Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

07.02.2023 року до суду звернувся позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» представник позивача Гребенюк О.С., з позовом до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості. 15.02.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.02.2023 року відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 29.03.2023 року. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором № DNR0RX99400367 від 28.07.2006 року у розмірі 50 197 грн. 35 коп., яка виникла станом на 10.01.2023 року і складається з наступного: - 1 813.45 грн., заборгованість за кредитом. - 48242.33 грн., загальний залишок заборгованості за процентами; - 141.57 грн., - загальна с ума нарахованої пені; А також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684.00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідно до укладеного договору № DNR0RX99400367 від 28.07.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 3 075.59 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на е, що підписана ним заява разом у Умовами і Правилами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача в з`яві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками та за комісією, а також інші вітрати згідно Умов.. У зв`язку із значним порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 10.01.2023 року має заборгованість в сумі - 103 875.80 грн., яка складається із наступного: -1 813. 45 грн загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) -48 242.33 загальний залишок заборгованості за процентами; -1 379.31 заборгованість з комісії; -52440.71 - загальна сума нарахованої пені. Позивач просить стягнути із відповідача частину суми даної заборгованості, а саме: 50 197 грн. 35 коп., яка виникла станом на 10.01.2023 року і складається з наступного: -1 813.45 грн., заборгованість за кредитом. - 48242.33 грн., загальний залишок заборгованості за процентами; - 141.57 грн., - загальна с ума нарахованої пені , що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.05.2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінило свою назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», при цьому відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства, з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу. що містяться в Єдиному державному реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних із зміною назви. Тому в подальшому назва позивача вказується АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № DNR0RX99400367 від 28.07.2006 року відповідач, [PERSON] , отримав кредит у розмірі 3 075.59 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом у Умовами і Правилами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. В укладеному договорі сторони погодили суму кредиту та розмір відсотків Таким чином судом встановлено, що сторони погодили шляхом укладення анкети позичальника порядок погашення заборгованості за кредитом та погодили розмір відсотків, які сплачуються відповідачем за користування кредитними коштами. Дана анкета підписана відповідачем. Таким чином відповідачем прийняті всі умови, визначені в укладеному договорі. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Частино 2 ст. 6 ЦК України, передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що банк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за укладеним з відповідачем кредитним договором, та надав відповідачці кредитні кошти у спосіб, зазначений у кредитному договорі, що підтверджується наданою суду випискою за договором Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України - Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно умов укладеної Додаткової угоди, сторонами погоджено суму кредиту, розмір відсотків за користування кредитом, а порядок здійснення платежів та строк погашення заборгованості. Уклавши із акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» кредитний договір « Розстрочка» відповідач [PERSON] , порушив договірні зобов`язання, що в свою чергу призвело до виникнення заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 10.01.2023 року має заборгованість в сумі - 103 875.80 грн., яка складається із наступного: - 1 813. 45 грн., загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) - 48 242.33 загальний залишок заборгованості за процентами; - 1 379.31 заборгованість з комісії; - 52440.71 - загальна сума нарахованої пені. З зазначеної суми заборгованості позивач просить стягнути із відповідача її частину, а саме: 50 197 грн. 35 коп., яка виникла станом на 10.01.2023 року і складається з наступного: - 1 813.45 грн., заборгованість за кредитом. - 48242.33 грн., загальний залишок заборгованості за процентами; - 141.57 грн., - загальна с ума нарахованої пені Оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доказів повернення кредиту відповідачем на час розгляду справи судом сторонами не надано. За даних обставин суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за тілом кредиту та за відсотками. В свою чергу заяві - анкеті сторонами не погоджено розмір та порядок нарахування пені у випадку порушення зобов`язань. А в поданій позовній заяві позивачем не обґрунтовано та не наведено розрхунку пені, яку позивач просить стягнути з відповідача На підставі чого суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення пені в сумі 141.57 грн., задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вважає з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684.00 грн., оскільки судом ухвалюється рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками. І сплачена позивачем сума судового збору є мінімальною для подання даної позовної заяви тому підлягає стягненню з відповідача .

Outcome: partial