гектарів, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий №5110137600:67:020:0013 є [PERSON] та відповідачка [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а.с.31-33). Положеннями статей\~15,\~16 Цивільного Кодексу України\~(далі\~ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другоїстатті 16ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином, визнання права власності є самостійним майновим правом та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову зареєструвати вказане майно, не може бути захищене в інший спосіб. Відповідно дост. 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК Українипередбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положеньст. 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Статтею 1261 Цивільного кодексу України\~встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно положень ч. 3ст. 1268 ЦК Україниспадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі\~ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно зі\~ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Приписами ч. 2\~ст. 370 ЦК України\~визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до\~ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між . власниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Пунктом 5\~постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»\~передбачає, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~(пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Згідно із вимогами ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши зібрані\~докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved