Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

23.09.2021 року позивач, який діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Київська міська рада, Служба у справах дітей та сім"ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Святошинська районна державна адміністрація в місті Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він, уклав 03.07.2009 року шлюб з [PERSON] . В цьому шлюбі народжена дитина - син [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини позивач з дружиною та сином, мешкали у квартирі [ADDRESS] . Місце проживання сина з народження зареєстровано в спірній квартирі, нажаль, мати [PERSON] вела антисоціальний спосіб життя, не піклувалася про дитину, створювала сину неможливі для нормального побуту та навчання умови. Шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний за рішенням Святошинського районного суду м. Києва 27.02.2019 року. [PERSON] привела квартиру до антисанітарного і непридатного для мешкання стану, а у 2019 році, не повідомивши позивача, взагалі покинула квартиру і виїхала до Одеси, де й мешкає по теперішній час. Крім [PERSON] та їхнього спільного сина [PERSON] , уквартирі на сьогодні, зареєстроване місце проживання, також батька, колишньої дружини позивача [PERSON] - [PERSON] . Відповідач [PERSON] , [INFO] , разом зі своєю сім`єю фактично вселився до спірної квартири у 2002 році до своєї дочки - [PERSON] , колишньої дружини позивача [PERSON] . Місце проживання в квартирі членів сім`ї відповідача - дружини [PERSON] та їхніх дітей [PERSON] і [PERSON] , не було зареєстровано в спірній квартирі. У березні 2010 року відповідач забрав свої речі та виїхав із спірної квартири разом із членами своєї сім"ї до квартири [ADDRESS] , але всупереч закону продовжує перебувати на обліку реєстрації місця проживання у спірній квартирі до цього часу. З того часу у спірній квартирі відповідач не з`являвся, оплату за житлово-комунальні послуги, зокрема, ті, що формуються з урахуванням кількості осіб, зареєстрованих в приміщенні, не надавав, але не знімається з реєстрації. У 2016 р. [PERSON] у порядку спадкування набув право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , яку за договором даруванняпередав у власність іншій своїй доньці [PERSON] . Згідно з Відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.08.2021 року [PERSON] також одноосібно набув право власності на квартиру [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 04.04.2019 року. Загальна площа квартири складає 71,4 кв.м, з яких житлова площа - 51,5 кв. м (трикімнатна). Фактично квартира [ADDRESS] перебуває у користуванні у користуванні малолітнього сина позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Позивач, як батько зобов`язаний дбати про захист прав, включаючи житлові умови його сина та утримувати квартиру в його помешканні з часу забезпечення захисту його сина права на житло у цій квартирі. 06.08.2021 року позивач звернувся до відділу з питань реєстрації місця проживання Святошинської РДА з заявою про реєстрацію місця проживання у спірній квартирі разом з дитиною, але йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю згоди осіб, які офіційно зареєстровані в квартирі. Борг по комунальних платежах (без урахування електропостачання) станом на 01.08.2021 року складає 126 360,72 грн., у тому числі: утримання будинків та прибудинкових територій - 29 474,53 грн., централізоване водопостачання та водовідведення(холодна вода) - 11 030,36 грн., централізоване постачання гарячої води - 46 546,10 грн., централізоване опалення - 34 276,35 грн., вивезення побутових відходів - 5 033,38 грн. Відповідач, залишаючи за собою реєстрацію місця проживання у спірній квартирі, не припинив свої обов`язки відповідального квартиронаймача у відносинах з відповідними постачальниками комунальних послуг, при цьому стосовно погашення боргу або припинення нарахування оплати у зв`язку із своїм непроживанням у квартирі не звертався. Не бажанням самостійно знятися з реєстрації у цій квартирі відповідач завдає лише матеріальних труднощів, пов`язаних з оплатою за житлово-комунальні послуги, які формуються з урахуванням кількості осіб, що зареєстровані у квартирі за місцем проживання. Крім того, його пасивна позиція з приводу зняття з реєстрації місця проживання у спірній квартирі також призвела до створення перешкод для реалізації права дитини на її проживання разом з батьком за адресою реєстрації його місця проживання. За інформацією, отриманою на адвокатський запит, ордер на житлове приміщення квартири [ADDRESS] був виданий ще виконавчим комітетом Київської місткої ради народних депутатів 07.08.1981 року. Відтак, на цей час квартира віднесена до комунального житлового фонду і є власністю Київської міської громади в особі її органу місцевого самоврядування. В зв"язку з вищевикладеним, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] з 01.02.2010 року у зв"язку з виселенням до іншого житла в іншому населеному пункті, а саме до квартири [ADDRESS] та стягнути судовий збір. Ухвалою суду від 28.09.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого засідання(ас.38). 28.10.2021 року до суду надійшли пояснення від представника третьої особи Київської міської ради, згідно яких, останній просив суд ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради(ас.45-49). 11.01.2022 року від Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов лист, згідно якого зазначено, що батько малолітнього [PERSON] , [INFO] , громадянин [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , 07.05.2021 звернувся із заявою до служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Служба) про обстеження житлово-побутових умов проживання сина за місцем його реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована мати дитини, громадянка [PERSON] , малолітній [PERSON] та ще дві дорослі особи. Залучені працівники Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської державної адміністрації) 12.05.2021 виїхали для обстеження за вказаною адресою, про що складено відповідний акт. Під час відвідування двері квартири відчинила жінка, яка відмовилася назвати своє прізвище та повідомила, що вона орендує цю квартиру. Місцезнаходження матері дитини, громадянки [PERSON] , їй невідоме. З метою захисту майнових прав та інтересів [PERSON] Службою направлено листа до Святошинського УП ГУНП у м. Києві щодо здійснення відповідної перевірки за вказаною адресою та встановлення осіб, які проживають у помешканні. Працівники Святошинського УП ГУНП у м. Києві провели профілактичну бесіду з громадянами, які проживали за цією адресою, після якої 12.08.2021 вони залишили помешкання. Громадянин [PERSON] 13.08.2021 звернувся повторно із заявою до Служби про обстеження житлово-побутових умов проживання за місцем реєстрації його малолітнього сина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Працівники Служби здійснили виїзд за вказаною адресою. Встановлено, що за цією адресою ніхто не проживає та умов для проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , не створено. Акт обстеження житлово-побутових умов проживання, фотоматеріали 13.08.2021 передано батьку дитини, громадянину [PERSON] , який має намір звернутися з позовною заявою до суду щодо позбавлення матері дитини, громадянки [PERSON] , батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до інформації Святошинського УП ГУНП у м. Києві громадянка [PERSON] проживає в місті Одеса та притягувалась до кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 185 КК України, тричі - за частиною 2 статті 309 КК України, частиною 1 статті 309 КК України та до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 175-1 КУпАП. За неналежне виконання батьківських обов`язків у відношенні малолітнього [PERSON] громадянка [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягувалася. Громадянин [PERSON] звертався до Служби у 2017 році з питання неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків. Надати пояснення громадянки [PERSON] працівники Служби не мають можливості, оскільки відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 12.04.2021 № 578/5 (зі змінами) «Про затвердження переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документації» термін зберігання вхідної документації становить 3 роки(ас.80-81). Ухвалою суду від 07.02.2022 року по справі закрито підготовче засідання та призначено судове засідання(ас.90). Ухвалою суду від 13.01.2023 року в якості третьої особи залучено Святошинську районну державну адміністрацію м. Києва(ас133). В судове засідання представники позивача [PERSON] , який представляє інтереси малолітнього сина [PERSON] , [INFO] - адвокатиКириченко В.Л. та Кириченко С.І. не з"явилися, подали до суду заяви в яких просили суд слухати справу у їх відсутність та задовольнити позов(ас.155). Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином(ас.153). Треті особи в судове засідання не з"явилися, надіслали листи про розгляд справи у їх відсутність та винести рішення згідно норм чинного законодавства(ас.49,154). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб позивач [PERSON] та [PERSON] 03.07.2009 року зареєстрували шлюб(ас.9). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження у позивача [INFO] народився син - [PERSON] (ас.10). Судом встановлено, що після народження дитини позивач з дружиною та сином, мешкали у квартирі [ADDRESS] (ас.8-11). Судом встановлено, що шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний за рішенням Святошинського районного суду м. Києва 27.02.2019 року. Судом встановлено, що ордер на житлове приміщення квартири [ADDRESS] був виданий ще виконавчим комітетом Київської місткої ради народних депутатів 07.08.1981 року. Відтак, на цей час квартира віднесена до комунального житлового фонду і є власністю Київської міської громади в особі її органу місцевого самоврядування. Судом встановлено, що згідно з витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована мати дитини, громадянка [PERSON] , малолітній [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (ас.36). Судом встановлено, що відповідно до інформації Святошинського УП ГУНП у м. Києві громадянка [PERSON] проживає в місті Одеса та притягувалась до кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 185 КК України, тричі - за частиною 2 статті 309 КК України, частиною 1 статті 309 КК України та до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 175-1 КУпАП. Судом встановлено, що згідно акту складеного від 15.08.2021 року у березні 2010 року [PERSON] виїхав з квартири до своєї сім`ї в смт. Чабани Києво-Святошинського району Київської області і з того часу у квартирі [ADDRESS] не з`являвся. З березня 2010 року в квартирі проживали: [PERSON] , її чоловік [PERSON] (без реєстрації) та дитина [PERSON] . [PERSON] не проживає в квартирі з березня 2019 року, переїхала до м. Одеса, в квартирі з того часу не з`являлась. [PERSON] та [PERSON] до закінчення ремонту квартири [ADDRESS] тимчасово проживають у батьків [PERSON] (ас.26). Судом встановлено, що згідно з Відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.08.2021 року [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 04.04.2019 року. Загальна площа квартири складає 71,4 кв.м, з яких житлова площа - 51,5 кв. м (трикімнатна). Судом встановлено, що борг по комунальних платежах (без урахування електропостачання) у спірній квартирі станом на 01.08.2021 року складає 126 360,72 грн., у тому числі: утримання будинків та прибудинкових територій - 29 474,53 грн., централізоване водопостачання та водовідведення(холодна вода) - 11 030,36 грн., централізоване постачання гарячої води - 46 546,10 грн., централізоване опалення - 34 276,35 грн., вивезення побутових відходів - 5 033,38 грн. Згідно з ч.1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК якщо член сім`ї вибув на постійне місце проживання доіншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, він втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно зі ст. 68 ЖК наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За ч. 1 ст. 64 ЖК повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що витікають з договору найму. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. У справі № 209/2642/18с Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що підставою для визнання особою такою, що втратила лраво користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Припинення права користування відповідача спірним житлом відповідає вимозі пропорційності переслідування легітимній меті у світлі статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод з огляду на те, що реєстрація проживання відповідача у спірній квартирі призводить до збільшення заборгованості з комунальних платежів, які вираховуються в залежності від зареєстрованих за адресою осіб. Отже суд вважає, що позивач має право вимагати визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки він відсутній понад один рік. Втрата права користування житловим приміщенням є підставою відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи, яка втратила право користування житловим приміщенням, оскільки зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Таким чином за наявності рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, особа підлягає зняттю з реєстрації місця проживання на підставі Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач з 2010 року не проживає у вищевказаній квартирі позивача, чим створює перешкоди у користуванні квартири, суд приходить до висновку, що позов заявлено обґрунтовано та він підлягає задоволенню. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 23.09.2021 року про сплату судового збору в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved