Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

02.11.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «Північний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням внаслідок виконання трудових обов`язків, у якій просить стягнути моральну шкоду у розмірі 234 000 грн. На обгрунтування позову вказує, що 31 рік пропрацював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів. 12.07.2021 звільнений за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію. 05.07.2022р. висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» йому встановлені професійні захворювання: - вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією з вестибулопатією, синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого артрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня), колінних (ПФ другого ступеня) суглобів; - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення професійного захворювання від 28.07.2022, [PERSON] працюючи машиністом екскаватора Ганнівського кар`єру ПрАТ «ПівнГЗК» керував екскаватором під час виконання зачисних, відвальних та навантажувально-розвантажувальних робіт, під час переміщення та маневрів, забезпечував технічно правильну розробку забою та ефективне використання екскаватора. Внаслідок недосконалості технологічного устаткування та відкритого видобутку руди, підпадав під вплив підвищених параметрів загальної вібрації, пилу з вмістом діоксиду кремнію від 10% до 70% та шуму. Відповідно довідки МСЕК від 11.10.2022р., йому первинно з 26.09.2022р. безстроково встановлено третю групу інвалідності та 65 % втрати професійної працездатності, з яких: 50% - вібр. хв; 15% - ХОЗЛ. У зв`язку з захворюванням у нього було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Він постійно відчуває стійкий біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією у праві руку та ногу, порушення ходи, біль у плечових, ліктьових та колінних суглобах, обмеження рухів та хрускіт у них, заніміння кінцівок, переважно правих, задишку при помірному фізичному навантажені, сухий кашель, важкість у грудній клітці, загальну слабкість, головний біль при підвищенні АТ. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача та відсотку втрати професійної працездатності, просить стягнути з ПрАТ «ПівнГЗК» моральну шкоду у розмірі 234 000 грн. Ухвалою суду від 11.11.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 27.02.2023 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Бузівська Н.М. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач не надав доказів, які підтверджують факт виникнення у позивача професійного захворювання діями підприємства відповідача. Крім того, позивач добровільно обрав роботу, міг звільнитися у будь-який час, також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, отримував компенсації, свідомо обрав місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вважає, що позивачем не доведена неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена така моральна шкода, наявність вини відповідача у виникненні професійного захворювання, також не наведено розрахунку суми шкоди, які він зазначає у позові. Вказує, що розмір відшкодування моральної шкоди, який просить стягнути позивач є необґрунтованим, несправедливим та безпідставно завищеним. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів суд встановив, що [PERSON] працював у ПрАТ "Північний ГЗК" 31 рік помічником машиніста екскаватора, машиністом екскаватора. 12.07.2021 звільнений за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки, що також не заперечує представник відповідача (а.с. 31-35). Під час роботи у ПрАТ в позивача виникли професійні захворювання: - вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією з вестибулопатією, синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого артрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня), колінних (ПФ другого ступеня) суглобів; - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) група В; Легенева недостатність першого-другого ступеня, що підтверджується висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 05.07.2022р. та актом від 28.07.2022 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, (а.с. 13-15, 21-25). Відповідно до п. п. 13, 17, 18, 19, 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28.07.2022 року, на підставі санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 28.09.2020 за № 811/4.6-1, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248, умови праці [PERSON] відносяться: - за показниками важкості праці до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); - за вмістом пилу переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за рівнем вібрації загальної до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за рівнем шуму до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за показниками мікроклімату - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі). Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 3 ступеня (шкідливі). Хронічні професійні захворювання виникли через те, що працюючи машиністом екскаватора Ганнівського кар`єру ПрАТ «ПівнГЗК» керував екскаватором під час виконання зачисних, відвальних та навантажувально-розвантажувальних робіт, під час переміщення та маневрів, забезпечував технічно правильну розробку забою та ефективне використання екскаватора. Внаслідок недосконалості технологічного устаткування та відкритого видобутку руди, підпадав під вплив підвищених параметрів загальної вібрації, пилу з вмістом діоксиду кремнію від 10% до 70% та шуму. Причинами виникнення хронічних професійних захворювань позивача є: - вібрація загальна: згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації» еквівалентний корегований рівень віброшвидкості на 4дБ перевищував допустимий рівень та складав 105 дБ при 101 дБ; - пил переважно фіброгенної дії: пил з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищував гранично допустиму в 2,2 рази та складала 4,4 мг/м3 при ГДК=2,0 мг/м3,\~згідно до\~«Гігієнічних регламентів\~хімічних речовин\~у повітрі\~робочої зони»,\~затверджених наказом\~Міністерства охорони\~здоров`я України\~від 14.07.2020\~№ 1596. З метою ліквідації і запобігання виникненню хронічного професійного захворювання запропоновано генеральному директору ПрАТ «ПівнГЗК» [PERSON] дотримуватися основних вимог в організації технологічних процесів та експлуатації обладнання згідно вимог гігієни та промислової санітарії в частині комплексної механізації та автоматизації виробничих операцій; непереривності виробничих процесів: фізіологічного обґрунтування при обладнанні робочих місць згідно вимог Правил охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відкритим способом, затвердженими Наказам Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду № 61 від 18.03.2010р. Забезпечити ремонт або заміну антивібраційних крісел на екскаваторах під час їх капітального ремонту. Забезпечити виконання зрошення технологічних автодоріг та забоїв у кар`єрі в теплу пору року згідно п. 7 розділу 11 НПАОП 0.00-1.24-10. Підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими засобів індивідуального захисту органів дихання та інших засобів індивідуального захисту згідно з НПАОП 0.00-3.10-08. (а.с.21-25). Як випливає\~з довідки МСЕК від\~11.10.2022\~року [PERSON] ,\~первинно з\~26.09.2022р.\~безстроково було\~встановлено третю\~групу інвалідності\~та 65\~%\~втрати професійної\~працездатності,\~з яких:\~50%\~-\~вібр.\~хв;\~15%\~-\~ХОЗЛ. Останній потребує медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортного лікування (а.с. 26). [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку з професійними захворюваннями, що підтверджується виписним епікризом (а.с. 16-17). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Оцінка суду. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, ч.3 ст.43 Конституції України. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання (а.с. 21-25), встановлені два хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі умови праці позивача у ПрАТ, встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров`я позивача, згідно п.17-20 акту. Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і завданою здоров`ю позивача шкодою. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. При визначенні\~розміру моральної\~шкоди,\~суд враховує,\~що позивач\~протягом значного\~часу працював\~на підприємстві\~відповідача в\~умовах впливу\~шкідливих факторів,\~а саме\~22\~роки 09\~місяців,\~характер і\~тяжкість отриманих\~позивачем професійних\~захворювань,\~що порушує\~його нормальні\~життєві зв`язки\~та викликає\~фізичні і\~моральні страждання,\~ступінь втрати\~ним професійної\~працездатності 65\~%,\~тривалість розладу\~його здоров`я,\~періодичне лікування,\~тому виходячи\~із засад\~розумності,\~виваженості та\~справедливості,\~суд вважає\~необхідним позов\~задовольнити частково\~та стягнути\~на користь\~позивача 210 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач, завищеною. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про об`єктивний характер шкідливих умов праці, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та наявність компенсацій, оскільки такі обставини не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у встановленому законом порядку. Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно до\~ст. 141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки позов має майновий характер - то з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2100 грн. згідно до приписів Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial