Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

02 січня 2023 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 10 листопада 2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] , шляхом підписання (акцептування) оферти, було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0951334952/1, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka Loyal». Підписання відповідачем пропозиції (оферти) на отримання кредиту згідно заявки-анкети №3333614 від 10 листопада 2020 року в межах договору №0951334952/1 здійснювалося шляхом використання електронного підпису позичальника, який був відтворений шляхом використання відповідного одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодовця, з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України. При цьому позикодавець свої зобов`язання за Договором кредиту виконав належно у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами відповідного договору. 16 грудня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №16-12/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за Договорами позики, у тому числі за Договором позики №0951334952/1 від 10 листопада 2020 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Натомість, всупереч умовам вказаного Договору позики, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував належним чином, що і стало обґрунтуванням для нарахування відповідної заборгованості. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] заборгованість, яка станом на 06 грудня 2022 року становить 55 265, 72 грн, яка складається з: 3 750 грн - заборгованості за кредитом (за тілом кредиту); та 51 515, 72 грн - заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги. Крім того, сторона позивача наполягає на розподілі судових витрат у виді сплаченого судового збору у розмірі 2 481 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 25 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 24 лютого 2023 року. 15 лютого 2023 року від представника відповідача, - адвоката Жупинського М.А., який діє в інтересах позивача [PERSON] , до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого заявлені позивачем вимоги сторона відповідача не визнає та наполягає на відмові у їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначено, що у позові наявні посилання на Правила надання грошових коштів у позику, які розміщені на сайті https://pozichka.ua, при цьому позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме ці Правила були надані для ознайомлення відповідачу при укладенні договору позики, на умовах фінансового кредиту №0951334952/1 від 10 листопада 2020 року. Стверджує, що нарахування відповідачу відсотків за користування коштами на підставі ст. 1048 ЦК України, після обумовленого між сторонами 18-денного строку кредитування, є незаконним, оскільки після закінчення строку дії кредитування можливе нарахування лише 3% річних на суму боргу, у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України. При цьому, пролонгація договору не здійснювалася, адже відповідач зобов`язання за кредитом не погашав. Також, сторона відповідача вказує, що позивачем не повідомлялося [PERSON] щодо відступлення ТОВ «ІНФІНАНС» на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за зазначеним договором позики, що свідчить про відсутність у відповідача права на звернення до суду з вказаним позовом. В частині вимоги позивача щодо розподілу судових витрат у виді судового збору у розмірі 2 481 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн, сторона відповідача заперечує щодо їх стягнення з [PERSON] . Вказує, що у доданому до суду позову Договорі про надання правової допомоги від 07 жовтня 2020 року №07-10/2022, відсутні посилання щодо надання позивачу правової допомоги саме в цій справі. Платіжне доручення, яке також було долучено до позову, на підтвердження понесення позивачем витрат на суму 56 000 грн, на переконання відповідача не має жодного відношення до оплати витрат на правову допомогу у розмірі 9 000 грн. Крім того зазначено, що зважаючи на складність справи та типовість для цих відносин, розмір витрат є неспівмірним. У зв`язку з цим, сторона відповідача наполягає на відмові у задоволенні вказаного позову та стягненні з [PERSON] витрат на правову допомогу. Навпроти, просить суд за результатами розгляду справи стягнути з позивача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь відповідача понесені ним витрати на правничу дорогу у розмірі 1 500 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2023 року, задоволено клопотання представника позивача, - адвоката Мальцевої А.В. про її участь у судовому засіданні, яке призначалося на 24 лютого 2023 року, в режимі відеоконференції через систему ВКЗ. Судове засідання призначене на 24 лютого 2023 року, з підстав першої неявки сторони відповідача, було відкладене на 17 березня 2023 року. 02 березня 2023 року від представника позивача, адвоката Мальцевої А.В., засобами електронного зв`язку до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту якої заявлені ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Вказала, що відповідачем [PERSON] було здійснено у встановленому законом порядку весь необхідний обсяг дій спрямованих на укладення договору позики, з вказаними умовами кредитування. Факт не повідомлення останнього щодо відступлення права вимоги за даним договором не тягне за собою відмову у позові новому правонаступнику. Крім того, заперечила щодо витрат на правову допомогу відповідача, з підстав відсутності належного документального підтвердження їх фактичної оплати (а.с. 139-142). Представник позивача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» Мальцева А.В. в судове засідання 17.03.2023 не з"явилась, подала клопотання, в якому позовні вимоги підтримала та просила здійснювати розгляд справи за її відсутнсоті. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, при цьому про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 138). 02 березня 2023 року звернувся з заявою про здійснення розгляду справи без його участі, позицію викладену у відзиві на позовну заяву підтримав та наполягав на відмові у задоволенні позову (а.с. 146). Представник відповідача, - адвокат Жупинський М.А. в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 137), причину своєї неявки до суду не повідомляв. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно із заявкою-анкетою на отримання кредиту №3333614 від 10 листопада 2020 року [PERSON] , вказавши свої персональні дані, з метою надання йому кредитних кошти на споживча цілі в сумі - 3 750 грн на платіжну картку № [NUMBER] , терміном на 18 днів, звернувся до ТОВ «ІНФІНАНС» (а.с. 12). На вказане звернення ТОВ «ІНФІНАНС» пред`явило [PERSON] пропозицію укласти Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0951334952/1 від 10 листопада 2020 року (оферта) та надання кредиту згідно Заявки - анкети №3333614 від 10 листопада 2020 року (а.с. 9). В подальшому [PERSON] , шляхом використання власного електронного підпису одноразовим ідентифікатором «3s5d7d», виявив свою згоду (акцепт) з запропонованими ТОВ «ІНФІНАНС» умовами кредитування, зокрема: розмір кредиту - 3 750 грн; строк користування кредитом 18 днів; строк дії Договору 3 роки; відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації; річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації; загально вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 1 181, 25 грн, за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації; максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору; максимальна річна відсоткова ставка 1 277,5%, застосовується за умови неналежного виконання умов договору; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 2 362, 50 грн, за умови неналежного виконання умов Договору; всі інші умови викладені у Правилах які є невід`ємною частиною Договору (а.с. 11). Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт [PERSON] , з яким укладено договір №0951334952 від 10 листопада 2020 року, ідентифікований ТОВ «Інфінанс». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі ідентифікатора «3s5d7d» від 10 листопада 2020 року, номер телефону [NUMBER] ) (а.с. 14). Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору між сторонами договору ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] про надання позики №0951334952/1 від 10 листопада 2020 року в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач [PERSON] ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні данні для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, данні паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію» погодився з запропонованими умовами договору та підписав їх. Факт підписання сторонами зазначених Договорів не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між [PERSON] та позикодавцем ТОВ «ІНФІНАНС» виникли договірні відносини, оскільки між ними було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0951334952/1 від 10 листопада 2020 року та отримання кредиту згідно та Заявки - анкети №3333614. На переконання суду, вказаний правочин є правомірними, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсним у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено. На виконання умов вищезазначеного договору ТОВ «ІНФІНАНС», з метою виконання обумовлених обов`язків здійснило перерахунок коштів в системі iPay.ua на карту № [NUMBER] , у розмірі 3 750 грн, що доводиться відповідною копією квитанції ТОВ «Універсальні платіжні рішення» операція №71979840 від 10 листопада 2020 року, час 15 год. 13 хв. (а.с. 15). Суд зважає, що стороною відповідача факт отримання вказаних коштів від ТОВ «ІНФІНАНС» не заперечується та не спростований. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що позикодавець свої зобов`язання за вказаним Договором виконав належним чином та у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами відповідного Договору. З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаного Договору надання позики відповідного права вимоги до позичальника, - відповідача по справі, до матеріалів справи додано наступні документи. Копія Договору факторингу №16-12/21 від 16 грудня 2021 року, відповідно до умов якого вбачається, що ТОВ «ІНФІНАНС», як первісний кредитор, відступило належні йому права грошової вимоги до боржників за Договорами про надання фінансових послуг на користь нового кредитора ТОВ «Вердикт Капітал», який в свою чергу зобов`язується здійснити фінансування у розмірі 396 244, 65 грн (а.с. 52-60). Належне виконання позивачем ТОВ «Вердикт Капітал» своїх зобов`язань за даним Договором факторингу підтверджується копією відповідного платіжного доручення №313100085 від 17 грудня 2021 року про перерахування платником ТОВ «Вердикт Капітал» отримувачу ТОВ «ІНФІНАНС» оплати лоту згідно договору факторингу №16-12/21 від 16 грудня 2021 року на загальну суму - 396 244, 65 грн (а.с. 61). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №16-12/21 від 16 грудня 2021 року та відповідного витягу позивач набув право грошової вимоги, в тому числі, до відповідача, - [PERSON] за кредитним договором №0951334952 від 10 листопада 2020 року на загальну суму заборгованості - 55 265, 72 грн (а.с. 62-64, 66). Суд бере до уваги, що доказів на підтвердження того, що вищевказаний Договір факторингу, укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал», скасовані, відповідачем не надано. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України). Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №0951334952, укладеним 10 листопада 2020 року ТОВ «ІНФІНАНС». Повноваження генерального директора Іжаковського О.В. щодо права вчиняти юридичні дії від імені ТОВ «Вердикт Капітал» матеріалами справи підтверджено, а також підтверджено реєстрацію фінансової установи ТОВ «Вердикт Капітал» Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с. 67 80). Згідно з наданими представником позивача розрахунками, станом на дату покупки (16 грудня 2021 року) та на 06 грудня 2022 року у [PERSON] , в межах кредитного договору №0951334952, наявна заборгованість у розмірі - 55 265, 72 грн, яка складається з: 3 750 грн - заборгованості за кредитом (за тілом кредиту); 51 515, 72 грн - заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, при цьому наявні посилання на відсутність нарахованої заборгованості за комісією, пенею та відсотками за зг.кр.дог (а.с. 16-22, 23). Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд зважає, оскільки є встановленим, що після укладення вищезазначеного договору відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти, що підтверджується копією відповідної квитанції ТОВ «Універсальні платіжні рішення» операція №71979840 від 10 листопада 2020 року, то зазначені обставини дають підстави вважати, що останній фактично користувався кредитними коштами наданими первісним кредитором ТОВ «ІНФІНАНС» у розмірі - 3 750 грн. Відповідачем розрахунок заборгованості за кредитним договором щодо тіла кредиту не спростований, а тому, суд приходить до висновку, щодо наявності у відповідача [PERSON] заборгованості за Договором №0951334952 від 10 листопада 2020 року в сумі - 3 750 грн, а тому, зважаючи на прострочення останнім умов кредитування, позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. При цьому, в частині нарахованої заборгованості відповідачу за відсотками на дату відступлення права вимоги, слід зазначити наступне. Договором №0951334952 від 10 листопада 2020 року визначено умови кредитування, зокрема: розмір кредиту - 3 750 грн; строк кредитування кредитом 18 днів; строк дії Договору 3 роки; відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації; річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації; загально вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 1 181, 25 грн, за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації; максимальна відсоткова 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору; максимальна річна відсоткова ставка 1 277,5%, застосовується за умови неналежного виконання умов договору; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 2 362, 50 грн, за умови неналежного виконання умов Договору; всі інші умови викладені у Правилах які є невід`ємною частиною Договору При цьому, як вже встановлено судом, крім підписаних відповідачем Заявки-Анкети та Акцепт оферти, позивачем додано до позову роздруківку Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі ц на умовах фінансового кредиту за умовами «Pozichka Loyal» (а.с. 24-51). При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами «Pozichka Loyal» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заявку-Анкету та Акцепт оферти, а також підтверджень того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо нарахування відсотків за користування поточною сумою фінансового кредиту з дня отримання включно та по той день фактичного повернення включно, виходячи з максимальної відсоткової ставки (п. 6.1 Правил) Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони позикодавця, яка може вносити і вносить відповідні зміни у зазначені Правила. У зв`язку з цим, Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами «Pozichka Loyal», які наявні у матеріалах справи не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 10 листопада 2020 року. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді обов`язок нарахування відсотків поза межами строку користування кредитом. Інший висновок не відповідав би принципам справедливості, добросовісності, розумності та уможливив би покладення на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Схожий правий висновок сформовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у цивільній справі №342/180/17. Більше того, на переконання суду вказана умова щодо щоденного нарахування відсотків на суму простроченого грошового зобов`язання, поза межами строку користування кредитом, відповідає положенням ч. 2 ст. 625 ЦК України, як міра відповідальності, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню лише проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Вказане узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі N 912/1120/16. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що нарахована позивачем заборгованість на загальну суму - 51 515, 72 грн, розрахунок якої здійснено за період з 29 листопада 2020 року по 16 грудня 2021 року за щоденною відсотковою ставкою у розмірі - 3,5%, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки така не обумовлена підписаними відповідачем умовами та значно перевищує передбачені вказані нормою три проценти річних від простроченої суми, а тому не може бути задоволена судом. В свою чергу, суд також бере до уваги, що прохальна частина позовної заяви не містить вимог позивача щодо стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми, в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому суд не в праві виходити за межі заявлених позивачем вимог. Однак зважаючи на те, що відповідачем зобов`язання за договором належним чином виконані не були, а сторонами Договору було обумовлено максимальна відсоткова ставка у розмірі 3,5% за один день користування кредитом, яка повинна застосовуватися за умови неналежного виконання умов договору, то беручи до уваги строк кредитування та суму наданого кредиту, з відповідача також підлягає стягненню сума в розмірі - 2 362, 50 грн, як відсотки за користування кредитом. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а сума, яка підлягає стягненню, становить - 6 112, 50 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 481 грн, який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (11,06%, що становить 274, 40 грн). При цьому, що стосується заявлених вимог щодо розподілу судових витрат в частині наданої сторонам правничої допомоги, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до положень ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 8 ст. 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонам доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 9 000 грн. В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було подано договір про надання правової допомоги № 07-10/2022 від 07 жовтня 2022 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с. 81-84), прайс-лист Адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС», затверджений Рішенням загальних зборів від 05 серпня 2021 року (а.с. 85-87), заявка на надання юридичної допомоги №248 від 01 листопада 2022 року з зазначеним переліком виконаних робіт в межах справи щодо примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти - 3 000,00 грн, складення позовної заяви про стягнення боргу - 6 000 грн (а.с. 89) та витяг з Акту №3 про надання юридичної допомоги від 07 листопада 2022 року на вказану суму (а.с. 90). Відповідно до платіжного доручення №343550030 від 10 листопада 2022 року АО «Лігал Ассістанс» отримало оплату на суму 56 000,00 грн згідно договору надання правової допомоги № 07-10/2022 від 07 жовтня 2022 року (а.с. 88). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем до суду надано належні докази на підтвердження понесених ними судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. Суд також зважає, що доказів неспівмірності вказаних витрат відповідачем до суду надано не було. За таких обставин, наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом даної цивільної справи. В свою чергу, відповідачем аналогічно заявлені вимоги щодо стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 1 500 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано: копія договору про надання правничої допомоги №03/02-23 від 03 лютого 2023 року, укладеного між адвокатом Жупинським М.А. та [PERSON] , де, зокрема п. 3, визначає, що за надані послуги клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 1 500 грн та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору (а.с. 113-114), копія квитанції до прибуткового касового ордера №03/02-23 від 03 лютого 2023 року про отримання, на підставі Договору про надання правничої допомоги №03/02-23 від 03 лютого 2023 року, адвокатом Жупинським М.А. від [PERSON] 1 500 грн (а.с. 115). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем також до суду надано належні докази на підтвердження понесених ним судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. Суд також зважає, що доказів неспівмірності вказаних витрат позивачем до суду надано не було. За таких обставин, наявні правові підстави для стягнення з позивача на користь відповідача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом даної цивільної справи. Разом з тим, суд звертає увагу, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, розмір сплаченого позивачем судового збору покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (позивач просив стягнути з відповідача кошти у розмірі - 55 265, 72 грн, а судом задоволено - 6 112, 50 грн) 11,06%, що становить - 995, 40 грн, а з позивача на користь відповідача - витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру в частині відмовлених вимог - 88,94%, тобто у сумі - 1 334, 10 грн. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. За таких підстав, оскільки більша сума відшкодування судових витрат покладається на позивача, то з нього на користь відповідача слід стягнути різницю у сумі - 64,30 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial