Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Адвокат Жекало І.С. в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 207461,27 грн., а також судових витрат у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 04.02.2022 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики № О040222-01, відповідно до умов якого він позивач надав відповідачеві в борг 165735,59 грн., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 28.40 грн.), на день укладання цього договору було еквівалентно 5835,76 дол. США, остання зобов`язалась повернути борг до 04.02.2023 року в сумі, що еквівалентній до долара США на час повернення. Для забезпечення виконання грошових зобов`язань сторони уклали також договір застави транспортного засобу. Проте відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала, не сплативши жодної частини боргу, у зв`язку з чим станом на момент складання позову основна сума грошового зобов`язання складає 207461,27 грн. 06 липня 2022 року ухвалою Кодимського районного суду Одеської області провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. 30.11.2022 року представник позивача адвокат Жекало І.С. подав заяву про збільшення позовних вимог, оскільки відповідно до договору позики сторони погодили виконання боргового зобов`язання з прив`язкою до курсу долара США, тому з урахуванням значного збільшення його курсу порівняно з тим, який існував на момент подачі позову до суду, позивач визначив суму заборгованості за договором у розмірі 233430,40 грн. з урахуванням курсу долара США до гривні станом на день подачі заяви про збільшення позовних вимог, виходячи з розрахунку - 40,00 грн. за 1 дол. США. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Виклик відповідача було здійснено відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.02.2022 року між сторонами був укладений договір позики №О040222-01, за умовами якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 165735,59 грн., що за курсом в АТ КБ «Приватбанк» (1 долар США= 28,40 грн) на день укладання договору було еквівалентно 5835,76 доларів США. В свою чергу, [PERSON] зобов`язалася повернути позику відповідно до графіку погашення платежів у строк не пізніше 04.02.2023 року в сумі, яка буде еквівалентна 5835,76 доларів США на дату здійснення платежу. На підтвердження факту отримання грошових коштів відповідачем було написано боргову розписку. У пункті 5 договору позики сторонами був погоджений графік повернення позичальником грошових коштів, відповідно до якого позичальник зобов`язалася сплачувати борг частинами: 13811,49 грн. (еквівалент 486,32 дол. США) - до 04.03.2022 р. включно; 13811,49 грн. (еквівалент 486,32 дол. США) - до 04.04.2022 р. включно; 13811,49 грн. (еквівалент 486,32 дол. США) - до 04.05.2022 р. включно; 13811,49 грн. (еквівалент 486,32 дол. США) - до 04.06.2022 р. включно; 13811,49 грн. (еквівалент 486,32 дол. США) - до 04.07.2022 р. включно; 13811,49 грн. (еквівалент 486,32 дол. США) - до 04.08.2022 р. включно; 13811,49 грн. (еквівалент 486,32 дол. США) - до 04.09.2022 р. включно; 13811,49 грн. (еквівалент 486,32 дол. США) - до 04.10.2022 р. включно; 13811,49 грн. (еквівалент 486,32 дол. США) - до 04.11.2022 р. включно; 13811,49 грн. (еквівалент 486,32 дол. США) - до 04.12.2022 р. включно; 13811,49 грн. (еквівалент 486,32 дол. США) - до 04.01.2023 р. включно; 13811,49 грн. (еквівалент 486,32 дол. США) - до 04.02.2023 р. включно. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу - Ford Fusion, 2012 року, реєстраційний номер [NUMBER] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Бежаном А.В. Проте відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала і не здійснила жодного платежу у рахунок погашення зобов`язань. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Частиною 2 ст.78 ЦПК України закріплено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом даного договору є грошові кошти у національній валюті із зазначенням еквіваленту в іноземній валюті - доларах США на день виконання грошових зобов`язань. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірного зобов`язання, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги є законними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 2334,30 грн (квитанції №Т8К4-Н2СМ-4Р2Т-68ЕН від 20.06.2022 року та №4CBB-AXCM-82HM-K084 від 30.11.2022 року). Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати у сумі 12500 гривень, що пов`язані з наданням професійної правничої допомоги. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, у число яких входять судові витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Представництво інтересів в суді, як форма правничої допомоги, полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто, письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових право відношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу. У справі представництво інтересів позивача здійснював адвокат Жекало Ігор Сергійович на підставі ордеру серії ВН № 1026676 від 31.07.2020 року. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 та ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, що пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, що необхідні для надання правничої допомоги. Разом з тим, частиною 2 ст.137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду. На підтвердження витрат правничої допомоги представником позивача надано договір про надання правничої допомоги від 31 липня 2020 року № 2907-1, додаткову угоду, що укладені між адвокатом Жекалом І.С. та [PERSON] , акт виконаних робіт від 01 березня 2023 року, а також квитанцію до прибуткового касового ордера №01/03-1 від 01.03.2023 року на суму 12500 грн. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Таким чином, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 12500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. При вирішенні спору по суті, суд враховує, що відповідач, яка була належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася, доводів позивача не спростувала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталася. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263ЦПКУкраїни, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved