Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь і на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, до закінчення її відпустки по догляду за дитиною, тобто до 07.02.2024 року, починаючи з моменту подачі цієї заяви. Посилається на те, що в 2018-2019р.р. вона познайомилась з відповідачем, з яким стала проживати разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в м. Покров, а в подальшому в придбаному спільному будинку [ADDRESS] . Від спільного сімейного проживання вони мають двох дітей сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що відповідач допускав насилля по відношенню до неї, вона вимушена була разом з дітьми піти від нього до своєї бабусі в с. П-хутора м. Покров, де вони стали на облік як внутрішньо переміщені особи. До теперішнього часу вона сама утримує та виховує двох дітей, знаходиться у відпустці по догляду за донькою до досягнення нею 3-річного віку. Відповідач їхнім життям не цікавиться, ніякої матеріальної допомоги їй та дітям не надає. Внаслідок чого змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та просить відмовити в їх задоволенні, надав з цього приводу необхідні докази. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, сторони по справі мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.11, 12). На даний час відповідач не надає позивачу матеріальну допомогу на її утримання до досягнення донькою 3-х років у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Згідно ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно\~статті 84 СК України\~«Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка\~батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Стаття 85 СК України\~регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4\~статті 84 СК України\~регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач являється працездатною особою, працює, при цьому сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1100 грн. щомісяця, а також відповідно до судового наказу Орджонікідзевського міського суду від 30.03.2023 року відповідача зобов`язаний до сплати аліментів на користь позивача на утримання двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку до повноліття дітей, відповідно суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трьох років у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Критично суд відноситься до показів відповідача щодо невизнання позовних вимог позивача, оскільки вони є голослівними та безпідставними і спростовуються наданими доказами у справи, матеріалами справи в їх сукупності. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення. З урахуванням ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн..

Outcome: partial