Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

У провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, в якому позивачем заявлено вимоги про стягнення суму боргу за договором позики від 23 листопада 2021 року у розмірі 93 820,00 гривень, 3% річних за період з 27.11.2021 по 23.02.2022 у сумі 694,52 гривень, інфляційні витрати за період з 02.12.2021 по 23.02.2022 у розмірі 3 283,70 гривень, а всього стягнути 97 798,22 грн. та судові витрати. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави, ухваленим 24.02.2023 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено. Ухвалено стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 23 листопада 2021 року у розмірі 93 820,00 гривень, 3% річних за період з 27.11.2021 по 23.02.2022 у сумі 694,52 гривень, інфляційні витрати за період з 02.12.2021 по 23.02.2022 у розмірі 3 283,70 гривень, а всього стягнути 97 798, 22 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме ухвалено стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 977, 98 грн. Повернуто позивачу з державного бюджету надмірно сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1070, 68 грн. Питання про розподіл витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу, вказаним рішенням не вирішено, представником позивача відповідно до вимог ч. 8 ст.141 ЦПК України у позовній заяві було зроблено заяву про намір подати докази, які підтверджують розмір таких витрат. 01.03.2023 до суду надійшла заява представник позивача [PERSON] - адвоката Романченка О.М. про ухвалення додаткового рішення у вищевказаній цивільній справі, яка була сформована в системі «Електронний суд» 28.02.2023, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат з надання професійною правничої допомоги в розмірі 15 000,00 грн. В заяві представник позивача зазначає, що при ухваленні рішення не було вирішено питання про витрати, які позивач поніс при розгляді справи і які складаються із витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування розміру судових витрат адвокат Романченко О.М. надає: копію договору № 66/11-2021 від 30.11.2021; копію додаткової угоди № 1 до Договору № 66/11-2021 від 30.11.2021; копію ордеру серії АХ № 1099453 від 24.10.2022; копію акту виконаних робіт № 1 до договору № 66/11-2021 від 30.11.2021. Крім того, представник позивача звернувся із клопотанням про долучення доказів та надав до суду: копію додаткової угоди № 1 від 23.03.2021 до додаткової угоди № 1 від 30.11.2021 до договору № 66/11-2021 від 30.11.2021. В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача - адвокат Романченко О.М. підтримав заяву, просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивача витрати з надання професійною правничої допомоги в розмірі 15 000,00 грн. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат Саламаха В.Р. в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача - адвокат Саламаха В.Р. звернувся до суду із клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, в якому просив відмовити в стягненні з відповідача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі, у зв`язку з їх недоведеністю. Також вказує на безпідставність витрат на заяву про вжиття заходів забезпечення позову, про збільшення позовних вимог, зменшення позовних вимог. Вважає, що витрати не відповідають критерію співмірності, крім того представником позивача не надано детального опису виконаних робіт. Просив розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення розглядати без участі відповідача та її представника. Суд, вислухавши представника позивача, перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, клопотання представника відповідача про зменшення розміру вказаних витрат, дослідивши надані матеріали, зазначає наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Нормами ст. 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення , яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному ч. 2 ст. 246 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України) Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зі змісту ст. 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Суд, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при розгляді заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат враховує правові висновки, викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, в якій суд касаційної інстанції зазначив, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн. представником позивача надано: - копію договору про надання професійної правничої допомоги № 66/11-2021 від 30.11.2021, укладений між [PERSON] та Адвокатським бюро «Олексій Романченко» в особі керуючого Романченко Олексія Михайловича; - копію ордеру серії АХ № 1099453 від 24.10.2022; - копію додаткової угоди № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги № 66/11-2021 від 30.11.2021, укладеної між [PERSON] та Адвокатським бюро «Олексій Романченко» в особі керуючого Романченко Олексія Михайловича; - копію акту виконаних робіт № 1 до договору № 66/11-2021 від 30.11.2021, укладений 25.02.2023; - копію додаткової угоди № 1 до додаткової угоди № 1 від 30.11.2021 до договору № 66/11-2021 від 30.11.2021, укладеної 23.03.2023; Договором № 66/11-2021 від 30.11.2021 визначено, що за виконання доручень згідно Договору клієнт сплачує Адвокатському бюро гонорар. Розмір гонорару, порядок та умови його сплати визначаються у додатковій угоді до даного договору. Після кожного етапу надання правової допомоги клієнту сторони підписують відповідний акт приймання-передачі, в якому визначають надану на підставі даного договору правничу допомогу в межах такого етапу. (п.6.1., п.6.2., п.6.3.) Згідно пункту 2 додаткової угоди № 1 від 30.11.2021 до договору № 66/11-2021 від 30.11.2021 сторони домовились, що гонорар адвокатського бюро за договором складає 15 000, 00 грн. У п. 1 додаткової угоди № 1 до додаткової угоди № 1 від 30.11.2021 до договору № 66/11-2021 від 30.11.2021, яка укладена 23.03.2023, сторони домовились про змінну п. 5 додаткової угоди №1 від 30.11.2021, виклавши його в наступній редакції: «Клієнт сплачує кошти, визначені у п. 2 даної додаткової угоди протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту ухвалення судом першої інстанції рішення по справі.». В акті виконаних робіт № 1 до Договору № 66/11-2021 від 30.11.2021 зазначено детальний опис наданої правничої допомоги адвокатським бюро клієнту у Комінтернівському районному суді м. Харкова та Ленінському районному суді м. Полтави при розгляді справи № 641/9326/21, а саме: - підготовлено позовну заяву від 01.12.2021 1,5 години; - підготовлено заяву про вжиття заходів забезпечення позову від 28.12.20221 0,5 години; - підготовлено заяву про збільшення позовних вимог від 28.12.2021 0,5 години; - підготовлено заяву про збільшення позовних вимог від 12.01.2022 0,5 години; - підготовлено заяву про збільшення позовних вимог від 23.02.2022 0,5 години; - підготовлено письмові пояснення від 17.11.2022 та 19.11.2022 0,5 години; - підготовлено клопотання про долучення доказів від 23.11.2022 0,5 години; - підготовлено заяву про зменшення позовних вимог від 31.01.2023 0,5 години; - підготовлено заяви про участь у содових засіданнях 09.02.2023 та 24.02.2023 в режимі відеоконференції 0,5 години; - взято участь у судовому засіданні 13.12.2022 1 година; - взято участь у судовому засіданні 09.02.2023 0,5 години; - взято участь у судовому засіданні 24.02.2023 1,5 години; - підготовлено заяву про ухвалення додаткового рішення від 25.02.2023 1,5години. Всього адвокатом витрачено 10 годин на надання клієнту професійної правничої допомоги, гонорар становить 15\~000,00 грн. Акт підписано сторонами договору, претензій стосовно обсягу та якості надання допомоги сторони не мають. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п.95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п.88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Щодо співмірності витрат на правову допомогу ВС КАС у постанові від 01.09.2020 р. у справі № 640/6209/19, висловив позицію, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд також враховує положення частини шостої статті 137 ЦПК України, за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в п.118 постанови від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомогу адвоката. Натомість, представник відповідача не подав жодного доказу на підтвердження недоведеності та неспівмірності понесених судових витрат на професійну правничу допомогу та обмежився посиланням на безпідставність подання представником позивача заяв до суду про вжиття заходів забезпечення позову, збільшення та зменшення позовних вимог, а також недоведеність сукупного витраченого адвокатом часу. Суд враховує, що представником позивача у акті від 25.02.2023 зазначено детальний опис виконаних робіт, із розрахунку затраченого адвокатом часу та обсягу проведених дій для надання правової допомоги вбачається, що адвокатом здійснені підготовка процесуальних документів, участь в судових засіданнях. Витрати на оплату послуг адвоката у цьому випадку є співмірними із складністю справи та часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг). Неспівмірність складності справи розміру заявлених витрат судом не встановлена . Враховуючи позицію представника відповідача та ті обставини, що належних доказів на спростування наданих адвокатом послуг та їх не співмірності відповідачем не представлено, суд приходить до висновку, що заявлений розмір витрат на правову допомогу у цій справі 15000 грн. відповідає критерію об`єктивного та розумного визначення їх розміру, а також реальності адвокатських витрат. За таких обставин, клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню. З огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволено, заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення суду щодо відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню.

Outcome: approved