Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини, мотивуючи позовну заяву тим, що з 2009 року [PERSON] перебувала в сімейних відносинах без укладення шлюбу з [PERSON] як дружина та чоловік. Від спільного проживання народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , в свідоцтвах про народження батьком записано [PERSON] . Син [PERSON] має хронічні захворювання та є дитиною - інвалідом, мати є його законним представником (опікуном), що засвідчується копією посвідчення серії [NUMBER] від 06.05.2021 року. Відповідач неодноразово брав сина до себе на певний нетривалий час, після повернення сина до матері останній, незважаючи на свій вік (9 років)і очевидно враховуючи настанови батька, та враховуючи свій стан здоров`я постійно бешкетує, б`є сестру та матір [PERSON] . Син сторін [PERSON] хворий, потребує лікування, але батько [PERSON] дозволу на лікування сина не надає та висловлює бажання щодо можливості [PERSON] проживати спільно з батьком, що підтверджується копією заяви. Саме з приводу відмови [PERSON] від надання згоди на лікування дитини Вінницька обласна клінічна психологічна лікарня ім. акад.. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради лише в цьому році двічі зверталась до Вінницької міської ради про надання згоди на лікування [PERSON] . Просила суд, визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою проживання батька: [ADDRESS] . Визначити графік побачень [PERSON] із сином [PERSON] , а саме кожної четвертої неділі місяця із 09:00 год. по 17:00 год. у відсутності батька, а в інші періоди за взаємною письмовою згодою батьків. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала за обставин викладених в справі, просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач та його представник, кожен окремо, позовні вимоги визнали. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала висновок № виконавчого комітету Вінницької міської ради від 23.02.2023 року № 01/00/011/10545. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що з 2009 року [PERSON] перебувала в сімейних відносинах без укладення шлюбу з [PERSON] як дружина та чоловік. Від спільного проживання народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , в свідоцтвах про народження батьком записано [PERSON] (а.с.10-11). Син [PERSON] має хронічні захворювання та є дитиною - інвалідом, мати є його законним представником (опікуном), що засвідчується копією посвідчення серії [NUMBER] від 06.05.2021 року (а.с.12). Відповідно до акту від 28.04.2022 року, [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] та дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Відповідно до висновку № 01/00/011/10545 від 23.02.2023 року орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за недоцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] (а.с.58-60). Суд не погоджується із зазначеним рішенням органу опіки та піклування, визнаючи це рішення поверхневим та неналежно обґрунтованим, яке не відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом прийнято до уваги, що висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради має рекомендаційний характер для суду і не є обов`язковим та повинен оцінюватись судом за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України. Отже, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Зокрема враховано, що держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність сім`ї піклуватися про свою дитину. Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати [PERSON] в судовому засіданні зазначила про більшу прихильність сина до батька. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі) проте з ким із них і, хто саме з дітей залишається, суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. З матеріалів справи вбачається і це було підтверджено сторонами, що при розгляді питання про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] з батьком, мати не заперечує щодо визначення місця проживання з батьком. При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., також враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Відповідно до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ст. ст. 19,141,155,161 СК України,

Outcome: approved