Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~В лютому 2023 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 07 липня 2012 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 117. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З відповідачкою спільне життя не склалося. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки, що виникають між ними, втрата поваги один до одного. Подружніх відносин не підтримують з грудня 2021 року, разом не проживають. Фактично їх сім`я розпалася, існує лише формально, тому позивач просить шлюб розірвати. Діти на даний час проживають разом з батьком, тому [PERSON] також просить залишити дітей проживати разом з ним. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримує, просить його задовольнити. Суду пояснив, що під час перебування в шлюбі з відповідачкою між ними виникали сварки та непорозуміння, які привели до припинення в грудні 2021 року сімейних відносин. Після цього відповідачка перейшла проживати до своєї матері, а з ним залишилися неповнолітні діти, так як для них створені належні умови для проживання: квартира, в якій він проживає, має три кімнати; неподалік будинку знаходиться школа, в якій навчаються діти. Відповідачка таких умов не має, так як проживає з матір`ю в однокімнатній квартирі. В зв`язку з такими обставинами просить після розірвання шлюбу залишити з ним проживати неповнолітніх дітей. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнає. Підтвердила те, що в грудні 2021року сімейні відносини з позивачем були припинені. Вона перейшла після цього проживати до своєї матері, а діти залишились проживати з позивачем. Оскільки вона має намір виїхати за кордон, то після розірвання шлюбу просить залишити проживати неповнолітніх дітей з позивачем. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 07 липня 2012 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 117. Від шлюбу вони мають двох дочок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки і суперечки, що виникають між сторонами, втрата поваги один до одного. Сторони не підтримують подружніх відносин з грудня 2021 року, разом не проживають. Фактично їх сім`я розпалася, існує лише формально. Діти проживають разом з батьком, перебувають на його утриманні. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Вказаного висновку дійшов ВС КЦС у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18. Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2021 року в справі № 339/143/20 звернув увагу на те, що враховуючи, що сторони не зверталися до суду із вимогами про визначення місця проживання дитини з одним із батьків суд, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обґрунтовано в межах доводів та вимог позову про розірвання шлюбу та залишення дитини проживати з матір`ю, встановивши, що дитина до розірвання шлюбу після припинення фактичних шлюбних відносин батьків проживала разом з матір`ю, залишив проживати дитину з нею, чим лише констатував проживання дитини, не визначаючи його. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітніх дітей сторін після розірвання шлюбу суд залишає проживати з позивачем. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачка позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1073,60 гривень згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки АБ «Укргазбанк» № 64648820 від 03 лютого 2023 року, що становить 536,80 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved