Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

26.01.2023 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 19 вересня 2022 року Краснопільським районним судом Сумської області у справі №578/452/22 винесено рішення про визнання [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] - її сина. На підставі рішення суду, яке набрало чинності 31.10.2022, внесено зміни до акту про народження дитини [PERSON] №39 від 05.07.2011, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції у Сумській області та у відомостях про батька вказано батьком дитини - [PERSON] . 20 грудня 2022 року Сумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) видано повторне свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] . Наразі відповідач взагалі не надає матеріальної підтримки дитині, не виконує в повному обсязі батьківських зобов`язань, дитина перебуває на повному утриманні позивачки та проживає разом з нею. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 06.02.2023 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка в судове засідання не прибула, 20.03.2023 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання не прибув, 02.03.2023 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден повністю та не заперечує проти їх задоволення. Неявка сторін за умови їх належного повідомлення про розгляд справи не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних у матеріалах справи доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. 19 вересня 2022 року Краснопільським районним судом Сумської області у справі №578/452/22 ухвалено рішення про визнання [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] - сина позивачки. На підставі вказаного рішення суду, яке набрало законної сили 31.10.2022, внесено зміни до акту про народження дитини [PERSON] №39 від 05.07.2011, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції у Сумській області та у відомостях про батька вказано батьком дитини [PERSON] . 20 грудня 2022 року Сумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) видано повторне свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] . Малолітній син позивачки проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не виконує в повному обсязі батьківських обов`язків. На думку позивача відповідач має можливість матеріально підтримувати дитину так як є пенсіонером органів внутрішніх справ. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналогічні обов`язки батьків закріплені у частині 2 статті 51 Конституції України. Частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, майновий стан платника аліментів враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем заявлено до стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі однієї чверті від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач визнав позовні вимоги у заявленому розмірі, про що подав відповідну заяву до суду. За змістом частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років станом на день звернення позивача до суду з позовом (26.01.2023) становить 2833 гривні. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, а стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, суд, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне. Враховуючи, що позивачку, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved