Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Будо-Бобриця Ємільчинського району Житомирської області, жителя [ADDRESS] , з щомісячного заробітку (доходу) аліменти на її користь для утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред"явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18 травня 2019 року із відповідачем укладений шлюб, під час якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні відносини між ними припинились та з лютого 2022 року разом не проживають, а тому також подала до суду позов про розірвання шлюбу. Неповнолітній син проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. За таких обставин утриманням дитини займається лише вона. Їй одній доводиться матеріально утримувати дитину, що потребує значних матеріальних витрат, пов"язаних з придбанням одягу, продуктів харчування, ліків та інших необхідних речей для його виховання. Добровільної угоди про сплату аліментів на утримання дитини між ними не досягнуто. Відповідач за станом здоров"я є працездатним і може сплачувати аліменти. Ухвалою суду від 09.02.2023 відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, останній надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечують. У судове засідання, призначене на 28.02.2023, відповідач не з"явився, до суду повернувся конверт про невручення судової повістки з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідач у судові засідання, призначені на 13.03.2023 та 27.03.2023 не з"явився, в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України), відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки позивачка та її представник не заперечують проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.ст.15, 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено та вбачається з копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 14.08.2019, що учасники справи являються батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.05.2019, виданого Пулинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, учасники справи уклали шлюб 18 травня 2019 року, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено запис за № 12 (а.с.8). Відповідно до довідок №№59, 60 від 23.01.2023, виданих Очеретянським старостинським округом Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає по [ADDRESS] і з нею також проживає син [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні матері (а.с.5-6). З довідки Яснополянського закладу дошкільної освіти "Сонечко" від 25.01.2023, вбачається, що [PERSON] відвідує даний заклад з 01.09.2022 (а.с.7). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, не залежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як вбачається з п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З досліджених у суді доказів вбачається, що за станом здоров`я відповідач є працездатним, інших осіб на утриманні не має, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Сторони добровільної угоди про сплату аліментів не досягли. На підставі викладеного та враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб, а також інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.02.2023 і до досягнення дитиною повноліття, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. При зверненні до суду позивачку звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved