Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

У жовтні 2022 року заявник [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області із заявою про визнання її чоловіка [PERSON] безвісно відсутнім. Заяву мотивовано тим, що 13.10.2021 року її чоловік вийшов з дому та не повернувся. Заявник зверталась до поліції, але у ході проведення слідчих дій встановити місцезнаходження [PERSON] не вдалося. До 13.10.2021 року чоловік заявника неодноразово зникав з дому, міг піти вранці по молоко і прийти пізно ввечері, пояснюючи, що не міг знайти дорогу додому. [PERSON] має дисциркуляторну енцефалопатію з вираженими ознаками кортикальної церебральної атрофії, а тому, часто не міг пригадати хто він такий та де проживає. За місцем своєї реєстрації [PERSON] не проживає з 13.10.2021 року, заявник сплачує комунальні послуги та не може оформити субсидію, що змушує її звернутись до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 21.10.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 31.01.2023 року ухвалено викликати і допитати в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 31.01.2023 року витребувано інформацію з ГУ ПФУ в Київській області. Протокольною ухвалою суду від 28.02.2023 року до матеріалів справи долучено документи, надані стороною заявника та документи, що надійшли на виконання ухвали суду. Ухвалою суду від 28.02.2023 року витребувано інформацію з ГУ ПФУ в Київській області та АТ «Державний ощадний банк України». Протокольною ухвалою суду від 20.03.2023 та 31.03.2023 року до матеріалів справи долучено документи, що надійшли на виконання вимог ухвали суду. У судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні не заперечував стосовно задоволення заяви. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи та заявлених у справі свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.12.1967 року (а.с. 6), зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Вказана квартира, у відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 26.10.1993 року, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). За висновком протоколу МРТ обстеження головного мозку [PERSON] від 14.06.2021 року, МРТ-картина дисциркуляторної енцефалопатії з вираженими ознаками кортикальної церебральної атрофії (а.с. 15). Відповідно до витягу з матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12021111310001802 від 14.10.2021 року та довідки Фастівського РУП ГУНП в Київській області, 13.10.2021 року близько 10:30 год. [PERSON] , [INFO] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] , вийшов з дому та не повернувся. У ході проведення слідчих (розшукових) дій позитивного результату щодо встановлення місця знаходження [PERSON] не отримано, наразі здійснюється досудове розслідування (а.с. 8-9). Згідно довідки КП ФРМ «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» від 11.10.2022 року, [PERSON] проживає у кв. [ADDRESS] разом із [PERSON] , який 13.10.2021 року вийшов з дому і пропав безвісти. По теперішній час звістка про його перебування невідома (а.с. 16). Інформація про зникнення та розшук [PERSON] , 1942 р.н., була також розміщена у соціальних мережах, тобто сторона заявників намагалась можливими засобами встановити місцезнаходження [PERSON] (а.с. 64-83). Як вбачається із наданої інформації з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, з 13.10.2021 року по даний час [PERSON] нараховується пенсія (а.с. 94-95). Також [PERSON] перебуває на обліку як отримувач субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Як пояснила у судовому засіданні заявник, пенсію зниклого безвісти чоловіка отримує вона або дочка, оскільки банківська картка знаходиться у них. Її чоловік близько 10-15 років перебуває на пенсійному обліку. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що разом із заявником та її чоловіком вони проживали в одному будинку. Їй відомо, що [PERSON] зник у жовтні 2021 року і до цього часу не повернувся. Рідні його возили на лікування, оскільки зниклий мав проблеми зі здоров`ям, але водночас він був спокійним та за можливості всім допомогав. Свідок [PERSON] також вказала, що [PERSON] зник у жовтні 2021 року і до цього часу не повернувся. Він мав проблеми зі здоров`ям, але був спокійним, часом не всіх впізнавав. Були випадки, коли заявник ходила до дочки, а чоловік її зустрічав. У день зникнення, коли [PERSON] повернулась додому, [PERSON] там не було. Його шукали скрізь, але безрезультатно. Свідок [PERSON] зазначив, що [PERSON] є його тестем, він зник у жовтні 2021 року і до цього часу не повернувся. Він разом з родиною та друзями його шукали скрізь, давали оголошення, заяву до поліції, однак пошуки були безрезультатними. Свідок зазначив, що [PERSON] мав проблеми зі здоров`ям, були випадки, коли він йшов з дому, а повернутися не міг, так як не пам`ятав дороги. В листопаді 2021 року їм зателефонував чоловік та повідомив, що бачив дідуся на залізничній станції [PERSON] , він їздив в м. Козятин, щоб розшукати батька, однак інформація не підтвердилася і діда ніхто не бачив там. У частині третій статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справ. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Ч. 1 ст. 43 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до імперативних положень ч. 5 та ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, при розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ №72641734). Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Відповідно до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Судом з`ясовано, що заявнику необхідне визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки він не проживає за місцем своєї реєстрації, а комунальні послуги сплачує заявник, яка також не може оформити субсидію на сплату комунальних платежів. При цьому вказує, що її чоловік 13.10.2021 року пішов із дому та не повернувся, що так зазначено у наявних у справі письмових доказах. Таким чином, враховуючи відсутність відомостей протягом року за місцем останнього відомого місця проживання [PERSON] , суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved