Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

12.01.2022 року до суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] [PERSON] про зобов`язання вчинити дії. Позовну заяву мотивовано, тим що [PERSON] є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] загальною площею 50,7кв.м., житловою площею 35,8кв.м. Відповідач [PERSON] є наймачем кв. [ADDRESS] та рідним сином відповідачки [PERSON] . Відповідач [PERSON] за приписами ст.ст.156, 160 ЖК України та за приписами ч.1, ст.815 ЦК України, має право на користування площею квартири [ADDRESS] , але останній за власний кошт здійснив приєднання частини коридору І до кв.2 з метою поліпшення житлових умов. У загальному користуванні кв. [ADDRESS] та кв. [ADDRESS] наявні два коридори загального користування позначені на плані технічного паспорту кв. [ADDRESS] за номером І площею 3,9кв.м. та за номером ІІ площею 3,8кв.м. Аналогічне позначення у матеріалах технічної інвентаризації КП ММБТІ на кв.2. Коридор загального користування за номером І площею 3,9кв.м. у загальному користуванні кв. [ADDRESS] . Спірним є коридор І (нині площею 3,9кв.м.), який раніш мав площу 7,5кв.м. Зазначене зменшення площі коридору І на 3,6кв.м. було здійснене Відповідачами у наслідок самовільного приєднання частини коридору І (приєднання площі 3,6кв.м.) до належної Відповідачам квартири [ADDRESS] із збільшенням її загальної площі, чим порушили права позивача та він звергається з зазначеним позовом до судц. Ухвалою суду від 17.01.2022 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 27.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву, відповідно до змісту якої вбачається, що просить позов задовольнити, не заперечує проти розгляду справи у його відсутність. Відповідачі в судові засідання не з`являлась, причини неявки суду не повідомляла, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлялась належним чином. Положеннями частини 4\~ст. 223 ЦПК України\~визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] , (далі кв. [ADDRESS] ). Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (далі кв. [ADDRESS] ) загальною площею 50,7кв.м., житловою площею 35,8 кв.м. [PERSON] є наймачем кв. [ADDRESS] та рідним сином відповідачки [PERSON] . У загальному користуванні кв. [ADDRESS] наявні два коридори загального користування позначені на плані технічного паспорту кв. [ADDRESS] за номером І площею 3,9 кв.м. та за номером ІІ площею 3,8 кв.м. Аналогічне позначення у матеріалах технічної інвентаризації КП ММБТІ на кв.2. Коридор загального користування за номером І площею 3,9кв.м. у загальному користуванні кв. [ADDRESS] . Спірним по\~цій справі\~є коридор\~І (нині\~площею 3,9\~кв.м.),\~який раніш\~мав площу\~7,5кв.м.\~Зазначене зменшення\~площі коридору\~І на\~3,6кв.м.\~було здійснене\~у наслідок\~самовільного приєднання\~частини коридору\~І (приєднання\~площі 3,6кв.м.)\~до належної\~Відповідачам квартири\~ [ADDRESS] \~із збільшенням\~її загальної\~площі. Вказане вбачається з матеріалів технічної інвентаризації наданих до відповіді КП ММБТІ вих.№2434 від 09.09.21р. Спірний коридор був площею 7,5кв.м. (ширина 1,88м. - довжина 4,00м.), згідно відомостей з технічного паспорту на кв. [ADDRESS] за 1993р. та згідно відомостей з Поверхового плану житлового будинку літ.А-2 по [ADDRESS] . Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. В частині 1 статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», зазначено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Згідно з рішенням Конституційного\~Суду України\~від 9\~листопада 2011\~року у справі № 1-22/2011 власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-рп / 2004 від 02.03.2004 року допоміжні приміщення передаються у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Згідно ч.1, ст.382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Відповідно до ч.2, ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином коридор І є об`єктом права спільної сумісної власності власників квартир житлового будинку [ADDRESS] . Як вбачається з технічного паспорту на кв. [ADDRESS] за 1993рік, спірний коридор був площею 7,5кв.м. (ширина 1,88м. * - довжина 4,00м.), а також з Поверхового плану житлового будинку літ.А-2 по [ADDRESS] . Як вбачається з Примітки з Матеріалів технічної інвентаризації на кв.2 із поточними змінами станом на 26.08.2015р.) до кв. [ADDRESS] самовільно приєднана частина коридору загального користування площею 3,6кв.м. З технічного паспорту кв. 2 за 1993 рік та матеріалів плану квартири [ADDRESS] вбачається, що збільшення площі квартири [ADDRESS] на 3,6 кв. відбулось за рахунок будівельного переміщення на 0,4м. суміжної стіни житлової кімнати 4 площею 10,2кв.м. з коридором І шляхом зменшення ширини коридору із закладенням входу до квартири [ADDRESS] (ширина коридору була 1,88м. та за рахунок переміщення стіни ширина коридору стала 1,48м.). Крім того, улаштування коридору до кв. [ADDRESS] шляхом зведення додаткової стіни із вхідними дверима до кв. [ADDRESS] за рахунок зменшення довжини коридору загального користування на 1,48кв.м. (довжина коридору була 4,00м., а стала 2,65м.). У наслідок наведеного в кв.2 з`явився коридор № 9 площею 2,0 позначеного на плані кв.2 та в журналі внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень. Незаконне збільшення площі квартири [ADDRESS] на 3,6кв.м. за рахунок приєднання частини коридору І також зафіксоване у відомостях з реєстру права власності на нерухоме майно в графі «Технічний опис майна:» зазначено: «Коридор І, коридор ІІ у загальному користуванні… Самовільно побудовано …, та збільшена загальна площа квартири на 3,6кв.м. за рахунок приєднання частини коридору загального користування.», що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.06.2021р. номер 262869521. За положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", (із змінами за постановами №15 від 25.05.1998 року, №7 від 30.05.2008 року, №12 від 24.10.2008 року) приватна власність громадян, як одна з рівноправних форм власності, охороняється законом, її захист здійснюється судом. Статтею 358 ЦК України передбачено підстави та умови здійснення права спільної часткової власності співвласниками та презюмується, що таке здійснення відбувається за їхньою згодою. Відповідно до частини третьої цієї статті кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно абз.3, п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених постановою КМУ №572 від 08.10.1992р. власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових приміщень відповідно до статей 100 і 152 Житлового кодексу Української РСР. (в редакції Постанов КМ N 5 від 14.01.2009, N 1024 від 28.12.2016 ). Відповідно до п. 1.4.1 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. №76 (надалі - Правила) переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Відповідно до п. 1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Пунктом 1.4.5 цих Правил передбачено, що для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися зокрема - згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. Відповідно до ч. 2 статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Як вбачається з технічного паспорту на кв. [ADDRESS] за 1993рік, спірний коридор був площею 7,5кв.м. (ширина 1,88м. * - довжина 4,00м.). Як вбачається з матеріалів технічної інвентаризації на кв. [ADDRESS] станом на сьогодні має меншу площу 3,9кв.м. (ширина 1,48м. * - довжина 2,65м.). З технічного паспорту кв. 2 за 1993 рік та матеріалів плану квартири [ADDRESS] вбачається, що збільшення площі квартири [ADDRESS] на 3,6 кв. відбулось за рахунок будівельного переміщення на 0,4м. суміжної стіни житлової кімнати 4 площею 10,2кв.м. з коридором І шляхом зменшення ширини коридору із закладенням входу до квартири [ADDRESS] (ширина коридору була 1,88м. та за рахунок переміщення стіни ширина коридору стала 1,48м.). Крім того, улаштування коридору до кв. [ADDRESS] шляхом зведення додаткової стіни із вхідними дверима до кв. [ADDRESS] за рахунок зменшення довжини коридору загального користування на 1,48кв.м. (довжина коридору була 4,00м., а стала 2,65м.). У наслідок наведеного в кв.2 з`явився коридор № 9 площею 2,0 позначеного на плані кв.2 та в журналі внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень. Відповідно до п. 1.4.6. Правил, власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. Відповідно до п. 1.4.6. Правил, у разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18). Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення. На підставі викладеного, суд вважає, що відповідачі своїми діями вчинили (збільшення площі кв.№2 на 3,6кв.м. за рахунок приєднання частини коридору І) порушили права користування та розпорядження позивача як співвласника коридору І, а також порушили встановлені для багатоквартирних будинків будівельні і житлові норми та правила, що є підставою для задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат та професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до частин 1-6 ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем дотримано вимоги ч. 4 ст. 137 ЦПК України надано договір про надання правової допомоги №10/09 від 10.09.2021 року, розрахунок обсягу наданих послуг до договору про надання правової допомоги №10/09 від 10.09.2021 року, акт здачі-приймання наданих послуг до договору про надання правової допомоги №10/09 від 10.09.2021 року, копія квитанції до прибуткового касового ордера №30 від 30.01.2023 року, що підтверджує витрати на професійну правничу допомогу. Таким чином, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт по наданню позивачу правничої допомоги, складність справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); ціну позову та значення справи для сторони, суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в загальній сумі 6500 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved