Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

КВП «Теплоенерго м. Горішні Плавні» звернулося до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохають стягнути з [PERSON] на користь КВП «Теплоенерго м. Горішні Плавні» заборгованість за послуги з надання гарячої води та послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за період з лютого 2020 року по серпень 2022 року в сумі 75 113 грн 23 коп. При цьому, згідно з наданої довідки про нарахування заборгованість [PERSON] складає 31\~339 грн 39 коп. (а.с.2-20). Ухвалою від 06.12.2022 позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.24). Ухвалою суду від 17.01.2023 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с.40). Ухвалою суду від 17.01.2023 позовна заява КВП «Теплоенерго» залишена без руху у зв`язку з недотриманням позивачем вимог ст.175 ЦПК України (а.с.41). 07.02.2023\~представником позивача\~надано письмові\~уточнення до\~позовної заяви,\~в яких\~прохають стягнути\~з [PERSON] на користь КВП «Теплоенерго м. Горішні Плавні» заборгованість за послуги з надання гарячої води та послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за період з вересня 2020 року по серпень 2022 року в сумі 75 113 грн 23 коп. (а.с.66-71). Ухвалою суду від 07.02.2023 продовжено розгляд справи за позовом комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 20.03.2023 на адресу суду надійшла уточнена позовна заява КВП «Теплоенерго м. Горішні Плавні», в якій прохають стягнути з [PERSON] на користь КВП «Теплоенерго м. Горішні Плавні» заборгованість за послуги з надання гарячої води та послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за період з вересня 2020 року по серпень 2022 року в сумі 31 339 грн 39 коп. (а.с.99-106). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 22.03.2023 відмовлено представнику позивача КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні Миргородській О.Л. у прийнятті клопотання про письмові уточнення до позовної заяви в частині зміни підстав позову у справі за позовом комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Клопотання представника позивача КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні Миргородської О.Л. про письмові уточнення до позовної заяви в частині зазначення ціни позову у справі за позовом комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Відповідач [PERSON] подав\~відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав та зазначив, що позивачем неправомірно нарахована йому заборгованість за комунальні послуги за попередні періоди. Квартиру він придбав 24.02.2020, і згідно наданого позивачем розрахунку, станом на лютий 2020 року там вже була наявна заборгованість в сумі 34\~129 грн 89 коп. З лютого 2020 року по серпень 2022 року відповідачем повністю сплачено комунальні послуги і заборгованість відсутня (а.с.32-33). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримала на наполягала на їх задоволенні. Між тим, погодилася, що особисто у відповідача [PERSON] відсутня заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, проте за особовим рахунком за квартиру за адресою: [ADDRESS] така заборгованість мається. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував та пояснив, що в нього відсутня заборгованість за послуги з надання гарячої води та послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , а борг який позивач прохає стягнути з нього належить попередньому власнику. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено наступне. Як убачається з договору купівлі-продажу квартири від 24.02.2020 серії НОМ 358027, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» продали, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] (а.с.8-10). 17.08.2020 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання послуг теплопостачання, відповідно до якого позивач зобов`язався надавати відповідачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язався своєчасно здійснювати оплату за спожиті послуги на умовах цього Договору (а.с.11-12). Відповідно до довідки про нарахування по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] за період з лютого 2020 року по серпень 2022 року заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за вказаною адресою складає 31\~339 грн 39 коп. Відповідно до графи «нараховано» з лютого 2020 року по серпень 2022 року за вказаною адресою нараховано 14\~131 грн 39 коп. Згідно з графою «сплачено» відповідачем [PERSON] з лютого 2020 року по серпень 2022 року здійснено оплату комунальних послуг на загальну суму 3\~330 грн 92 коп. та згідно графи «перерахунок» позивачем здійснено перерахування заборгованості на загальну суму 13\~680 грн 97 коп. При цьому, суд зазначає, що позивачем відповідно до вказаної довідки про нарахування зазначено, що станом на лютий 2020 року за вказаною адресою існує заборгованість в сумі 34\~219 грн 89 коп. (а.с.13-14). Відповідно до статей\~66,\~67,\~162 ЖК України\~за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до\~статті 322 ЦК України\~на власника покладається тягар утримання майна. Частиною 2\~ст. 382 ЦК України\~встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №686/6276/19 (провадження № 61-604св20) від 01.09.2020. При цьому договір купівлі-продажу від 24.02.2020, згідно з яким відповідач [PERSON] набув право власника квартири, не містить застережень про переведення боргу попередніх власників й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). Окремо суд наголошує, що за змістом п.1.3 договору купівлі-продажу від 24.02.2020 продавець засвідчив про відсутність боргів за комунальні та інші послуги. Отже, чинним законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Таким чином на відповідача не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості за послуги теплопостачання, надані позивачем попереднім власникам, що нараховані до 24.02.2020, тобто до укладення позивачем договору купівлі-продажу квартири. Крім того, як вбачається з довідки про нарахування особисто у [PERSON] наявна переплата за надані послуги з теплопостачання та постачання гарячої води в сумі 2\~880 грн 50 коп. (сплачено 3\~330 грн 92 коп. + перераховано 13\~680 грн 97 коп.= 17\~011 грн 89 коп. - нараховано 14\~131 грн 39 коп.= 2\~880 грн 50 коп.) а.с.13-14). Таким чином, зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed