Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

20.07.2021 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Зочним рішенням Київського районного суду м.Полтави від 01.11.2021 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , зареєстрована [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором в розмірі 19976,76 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 6691,72 грн., заборгованості за відсотками - 11316,34 грн., 3% річних - 603,35 грн., інфляційні витрати - 1365,35 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» понесені судові витрати з сплати судового збору в розмірі 2270 грн. та 5000 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 22.12.2021 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 01.11.2021 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» 16.10.2014 укладений кредитний договір №490925549 за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 6691,72 грн зі сплатою 39,9 % річних. 21.06.2016 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло прав вимоги заборгованості за кредитним договором від 16.10.2014 № 490925549. 26.12.2018 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК ВЕСТА» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги за вказаним договором. 16.01.2019 між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло прав вимоги за кредитним договором від 16.10.2014 № 490925549. Позивач вказував, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконала, станом на 01.06.2021 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 29976,76 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 6691,72 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 11316,34 грн., заборгованість з пені 10000 грн., 3 % річних 603,35 грн., витрати від інфляції - 1365,35 грн., а також судові витрат в сумі 2270 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 20000 грн. 04.02.2023 року від представника відповідача- адвоката Момота Т.Г. надійшов відзив на позовну заяву в якому вказував, що відповідач не згодна з вказаною сумою заборгованості, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про переходу права вимоги за кредитним договором від ПАТ «Альфа-Банк» до правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» та не надано доказів того, що під час підписання кредитного договору відповідач була ознайомлена з його умовами, тому просив у повному обсязі відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Крім того, вказує на те, що [PERSON] , не має заборгованості по кредиту перед ПАТ «Альфа-Банк». 08.12.2022 року позивач подав відповідь на відзив у якій наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки заміна стягувача жодним чином не порушує законних прав та інтересів відповідача, крім того долучив повний текст додатків до договору про відступлення права вимоги та документи на підтвердження переходу прав вимоги до нового кредитора. Крім цього, вказував, що відповідач не надала суду жодного доказу, яким би підтверджувався факт відсутності у неї заборгованості, не надала свого власного розрахунку заборгованості на противагу розрахунку заборгованості долученого позивачем,тому просив позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити повністю. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, з?явився її адвокат - Момот Тарас Григорович, просив відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення заборгованості з [PERSON] , з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, заслухавши сторін, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 16.10.2014 між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладений кредитний договір №490925549, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 6691,72 грн зі сплатою 39,9 % з датою остаточного повернення кредиту 17.10.2019 року. Також встановлено, що 21.06.2016 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу № 1, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло прав вимоги заборгованості за кредитним договором від 16.10.2014 №490925549. 26.12.2018 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК ВЕСТА» укладено договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором. 16.01.2019 між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло прав вимоги за кредитним договором від 16.10.2014 № 490925549. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] свого обов`язку належним чином не виконала, своєчасно, в порядку, передбаченому договором, кредитні кошти не повернула. Зокрема, за умовами укладеного кредитного договору № 490925549 відповідач [PERSON] взяла на себе зобов`язання з повернення кредиту щомісячно рівними частинами у сумах та в терміни, що визначені відповідно до графіку. Таким чином, з відповідача підлягає до стягнення 6691,72 грн., заборгованості за тілом кредиту. Судом не прийнято до уваги довідку,видану Акціонерним товариством «Сенс Банк», в якій вказано про відсутність заборгованості у [PERSON] , так як заборгованість у неї відсутня по договору №500938283 від 03.05.2014 року, який не є предметом даного спору. Заборгованість за відсотками судом розраховується відповідно до п. 2.2. кредитного договору з розрахунку 39,9% річних та згідно з графіком погашення, тому до сплати підлягає заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги в розмірі 11316,34 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором з врахуванням індексу інфляції в розмірі 1365,35 грн. та 3% річних в розмірі 603,35 грн. При вирішенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати пені в розмірі 10000 грн. суд виходить з наступного. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У кредитному договорі від 16.10.2014, який укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. За таких обставин, враховуючи відсутність домовленості сторін договору про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 10000 грн. заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2270 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Позивачем заявлено до відшкодування 20000 гривень витрат на правову допомогу, які сплачені ним згідно квитанції від 02.04.2021 року, але суд враховуючи складність справи, та обсяг наданих адвокатом послуг, приходить до висновку, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню у розмірі 5000 грн.

Outcome: partial