Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, шо втратила право на користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивує тим, що позивач стала власницею квартири [ADDRESS] . Разом з тим, попередній власник, яка за договором купівлі-продажу зобов`язалась зняти з реєстрації свою доньку, вказаний обов`язок не виконала. [PERSON] не являється членом сім ї позивачки. Зі слів продавця, [PERSON] виїхала за кордон та протягом тривалого часу там проживає на постійній основі. Внаслідок того, що [PERSON] прописана (зареєстрована) за вищезазначеною адресою позивач несе додаткові витрати в оплаті комунальних послуг та порушує право як власника, оскільки вона позбавлена можливості розпоряджатися свою власністю на власний розсуд. Ухвалою від 13 грудня 2022 року прийнято справу до розгляду в порядку спрощеного провадження та відкрито провадження. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи повторно не прибула із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи була належна у встановленому законом порядку. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.05.2022 року. Право власності на дану квартиру зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27 травня 2022 року укладеного між нею та [PERSON] . Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Баб 'як Г. Я. та зареєстровано в реєстрі за №254. Згідно п. 12 вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири від 27 травня 2022 року сторони домовилися про те, що Продавець зобов`язується знятись з реєстрації особисто протягом десяти днів з дня підключення реєстраторів до Єдиного державного демографічного реєстру. Продавець зобов`язується забезпечити зняття з реєстрації гр. [PERSON] протягом трьох місяців з дня підключення реєстраторів до Єдиного державного демографічного реєстру. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка по справі - [PERSON] , являється дочкою [PERSON] (продавця), а також що така не знята з реєстрації в квартирі [ADDRESS] . Відповідності до листа Личаківської районної адміністрації ЛМР від 29.09.2022 року вбачається, що в Реєстрі територіальної громади Личаківського району м.Львова [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім цього зазначено, що з 01.07 2022 року підключено реєстраторів до Єдиного державного демографічного реєстру. Частиною першої статті 16 ШК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до статті 41 Конституції України кожен має право володіти. користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної. творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеним законом. Право приватної власності є непорушним. За змістом частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК Укрити власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати. дарувати. заповідати. здавати в оренду обмінювати, закладати укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно зі ст.64 до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» від 28.01.2013 р. №24-150/0/4-13 втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочносте володіння. користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідно до частини другої статті 406 ШК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Якщо відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі №243/7004/17-ц (провадження № 61-253 (с6/8). Крім цього, згідно з частинами першою. другою та третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Враховуючи те. що відповідач [PERSON] у квартирі не проживає, її місце проживання зареєстровано ще до того, як позивач стала власником квартири за адресою . [ADDRESS] , наявність реєстрації місця проживання останньої у квартирі, яка належить позивачу [PERSON] порушує її право як власника, остання позбавлена можливістю розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, а відтак у відповідача відсутні правові підстави користування квартирою, власником якої вона не є, таким чином суд приходить до переконання про підставність вимог позивача. При цьому, задовольняючи позов, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені та документально підтверджені судові витрати - судовий збір в розмірі 992,4 грн. (а.с.11)

Outcome: approved