Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»), третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига В.В. про стягнення безпідставно отриманих коштів. Позовну заяву мотивовано тим, що 09 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису, виданого 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.О., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 62 974,25 грн. Під час виконання вказаного виконавчого напису з позивача було стягнуто 33 295,12 грн. Із вказаної суми на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в рахунок погашення заборгованості було перераховано 26 018,85 грн., 2601,99 гривень стягнуто як основана сума винагороди приватного виконавця, та 500,48 грн. - стягнуто як витрати виконавчого провадження. Залишок із цієї суми у розмірі 4172,80 грн. був повернутий позивачу, у зв`язку із зупиненням виконавчого провадження та скасування відповідного виконавчого листа приватного нотаріуса. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.03.2022 року у справі № 686/806/22 виконавчий напис, на підставі якого позивач поніс указані матеріальні витрати, було визнано таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене [PERSON] просила суд стягнути з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на його користь грошові кошти у сумі 29 122,32 грн., які були стягнуті з нього за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського МНО Гораєм О.С. 18.03.2021 року і зареєстрованим в реєстрі за № 33137, а також понесені ним судові витрати на правову допомогу. В судове засідання позивач та його представник - адвокат Мазур О.В. не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представником позивача на адресу суду було подане письмове клопотання, в якому останній просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У поданому відзиві позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Просив суд врахувати, що стягнуті з [PERSON] у виконавчому провадженні № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису, виданого 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.О. кошти не можуть вважатися такими, що набуті без достатніх правових підстав, оскільки такі кошти були стягнуті з позивача в рахунок погашення наявної у останнього заборгованості за кредитними договором №2776991 від 22.08.2020 року, право вимоги за яким належить ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига В.В. в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Письмових пояснень з приводу поданого позову на адресу суду не надіслав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 18.03.2021 року приватним нотаріусом Житомирського місткого нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитними договором №2776991 від 22.08.2020 року, який був укладений між ТОВ «Міолан» та [PERSON] , у сумі 62 974,25 гривень, яка складається з: 13 500,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 47 044,25 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 1500,00 грн. - прострочена заборгованість за комісією, 930,00 грн. - витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису. 09 червня 2021 року на підставі вказаного виконавчого напису та заяви стягувача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Постановою приватного виконавця від 10.06.2021 року було звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] що отримує доходи у ХКП «Електротранс», військовій частині [NUMBER] та визначено здійснювати відрахування щомісячно, пропорційно у розмірі 20% із всіх доходів боржника, після утримання всіх податків та зборів. Встановлено, що за рахунок здійснених відрахувань із отриманого [PERSON] заробітку в ХКП «Електротранс» та військової частини [NUMBER] на депозитний рахунок приватного виконавця за період із червня 2021 по лютий 2022 рік надішли кошти у загальній сумі 33 295,12 гривень. Із вказаної суми приватним нотаріусом в рахунок задоволення вимог було перераховано стягувачу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 26018,85 гривень; 2601,99 гривень - зараховано як основна винагорода приватного виконавця та 500,48 гривень - зараховано як витрати виконавчого провадження. Залишок коштів - 4172,80 грн. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.03.2022 року, яке набрало законної сили 19.04.2022 року, у справі №686/806/22 виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 18.03.2021 року, зареєстрований в Реєстрі за №33137, про стягнення із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за укладеним із ТОВ «Мілоан» кредитним договором №2776991 від 22.08.2020 року в сумі 62044,25 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. від 30.08.2022 року виконавче провадження [NUMBER] було закінчено на підставі п.5 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». Застосовані норми права та позиція суду. Щодо позовних вимог про стягнення з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 26 018,85 грн як безпідставно отриманих коштів. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним. Аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Наведене у своїй сукупності свідчить, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2017 року у справі № 3-905гс17 та у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 757/42443/15-ц. Отже, положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18. Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 03 червня 2016 року у справі №6-100цс15. Оскільки рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.03.2022 року у справі №686/806/22, яке набуло чинності 19.04.2022 року, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 18.03.2021 року, зареєстрований в Реєстрі за №33137, про стягнення із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за укладеним із ТОВ «Мілоан» кредитним договором №2776991 від 22.08.2020 року в сумі 62044,25 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню слід дійти висновку, що отримані ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі вказаного виконавчого напису кошти в сумі 26018,85 грн підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала. Доводи ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про те, що кредитний договір, на виконання якого було вчинено виконавчий напис, є дійсним, не спростовує факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, що є підставою для повернення таких коштів. При цьому питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, предметом позову в якій є вимога про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса. Щодо позовних вимог про стягнення з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] 3102,47 грн як понесених збитків, внаслідок безпідставного стягнення (отримання) коштів. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За змістом статті 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом. У даному випадку стягнення з позивача на користь приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В.В. грошових коштів у сумі 3102,47 грн (2601,99 грн. (основана винагорода приватного виконавця) та 500,48 грн. (витрати виконавчого провадження), пов`язане зі здійсненням приватним виконавцем примусового виконання виконавчого документа. При цьому розмір основної винагороди приватного виконавця, порядок та підстави її стягнення, розмір витрат виконавчого провадження та порядок їх визначення, визначені приписами ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Відповідно до положень вказаної статті за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Розмір та види витрат виконавчого провадження визначаються Міністерством юстиції України. З метою забезпечення проведення виконавчих дій приватний виконавець за угодою із стягувачем може здійснювати додаткові витрати на проведення виконавчих дій, крім тих, що визначені Міністерством юстиції України. Стягнення з боржника додаткової винагороди приватному виконавцю, а також додаткових витрат, крім визначених Міністерством юстиції України, не допускається. З матеріалів справи встановлено, що 09.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER], в якій зокрема було вирішено стягнути з боржника [PERSON] основну винагороду приватного виконавця у розмірі 6297,42 грн. В цей же день приватним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника [PERSON] основну винагороду у сумі 6297,42 грн. Крім того, постановою приватного виконавця від 09.06.2021 року у вказаному виконавчому провадженні були визначені мінімальні витрати на організацію та проведення виконавчих дій у сумі 141,80 грн. Також поставною приватного виконавця від 29.07.2021 року визначено для боржника [PERSON] додаткові витрати виконавчого провадження у сумі 358,68 гривень. Вказаними вище постановами державного виконавця суми основної винагороди, мінімальні витрати та додаткові витрати у виконавчому провадженні визначені до сплати саме приватному виконавцю. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин у випадку незгоди із правомірністю стягнутих сум основної винагороди та витрат у виконавчому провадженні, належним відповідачем має бути саме приватний виконавець, на користь якого були стягнуті такі суми. З огляду на викладене у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, оскільки такі вимоги пред`явлені до неналежного відповідача. Щодо стягнення судового збору та витрат на правову допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач був звільнений в силу закону від сплати судового збору з відповідача на користь держави слід стягнути 886,64 грн (26 018,85 грн * 992,40 грн / 29122,32 грн) пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Також, з відповідача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь позивач слід стягнути понесені ним витрати на правову допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 5360,60 грн. із розрахунку: 6000,00грн. (понесені витрати із оплати послуг адвоката) * 26018,85 грн. (розмір задоволених вимог) / 29122,32 грн. (розмір заявлених вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial