Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

29 вересня 2022 року позивач [PERSON] , що діє в інтересах неповнолітнього: [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] . В обґрунтування позову позивачка вказує, що з 2005 року її син [PERSON] проживав з відповідачкою однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання, [INFO] народився син - [PERSON] . В 2011 році відповідачка припинила проживати разом з сином позивача, та разом з дитиною переїздила мешкати за іншою адресою. В 2020 розі відповідач повідомила, що займатись вихованням та утриманням дитини не має намірів та залишила онука повністю на її забезпечення та виховання. Причиною відмови від дитини вважає припинення останній допомоги на дітей одиноким матерям. Фактично з цього часу онук знаходиться повністю на утриманні та вихованні позивача. Дитина є учнем Криворізької гімназії №14. 06.03.20220 року вона разом з онуком в зв`язку з введенням в країні воєнного стану були змушені виїздити до Польщі. З цього приводу нею була написана заява на ім`я директора КГ 14 КМР. Окремо звертає увагу суду, що відповідачкою написано повідомлення на ім`я начальника служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної в місті ради, в якому зазначено, що вона згодна з позбавленням її батьківських прав. Вважає, що Відповідач [PERSON] є поганим взірцем для дитини та своєю поведінкою негативно впливає на її розвиток. Отже, відповідачка ухиляється від виховання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , свідомо нехтує своїми обов`язками. За вищевказаних підстав вона може бути позбавлена батьківських прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 вересня 2022 року справу передано упровадження судді Ковтун Н.Г. Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 12 грудня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду пояснила, що її син та відповідач проживали однією сім`єю. За час спільного проживання [INFO] у них народився син - [PERSON] . В 2020 відповідач [PERSON] повідомила, що займатись вихованням та утриманням дитини не має намірів та залишила онука повністю на її забезпечення та виховання. Участі в вихованні сина не приймає, не цікавиться його життям, не працює, фінансової дпомоги на утримання сина не надає. Вона збирає документи для призначення її опікуном над онуком, не заперечує, щоб з відповідача стягувались аліменти на утримання сина. Заінтересована особа неповнолітній [PERSON] у судовому засіданні вказав на те, що з 2019 року він проживає разом зі своєю бабусею, оскільки його мати не мала коштів для життя. Приходила раз у чотири місяці в нетверезому стані, останній раз бачився з нею три або чотири тижні тому, вона висловлювала претензії що вони, щось від неї приховують, вела себе агресивно, він тепер побоюється матері. Підтримує позов бабусі, щодо позбавлення його матері батьківських прав. Відповідач [PERSON] була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Разом із позовною заявою до суду була надана заява [PERSON] , згідно якої вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також просила розглянути справу про позбавлення батьківських прав у її відсутності. Представник третьої особи виконкому Саксаганської районної у місті ради надійшла заява про розгляд справи без її участі. До матеріалів справи долучила висновок органу опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Суд, заслухавши позивача, думку неповнолітнього [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що з 2005 року син позивачки - [PERSON] , [INFO] проживав з відповідачкою [PERSON] , [INFO] однією родиною, без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання [INFO] у них народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що складений відповідний актовий запис №2 (а.с.16). В судовому засіданні становлено, що з 2011 року відповідачка припинила проживати разом з сином позивачки та разом з дитиною переїхала до іншого місця проживання. Як вказала позивач в судовому засіданні, в 2020 році відповідач [PERSON] повідомила, що займатись вихованням та утриманням дитини не має намірів та залишила онука повністю на її забезпечення та виховання. Факт проживання неповнолітньої дитини разом з позивачкою підтверджується актом від сусідів від 02.09.2022 (а.с.12). Дитина є учнем Криворізької гімназії №14. Відповідно до характеристики вказаного закладу, з жовтня 2020 ситуація у житті дитини докорінно змінилася, [PERSON] забрала до себе на постійне місце проживання біологічна бабуся, мати батька дитини, [PERSON] . Дитина має всі можливості для життя та навчання: окрема кімната, комп`ютер, планшет, велика бібліотека бабусі. Повністю забезпечений одягом, взуттям, шкільним приладдям. Відвідує у позаурочний час спортивний клуб 2Олімп», важка атлетика. Бабуся приділяє належну увагу щодо стану здоров`я онука. [PERSON] став більш упевненим, комунікабельним. Неодноразово брав участь у шкільних та районних заходах (а.с.21). Щодо не виконання відповідачкою батьківських обов`язків, надана побутова характеристика голови правління ОСББ [ADDRESS] від 02.09.2022, з якої вбачається, що позивач [PERSON] займається вихованням та утриманням онука [PERSON] , [INFO] . Хлопчик завжди чистий, гарно одягнений, привітливий. Кожного навчального року вона готує його до школи, забезпечує шкільною формою та приладдям (а.с.11). Відповідно до довідки від 01.09.2022 №38, [PERSON] працює в ВСП «Криворізький фаховий коледж УДУНТ» на посаді заступника директора з виховної роботи з 17.08.2012 по теперішній час (а.с.10). Суд, звертає увагу на те, що відповідачкою написано повідомлення на ім`я начальника служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, в якому зазначено, що вона згодна з позбавленням її батьківських прав відносно її неповнолітнього сина. Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що маму майже не бачить і не спілкується з нею, вона його вихованням та утриманням не займається. Не заперечував проти позбавлення її батьківських прав Рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради виконавчого комітету було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі досліджених та оцінених в сукупності доказів судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не виконує покладених на неї ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо піклування про здоров`я свого неповнолітнього сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того відповідачкою не забезпечується необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, що є підставою для позбавлення її батьківських прав і за наведених обставин таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищім інтересам дитини. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст.180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд, згідно вимог ст. 182 СК України, виходить з того, що відповідачка є працездатною особою, а отже має можливість, з урахуванням свого матеріального становища, надавати матеріальну допомогу своїй дитині до досягнення ним повноліття. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] на користь майбутнього опікуна (піклувальника) в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 вересня 2022 року до його повноліття. Відповідно до п. 7 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач не сплачує судовий збір за подання позову до суду, оскільки позов подано на захист прав та інтересів малолітньої особи, а тому суд,

Outcome: approved