Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

23 лютого 2023 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути додаткові витрати, пов`язані з навчанням [PERSON] , [INFO] , а саме: 7035 грн. за перший рік навчання; 4465 грн. 50 коп. за період навчання з 01 вересня 2022 року до 28 лютого 2023 року; 744 грн. щомісячно, починаючи з 01 березня 2023 року до 30 червня 2023 року; 744 грн. щомісячно, починаючи з 01 вересня 2023 року до 30 червня 2024 року та 941 грн. 50 коп. щомісячно, починаючи з 01 вересня 2024 року до 30 червня 2025 року. Обґрунтовано позов тим, що позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 25 вересня 2009 року. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та на даний час є здобувачем освіти другого курсу денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж транспорту та комп`ютерних технологій Національного університету «Чернігівська політехніка». Термін навчання з 01 вересня 2021 року до 30 червня 2025 року. На виконанні у Деснянському відділі державної виконавчої служби у місті Чернігові знаходиться виконавчий лист № 2-1796, виданий Деснянським районним судом м. Чернігова 01 лютого 2010 року про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на неповнолітню дитину - [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Однак, позивач самостійно сплачує за навчання сина, відповідач не приймає участі в цих витратах. Всього за навчання сина позивач сплатила 23001 грн. Оскільки навчання сина триватиме до 30 червня 2025 року, що зумовлює необхідність стягнення з відповідача коштів наперед, а тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні в повному обсязі. Зокрема, у відзиві на позов відповідач зазначає, що позов не визнає, він регулярно сплачує аліменти з урахуванням заборгованості в сумі 6000 грн. на їх з позивачем сина. Наразі відповідач не працює, у зв`язку зі станом здоров`я. При цьому, додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами, зокрема, у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком її здібностей. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що понесення цих витрат зумовлене наявністю схильності дитини та спрямовано на розвиток її особливих здібностей і досягнень у вказаних сферах, а саме, що дитина приймала участь в олімпіадах, конкурсах або змаганнях тощо та здобувала певні досягнення. Крім того, позивачем не надано також належних та допустимих доказів того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання сина саме в цьому навчальному закладі і саме на платній основі. Навчальний заклад обрано позивачем на власний розсуд, без погодження з відповідачем. Також, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини саме в цьому навчальному закладі при наявності можливості проходження навчання в державних закладах освіти України на безоплатній основі, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Вказані витрати не можуть вважатися додатковими витратами на дитину, які саме передбачені за обставин, зазначених у статті 185 Сімейного кодексу України. Син сторін немає хронічних захворювань, не страждає на тяжкі хвороби, які б дійсно потребували додаткових витрат на лікування. Відповідач подала відповідь на відзив та надала довідку про наявність заборгованості відповідача зі сплати аліментів та їх розрахунок. Відповідач заперечення не подав. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Зазначила, зокрема, що у відповідача існує заборгованість зі сплати аліментів на дитину і, якщо б він її виплачував, то вона б могла сплачувати за навчання сина та, можливо, не звернулася б до суду з цим позовом. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав і просив відмовити позивачу в його задоволенні. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 25 вересня 2009 року (а.с. 3). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше за 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 грудня 2009 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15). 06 листопада 2015 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 5). На виконанні у Деснянському відділі державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавчий лист № 2-1796, виданий Деснянським районним судом м. Чернігова 01 лютого 2010 року, про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) (а.с. 6). Згідно з довідкою № 43331 від 02 червня 2021 року, виданою Деснянським відділом державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), станом на 31 травня 2021 року в [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів у сумі 103584 грн. 94 коп., а відповідно до розрахунку станом на лютий 2023 року - 79771 грн. 31 коп. Син сторін [PERSON] є здобувачем освіти Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж транспорту та комп`ютерних технологій Національного університету «Чернігівська політехніка» другого курсу, денної форми навчання. Навчається за спеціальністю 274 Автомобільний транспорт за рахунок фізичних та юридичних осіб. Наказ про зарахування № 110-одс від 03 серпня 2021 року. Термін навчання з 01 вересня 2021 року до 30 червня 2025 року, що підтверджується довідкою № 5 від 09 січня 2023 року, виданою Відокремленим структурним підрозділом «Фаховий коледж транспорту та комп`ютерних технологій Національного університету «Чернігівська політехніка» (а.с. 7) Так, 30 липня 2021 року між Відокремленим структурним підрозділом «Фаховий коледж транспорту та комп`ютерних технологій Національного університету «Чернігівська політехніка» (заклад), [PERSON] (вступник) та/або законним представником [PERSON] (законний представник) було укладено договір № 429/2021 про надання освітніх послуг Відокремленим структурним підрозділом «Фаховий коледж транспорту та комп`ютерних технологій Національного університету «Чернігівська політехніка». Відповідно до пункту 11 даного договору фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб (на умовах договору, укладеного між фізичною та/або юридичною особою та закладом). Також, 30 липня 2021 року між Відокремленим структурним підрозділом «Фаховий коледж транспорту та комп`ютерних технологій Національного університету «Чернігівська політехніка» (заклад) та [PERSON] (замовник) для здобувача фахової передвищої освіти [PERSON] (здобувач) було укладено договір № 2 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахового молодшого бакалавра (а.с. 9). Згідно з пунктом 1.2 цього договору предметом договору є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається здобувачу закладом. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання (без урахування інфляції) становить 54120 грн. Вартість першого року навчання (10 місяців) складає 13530 грн. (пункт 3.2 договору). 01 лютого 2022 року між Національним університетом «Чернігівська політехніка» в особі директора Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж транспорту та комп`ютерних технологій Національного університету «Чернігівська політехніка» (виконавець), [PERSON] (студент) і поручителем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору про освітні послуги № 2, відповідно до умов якої сторони домовились підвищити вартість навчання на офіційно встановлений рівень інфляції, який за 2021 рік становить 10,0 відсотки, та визначити, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання станом на 01.02.2022 становить 58845 грн. (а.с. 10). Крім того, 01 лютого 2023 року між Національним університетом «Чернігівська політехніка» в особі директора Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж транспорту та комп`ютерних технологій Національного університету «Чернігівська політехніка» (виконавець), [PERSON] (студент) і поручителем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору про освітні послуги № 2, згідно з якою сторони домовились підвищити вартість навчання на офіційно встановлений рівень інфляції, який за 2022 рік становить 26,6 відсотки, та пункт 3.2. договору викласти в такій редакції: загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання станом на 01.02.2023 становить 68585 грн. Пункт 3.3. договору викласти в такій редакції: студент (або поручитель) вносить плату, що складає: 1 семестр 2021/2022 н.р. 6765 грн.; 2 семестр 2021/2022 н.р. 7440 грн.; 3 семестр 2022/2023 н.р. 7440 грн.; 4 семестр 2022/2023 н.р. 9280 грн.; 5 семестр 2023/2024 н.р. 9415 грн.; 6 семестр 2023/2024 н.р. 9415 грн.; 7 семестр 2024/2025 н.р. 9415 грн.; 8 семестр 2024/2025 н.р. 9415 грн. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору № 2 (а.с. 11). Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на те, що половину вартості навчання у зазначеному навчальному закладі має сплатити відповідач, як додаткові витрати на дитину. Відповідно до норм статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Позивач фактично просить стягнути з відповідача грошові кошти для оплати навчання [PERSON] з метою здобуття фахової передвищої освіти. Разом з тим, навчання у навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на дитину. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 Сімейного кодексу України Також, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання [PERSON] при наявності можливості отримання безкоштовного навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з відповідачем. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду\~від 26\~вересня 2018\~року в\~справі №\~569/6838/15-ц,\~від 26\~серпня 2020\~року в\~справі №336/1488/19 та інших. Крім того, позивач, зокрема, просить стягнути з відповідача додаткові витрати на навчання сина щомісячно, починаючи з 01 вересня 2023 року до 30 червня 2024 року та з 01 вересня 2024 року до 30 червня 2025 року. Проте, [PERSON] , [INFO] , досягне повноліття [INFO] і з цього часу втратить правовий статус дитини (стаття 6 Сімейного кодексу України). При цьому, норми Сімейного кодексу України не передбачають можливості стягнення додаткових витрат на повнолітніх дочку чи сина, тобто норми статті 185 Сімейного кодексу України на правовідносини після досягнення [PERSON] повноліття не поширюються. Таким чином, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період їх навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів, при визначенні розміру яких слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20 лютого 2020 року в справі № 521/4397/17. За вказаних обставин, вимоги позивача задоволенню не підлягають. Також, оскільки позивач звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору, а тому відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed