Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що з 16.12.1995 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, однак 16 квітня 1998 року шлюб між ними було розірвано. Під час шлюбу у них народився старший син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу вони близько 6 місяців проживали окремо, проте згодом помирились та почали проживати разом в м.Коростень без реєстрації шлюбу, мали інтимні стосунки, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснювали спільні витрати. У березні 2000 року [PERSON] разом з [PERSON] переїхали до м.Житомир в квартиру, де наразі проживає відповідач. [PERSON] в той час перебувала в декретній відпустці по догляду за старшим сином [PERSON] . У цей же місяць мати позивача завагітніла, а вже [INFO] народила в м.Житомир сина [PERSON] . Оскільки мати позивача та відповідач не були в офіційному шлюбі, зі слів матері в графі "батько" свідоцтва про народження [PERSON] записаний [PERSON] . Відповідач достовірно знав про народження сина, також записаний в медичній картці [PERSON] як батько. Після народження молодшого сина [PERSON] разом з [PERSON] виховували 2-х синів, проживаючи разом в м.Житомир до 2002 року. Потім між відповідачем та мамою позивача було припинено фактичні шлюбні відносини та вона разом з синами переїхала до с.Шатрище Коростенського району, де згодом вийшла заміж та змінила прізвище на [PERSON] . Після 2002 року відповідач перестав спілкуватися з молодшим сином, не надавав жодної допомоги, не приймав участі у його вихованні. Просив визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , та внести зміни до актвого запису про народження №84 від 17.01.2001, що зроблений міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, зазначивши в графі "батько" - громадянин України [PERSON] . Ухвалою суду від 27.04.2022 року відкрито провадження по праві за правилами загального провадження. 11.05.2022 року на електронну адресу суду надійшло пояснення представника третьої особи, в яких просив змінити заінтересовану особу, а саме Коростенський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Представник позивача просив замінити третю особу Коростенський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), подавши відповідне клопотання. Також клопотав про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи та виклик в судове засідання та допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Відповідач подав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи на невизначений термін, а саме до закінчення воєнного стану в Україні, оскільки приїзд в інше місто на судові засідання ставить під загрозу його життя та здоров`я. Ухвалою суду від 25.05.2022 року замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, Коростенський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). Відповідач подав відзив на позовну заяву про визнання батьківства, відповідно до якого позов не визнав та зазначив, що відносини з мамою позивача підтримував заради сина [PERSON] , на якого справно сплачував аліменти. Щодо позивача, то він ніколи не визнавав його сином, відносини не підтримував і аліменти не сплачував ні в добровільному, ні в примусовому порядках та просив звернути увагу, що спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім`ю України, чинним на момент виникнення правовідносин між сторонами. Також звернув увагу на те, що доказами у даній справі виступають спільне проживання, спільне виховання та спільне утримання дитини, чого у даному випадку не було, оскільки він не проживав, не виховував, не утримував [PERSON] . Проти виклику у судове засідання свідків заперечив, оскільки всі вони є родичами позивача та його матері, а отже зацікавленими особами та й у даній категорії справ до правовідносин, що діяли до 01 січня 2004 року такий доказ в судовому порядку не передбачений. Також, відповідно до вказаних правових норм, доказами у справі є лише спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини , або доказами, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства, а так як він з [PERSON] не вів спільного господарства, спільно не виховували [PERSON] , він не утримував позивача, все вищевказане свідчить про те, що відповідач не визнавав та не визнає батьківство. Відповідно до вищезазначеного просив прийняти відзив на позовну заяву та відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що доводи відповідача вважає безпідставними та не аргументованими та такими, що підлягають відхиленню судом, обґрунтовуючи це тим, що відповідач вказує, що ніколи позивача сином не визнавав , відносини не підтримував і аліменти не сплачував ні в добровільному, ні в примусовому порядку, проте, згідно позову в якому зазначено після офіційного розірвання шлюбу, майже 2 роки відповідач з матір`ю позивача спільно проживали та спільно утримували 2 своїх дітей, що свідчить про визнання на той час батьківства відповідачем відносно позивача. Також стороною позивача заявлено клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної екзпертизи, яка підтвердить підставність позовних вимог. Щодо заперечення про виклик до суду свідків, оскільки вони є родичами позивача та матері позивача, то згідно ч.1 ст.69 ЦПК України свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи, тобто жодних заборон у виклику родичів позивача та допиту їх в якості свідків ЦПК України не передбачає. Підсумовуючи викладене, сторона позивача відхиляє доводи відповідача повністю. Ухвалою суду від 03.08.2022 року було призначено судово-генетичну експертизу, провадження по справі на час проведення експертизи зупинено. Листом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 100-293/1268 ухвалу суду від 03.08.2022 року повернуто та повідомлено, що проведення судово-медичної експертизи генетичної ідентифікації згідно ухвали суду від 03.08.2022 року неможливо тому, що [PERSON] на відбір зразка крові не з`явився. Від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без присутності представника. Позивач подав письмові пояснення, в яких зазначив, що йому відомо зі слів його матері що відповідач є його біологічним батьком, вдома в нього зберігаються сімейні фото, на яких він бачив свого батька та батько декілька раз приїжджав до них у гості і називав його сином. Згідно письмових показань свідка [PERSON] , вона разом проживала після розірвання шлюбу з відповідачем та відповідач знав, що є біологічним батьком позивача, після народження сина [PERSON] забрав її з сином з пологового будинку, визнавав своє батьківство та записаний в усіх медичних документах як батько. Згідно письмових показань [PERSON] , яка являється бабусею позивача, її дочка [PERSON] проживала після розірвання шлюбу з відповідачем в м.Житомирі, вона неодноразово приїжджала до них в гості, в період спільного проживання дочка завагітніла та народила сина [PERSON] та, перебуваючи в пологовому будинку вона приїжджала разом зі своєю донькою [PERSON] , де [PERSON] також був та забрав її разом з сином додому, впевнена, що відповідач є батьком позивача. Згідно письмових показань свідка [PERSON] , відповідач спільно проживав з мамою позивача, оскільки приїжджала до них у гості та була присутня на виписці із пологового будинку її сестри з сином [PERSON] , де був присутній відповідач і який забрав [PERSON] та сина додому. Дслідивши подані докази та проаналізувавши їх в сукупності , суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що з 16.12.1995 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, 16 квітня 1998 року шлюб між ними було розірвано. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу продовжили спільне проживання, під час якого [INFO] в м.Житомир народився позивач. Оскільки мати позивача та відповідач не були в офіційному шлюбі, запис в графі "батько" свідоцтва про народження [PERSON] внесений зі слів матері. Для підтвердження кровного споріднення дитини та відповідача за клопотанням сторони позивача судом була призначена судова генетична експертиза, яка проведена не була через неприбуття відповідача до експертної установи. Позивач двічі прибув до експертної установи для відібрання зразків, однак відповідач від відібрання таких зразків ухилився, хоча про час та місце їх відібрання був належним чином повідомлений. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, застосовуються відповідні норми КпШС. Положеннями ст. 53 КпШС встановлено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Доказами, згідно ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З дослідження письмових доказів встановлено, що відповідно до копії довідки першого патронажу до пологів в даних про батьків 25.12.2000 року в графі батько зазначений відповідач та його дані. Факт спільного проживання відповідача та матері позивача до народження та після народження позиваче підтверджено показаннями свідків. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивач доклав можливих зусиль для доведення того факту, що він є дитиною відповідача, а відповідач доводи позивача про своє батьківство не спростував, від проходження експертизи, яка могла б підтвердити чи спростувати доводи позивача, ухилився. Враховуючи, що відповідачем не спростовано походження від нього позивача, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved