Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.08.2021 сторони зареєстрували шлюб, в якому народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що син проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. З відповідачем разом не проживають, спільне господарство не ведуть. На даний час позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, у зв`язку з цим ніде не працює, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає. Оскільки відповідач є працездатним, працює без оформлення трудових відносин та має дохід, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років, у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) відповідача. Ухвалою від 08.02.2023 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, зазначивши, що на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, тому піти працювати не має можливості. Єдиним джерелом її доходу є щомісячна одноразова допомога при народженні дитини в сумі 860,00 грн, якої їй не вистачає на проживання. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість надавати їй матеріальну допомогу, так як отримує щомісячно пенсію по інвалідності, розмір якої більше ніж в два рази перевищує розмір її доходу, крім того неофіційно працює. З огляду на наведене позивачка стверджувала, що вона потребує матеріальної допомоги від чоловіка, який має можливість її надавати. Також у судовому засіданні позивачка пояснила, що на підставі судового наказу у справі № 695/411/23 з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказавши, що він проживає разом з батьками, є особою з інвалідністю з дитинства ІІІ групи, єдиним джерелом його доходу є державна соціальна допомога особам з інвалідністю у сумі 2 100,00 грн, щомісячно. Також відповідач вказав, що на даний час, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я він звільнився з роботи та спостерігається у лікаря-офтальмолога Золотоніської багатопрофільної лікарні. Як зазначив відповідач у центрі зайнятості на обліку як непрацездатний не перебуває. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданим 07 грудня 2021 року Золотоніським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Сторони разом не проживають. Відповідно до довідки голови квартального комітету № 661 від 01.02.2023 [PERSON] разом із сином [PERSON] , [INFO] проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивачка не має можливості самостійно себе утримувати, оскільки вона не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, та отримує відповідну допомогу, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 02.03.2023 № 187. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12ААА № 1911216 від 29.07.2015 вбачається, що [PERSON] встановлено з 28.07.2015 ІІІ групу інвалідності безтерміново, причина інвалідності: інвалідність з дитинства по зору. Як зазначено у довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12ААА № 1911216 від 29.07.2015, висновок про умови та характер праці: протипоказана робота з бінокулярним зором, на висоті, електрорухомими механізмами, рухом транспорту. На підставі судового наказу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.02.2023 у справі № 695/411/23 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. При вирішенні даного спору, суд зауважує, що спірні відносини виникли через те, що сторони спільно не проживають, з огляду на що відповідач припинив матеріально забезпечувати сім`ю, не надає коштів на утримання матері дитини, яка не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, а тому позивач вважає, що має право на матеріальне утримання відповідачем до досягнення дитиною трирічного віку. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом не проживають, згідно з судовим наказом Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.02.2023 у справі № 695/411/23 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Посилання відповідача на те, що він не працює, є особою з інвалідністю ІІІ групи, а також те, що з нього стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), у зв`язку з чим перебуває у скрутному матеріальному становищі, не може бути підставою для відмови у стягненні коштів на утримання дружини, адже вона на даний час не працює, здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трирічного віку, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. За виниклих спірних правовідносин, слід враховувати насамперед потреби та інтереси саме дитини, яка потребує догляду матері, необхідність такого догляду, у зв`язку з чим матір дитини немає можливості працевлаштуватися та забезпечувати себе матеріально, а будь-які інші інтереси відповідача не повинні переважати над інтересами дитини. Суд зважає на те, що будь-яка людина, якій встановлено будь-яку групу інвалідності, має право на працю, це зумовлено тим, що, згідно із Конституцією України та Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», держава гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства та створює для осіб з інвалідністю потрібні умови, які дають можливість вести повноцінний спосіб життя згідно з їх індивідуальними здібностями та інтересами. Відповідач є працездатною особою, хоча і з обмеженими колом робіт, проте на облік до державної служби зайнятості, яка здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій медико-соціальної експертної комісії, наявної у нього кваліфікації та знань, та з урахуванням його побажань не ставав. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує ту обставину, що позивачка на даний час не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, отримує відповідну державну допомогу, проте, наявність у відповідача пенсії у значно більшому розмірі пенсії та можливості стабільного заробітку, вказує на можливість сплачувати аліменти на утримання непрацездатної дружини. Крім того, суд враховує, що відповідач у судовому засіданні пояснив, що проживає разом з батьками. Тому, враховуючи, стан здоров`я та матеріальне становище позивача; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців - сина, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позовної заяви є 06.02.2023. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З огляду на те, що позивач у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача належить стягнути судові витрати на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial