Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачі \~звернулися у\~суд з\~позовом,\~в якому\~просять розірвати\~договір довічного\~утримання,\~укладений 23.12.2011\~між [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Львівського\~нотаріального округу\~Максьоновою Г.В.\~за реєстровим\~номером 1901\~та припинити\~і зняти\~заборону відчуження,\~накладену 23.12.2011\~приватним нотаріусом\~Львівського нотаріального\~округу Максьоновою\~Г.В.,\~зареєстровану в\~реєстрі за\~№1902,\~у зв`язку\~з посвідченням\~договору довічного\~утримання на\~квартиру,\~розташовану за\~адресою:\~ [ADDRESS] . Свої вимоги мотивують тим, що квартира за адресою: [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 23 грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] передали у приватну власність [PERSON] належні їм на праві приватної власності 2/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Взамін чого [PERSON] зобов`язався забезпечувати [PERSON] та [PERSON] утриманням і доглядом довічно, про що склали договір довічного утримання. Відповідно до п.п. 7 та 8 договору за згодою сторін обов`язок набувача по наданні відчужувачам довічного забезпечення визначається у вигляді забезпечення їх житлом, шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваній квартирі. Грошова оцінка зазначених у цьому договорі видів матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначається у розмірі 780,00 гривень кожному з відчужувачів, що відповідає розміру мінімальної пенсії на момент підписання договору, яка підлягає індексації в порядку встановленому законом. Після підписання цього договору набувач за цим договором відповідач [PERSON] виїхав за кордон та фактично відмовився виконувати умови договору. А саме, жодного разу матеріально не підтримав позивачів, не передавав їм кошти, тим самим не виконав умови договору, тобто відмовився виконувати обов`язки по договору довічного утримання. У той же час [PERSON] змушена самотужки оплачувати комунальні послуги за користування житлом, яке перейшло у власність [PERSON] . Тим самим замість отримання матеріальної підтримки після відчуження майна потрапила у додаткові матеріальні видатки та змушена утримувати фактично чуже майно. Окрім того, [PERSON] являється особою з інвалідністю ІІ групи, має низку хронічних захворювань, що потребує постійного тривалого лікування та витрат значної суми коштів. Невиконання [PERSON] умов договору поставило позивачів у скрутне матеріальне становище, що суперечить умовам договору та цілям правочину. За наведеного просять позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.10.2022 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Максьонова Галина Валеріївна про розірвання договору довічного утримання. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30.01.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначену справу до судового розгляду. Позивачі та представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічно наведеним у позовній заяві та додатково зазначили, що відповідач у 2015 році виїхав за кордон і до 2019 року частково виконував умови договору довічного утримання, періодично виплачував грошову допомогу у розмірі 2500 грн. Однак з січня 2019 року він припинив виконувати будь-які зобов`язання по договору довічного утримання, а відтак вони змушені самостійно турбуватись про своє здоров`я та забезпечувати належні умови проживання. Так як, відповідачем істотно порушуються умови договору довічного утримання, просять такий розірвати. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Максьонова Г.В. у судове засідання не з`явилася, онак надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача у справі та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення позивачів та їх представника, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Статтею 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 4\~ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство відповідно до ст. 12 ЦПК України\~здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право власності на квартиру від 05.07.2004 квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам сім`ї: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] /а.с.14/. Згідно із договором про визначення часток у спільній сумісній власності, посвідченим 01.10.2011 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Максьоновою Г.В., зареєстрованим у реєстрі за №1377, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] уклали даний договір про те, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить їм по ідеальній частині /а.с. 17/. Відповідно до договору довічного утримання від 23 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Максьоновою Г.В. за реєстровим номером 1901, [PERSON] та [PERSON] передали у приватну власність [PERSON] налажні їм на праві приватної власності 2/4 частини квартири [ADDRESS] . Взамін чого, [PERSON] зобов`язався забезпечувати [PERSON] та [PERSON] утриманням та доглядом довічно. /а.с.18-19/. Згідно з п. 7 цього ж договору, за згодою сторін, обов`язок набувача по наданні відчужувачам довічного забезпечення визначається у вигляді забезпечення їх житлом, шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваній квартирі, без конкретного визначення частини помешкання. Також, відповідно до п.3 ст. 749 ЦК України набувач зобов`язаний у разі смерті відчужувачів поховати їх. Відповідно до п.8 договору, грошова оцінка зазначених у цьому договорі видів матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначається у розмірі 780 гривень кожному з відчужувачів, що відповідає розміру мінімальної пенсії на момент підписання договору, яка підлягає індексації у порядку встановленому законом. Окрім цього, умовами цього ж договору, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна 2/4 частини квартири [ADDRESS] , які належать [PERSON] , до припинення чи розірвання договору. Зареєстровано в реєстрі за №1902. \~ \~ \~ \~Ст. 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з ч.1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами ст. 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Відповідно до ч.1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (ч.1 ст. 756 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.ч. 2, 3ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили. Підстави для припинення укладеного договору шляхом розірвання визначені в п. 11 договору, зокрема у разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін, він може бути розірваний у судовому порядку. Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.76 ЦПК України, покладається саме на особу, яка надає це утримання. Згідно з ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. В розумінні ч. 1 ст. 756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на житловий будинок у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладенням договору, не пов`язано. Відповідно до п. 7 Договору визначено, що за згодою сторін обов`язок набувача майна надавати відчужувачам довічно матеріальне забезпечення та догляд у вигляді: забезпечення відчужувачів житлом у відчужуваній квартирі шляхом безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваній квартирі в цілому. Додаткове забезпечення за згодою сторін визначається у сумі 780 гривень на місяць (п.8 Договору). З пояснень позивачів встановлено, що відповідач у 2015 році виїхав за кордон , періодично передавав позивачам грошові кошти у розмірі 2000 грн, однак з січня 2019 року припинив цікавитися їх життям і надавати грошове забезпечення. Наведене також підтверджується виписками про рух коштів по банківських рахунках [PERSON] та [PERSON] за період 2020-2022, з яких вбачається, що кошти від [PERSON] на їх банківські рахунки не надходили та актом №5 від 12.01.2023, складеним ЛКП «Сяйво», згідно якого [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак з 2015 року там не проживає /а.с.183/. \~ \~ \~ \~Таким чином, зважаючи на те, що відповідач з січня 2019 року не виконує свої зобов`язання за договором довічного утримання, зокрема не надає жодного матеріального забезпечення позивачам, що підтверджується належними доказами, суд приходить до переконання, що договір довічного утримання укладений 23 грудня 2011 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Максьоновою Г.В., та зареєстрований в реєстрі за №1901, слід розірвати у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язків за цим договором. Окрім цього, не підлягає до задоволення позовна вимога про скасування заборони відчуження, накладеної на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яку наклав приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Максьонова Г.В., на забезпечення виконання договору довічного утримання, виходячи з наступного. Відповідно до п.9\~ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості, що підлягають державній реєстрації. Вказане свідчить про те, що накладення та зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна є виключною компетенцією нотаріуса та не належить до повноважень суду. Більше того, згідно підпункту 5.1 пункту 5 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5,\~нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення:\~кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки;\~про\~припинення,\~розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду),\~спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасуваннярішення судупро оголошенняфізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку зчасу відкриття спадщини намайно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. А тому рішення суду про розірвання договору довічного утримання є підставою для нотаріуса для зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів про розірвання договору довічного утримання та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, підлягають частковому задоволенню. Згідно положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial