Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), у якому просив суд усунути йому перешкоди у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] , та домоволодінням за адресою: [ADDRESS] , шляхом передачі ключів від дверей квартири, ключів від воріт та будинку, а також забезпечити цілодобовий безперешкодний доступ до будинку та квартири. У подальшому, протокольною ухвалою суду від 27.10.2022 року судом залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] (далі - відповідач 2). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем 1 позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з 1999 року, але з 2016 року сторони проживають окремо. Відповідач 2 є сином позивача та відповідача 1. [PERSON] належить на праві власності на підставі договору дарування квартира за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані сторони. Крім того, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2020 року належать 11/12 частини домоволодіння [ADDRESS] . Станом на 17.12.2021 року позивач проживав у новозбудованому будинку на території зазначеного домоволодіння. 20.12.2021 року [PERSON] повернувся з відрядження, в якому перебував та не зміг потрапити на територію домоволодіння, так як були змінені замки на воротах та у будинку. Рішенням суду від 31.05.2022 року шлюб між сторонами розірвано. На час звернення до суду з даним позовом, [PERSON] з позовом про поділ майна подружжя не зверталась, але порушує права позивача у користуванні вказаною квартирою та домоволодінням. Крім того, син позивача у соціальній мережі Інстаграм через акаунт своєї співмешканки [PERSON] розмістив оголошення про погодинну здачу в оренду домоволодіння, що належить позивачу. Оскільки позивач вважає свої права як власника порушеними, спір у позасудовому порядку з відповідачами вирішити неможливо, [PERSON] вимушений звернутись до суду з даним позовом. У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказав, що твердження позивача про припинення шлюбно-сімейних відносин між колишнім подружжям з 2016 року не відповідають дійсності. Земельні ділянки по [ADDRESS] є особистою приватною власністю [PERSON] , які набуті нею за час шлюбу на підставі договорів дарування. Житлова споруда в розмірі 11/12 частини за вказаною адресою повністю знищена позивачем восени 2021 року і наразі вона відсутня на земельних ділянках, що належать відповідачу. У той же час, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, що відповідачем чиняться перешкоди у користуванні майном, як і відсутні докази зміни замків від дверей квартири, будинку та воріт, у задоволенні даного позову слід відмовити. Відзиву від відповідача 2 не надходило. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача 1 та відповідача 2 у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на позовну заяву. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А. від 08.08.2022 року відкрито провадження у даній справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Протокольними ухвалами суду від 27.10.2022 року постановлено викликати та допитати в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] та долучено докази, надані позивачем. Протокольними ухвалами від 08.02.2023 року долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву, відмовлено у прийнятті до розгляду заяви про уточнення позовних вимог в редакції від 27.10.2022 року, частково долучено докази, надані стороною відповідача, відмовлено у задоволенні клопотання про виклик та допит в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відмовлено у прийнятті до розгляду уточненої позовної заяви від 23.11.2022 року, яку повернуто стороні позивача, а також закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та заявлених у справі свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Під час розгляду справи судом встановлено, що 24.12.1999 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (т. 1 а.с. 7). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 157). Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2022 року у справі №381/4588/21 шлюб, зареєстрований 24 грудня 1999 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 410 між [PERSON] та [PERSON] розірвано (т. 1 а.с. 15-17). Постановою Київського апеляційного суду від 08.09.2022 року рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2022 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення посилання на те, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені протягом останніх чотирьох років з 2016 року (т. 1 а.с. 141). Як вбачається із відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського нотаріального округу Київської області Сушановою Т.В., зареєстровано в реєстрі за номером 673, [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером 3211200000:09:014:0173, площею 0,0128 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. На підставі договору дарування, посвідченого 29.12.2014 року Сушановою Т.В., приватним нотаріусом Фастівського нотаріального округу Київської області, зареєстровано в реєстрі за номером 3239, [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером 3211200000:09:014:0174, площею 0,0218 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Також, на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського нотаріального округу Київської області Сушановою Т.В., зареєстровано в реєстрі за номером 677, [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером 3211200000:09:014:0171, площею 0,0303 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 30.09.2014 року, виданого Реєстраційною службою Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером 3211200000:09:014:0172, площею 0,0197 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На підставі договору дарування, посвідченого 29.12.2014 року Сушановою Т.В., приватним нотаріусом Фастівського нотаріального округу Київської області, зареєстровано в реєстрі за номером 3238, [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером 3211200000:09:014:0170, площею 0,0346 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Також, на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 17.04.2014 року, виданого Реєстраційною службою Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером 3211200000:09:014:0157, площею 0,0775 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 11/12 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 117,3 кв.м. зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського нотаріального округу Київської області Сушановою Т.В., зареєстровано в реєстрі за номером 671 (т. 1 а.с. 18-26). У судовому засіданні також встановлено, що належність земельних ділянок з кадастровим номером 3211200000:09:014:0170 та кадастровим номером 3211200000:09:014:0174 [PERSON] на праві особистої приватної власності підтверджено у ході розгляду справи №381/720/22 (т. 1 а.с. 207-209). Що стосується квартири за адресою: [ADDRESS] , то на підставі договору дарування від 04.12.2002 року, який посвідчено приватним нотаріусом Фастівського нотаріального округу Київської області Сушановою Т.В. та зареєстровано в реєстрі за номером 3552, вона належить [PERSON] (т. 1 а.с. 6). У вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 31, 109). Тобто, відповідачі, оскільки вони зареєстровані у квартирі, що належить позивачу, мають право проживати у ній на законних підставах. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки, як він вказував, його колишня дружина змінила замки від воріт та будинку домоволодіння, а також від квартири, що йому належать. У матеріалах справи наявний акт від 10.09.2022 року про те, що [PERSON] не зміг потрапити на територію домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , оскільки ворота та хвіртка заблоковані з території домоволодіння (т. 1 а.с. 57-58). Даних про те, що це відбулось саме з підстав заміни відповідачем 1 замків немає. На підтвердження того, до син позивача [PERSON] чинить перешкоди у користування належним позивачу домоволодінням надано копію оголошення у соціальній мережі Інстаграм про погодинну здачу в оренду альтанки, озера та будинку зі зрубу у м. Фастів (т. 1 а.с. 61-65). Між тим, докази того, що це саме спірний будинок, а також, що дане оголошення розмістив [PERSON] через акаунт своєї чи за допомогою іншої особи у матеріалах справи відсутні. Крім того, було надано постанову про закриття кримінального провадження від 31.01.2022 року, у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за заявою [PERSON] від 20.12.2021 року поданої до ЧЧ Фастівського РУП, в якій зазначено, що з будинку [ADDRESS] , який належить заявнику під час його тимчасової відсутності у зв`язку з поїздкою у відрядження до м. Харкова у проміжок часу між 12:00 год. 17.12.2021 року та 11:00 год. 20.12.2021 року було зламано вхідні замки, вибито вікна, пошкоджено огорожу домоволодіння, меблі та побутову техніку у будинку. Також зникли речі, серед яких металевий сейф, де знаходилась рушниця, патрони до неї, дозвіл на зберігання та носіння зброї, 18 000,00 доларів США, отриманих від [PERSON] та 120 000,00 грн.; комп`ютер в складі системного блоку в корпусі Vinga CS107B, монітору Philips 221V8 та безпровідного комплекту клавіатури та мишки Logitech MK540; електронний прилад PesMed AirCurve 10 Vauto. Дане кримінальне провадження стосується повідомлених позивачем обставин пошкодження, знищення та зникнення матеріальних цінностей. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що до 20.12.2021 року вона доглядала за господарством та собаками позивача, коли він від`їжджав у відрядження. 20.12.2021 року вона ключі повернула позивачеві так як між сторонами у справі стався конфлікт. Зазначила що відповідачка [PERSON] привезла майстрів, які заварили ворота та хвіртку що вела до її двору. Свідок [PERSON] повідомила, що позивач проживав у будинку, його дружину [PERSON] бачила рідко, була свідком, коли [PERSON] приїхав з комісією та не міг потрапити у двір свого домоволодіння, так як ворота були заблоковані. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК України). Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і немає права використовувати його для промислового виробництва. Крім того, статтею 150 ЖК України, передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, за змістом ст.15 та ст.16 ЦК України вбачається, що суд може захистити право чи охоронюваний законом інтерес лише у разі їх порушення. Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Станом на даний час позивачем не доведені належними та допустимими доказами факти вчинення відповідачами дій, що перешкоджають йому користуватися власністю, а саме, факт заміни відповідачем 1 замкових механізмів від дверей квартири, від воріт та будинку, як і не доведено, що відповідач 2 перешкоджає позивачу у користуванні власністю, тобто не довів, що діями відповідачів порушується його право власності. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин, на які він посилається, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed