Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

У листопаді 2019 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 3 565 037,62 грн., з підстав неналежного виконання зобов`язань. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01.08.2016 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно з умовами якого позивач передав відповідачу в борг грошові кошти в розмірі, еквівалентному 30 000 доларів США , а останній зобов`язався повернути дану суму до 30.11.2016 року. Також, 01.08.2016 р. між сторонами була укладена додаткова угода до договору позики, якою передбачено сплату процентів за користування позикою. Оскільки відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення боргу не виконав, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі в сумі 3 565 037,62 грн., з яких: прострочена заборгованість за основним боргом - 744 600 грн., 15 % річних за користування чужими грошовими коштами - 37 230 грн., пеня на прострочену заборгованість - 2 717 790 грн., 3% річних за простроченою заборгованістю - 65 417,62 грн. Ухвалою від 17.01.2020 р. вищевказаний позов був залишений без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, а саме: сплатити судовий збір. Ухвалою суду від 03.06.2020 р., після усунення недоліків, провадження у справі відкрито та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представником відповідача було поданий відзив, в якому сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки він заперечує факт укладання договору, та просив призначити по справі судово-почеркознавчу експертизу та судово-технічну експертизу. Представником позивача була подана відповідь на відзив, в яких сторона позивача зазначає про безпідставність тверджень сторони відповідача та заперечує проти призначення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи, посилаючись на те, що відсутній сенс у призначенні експертизи. Зазначив, що сторона позивача має намір захищати свої права і в порядку кримінального судочинства, а при проведенні судової експертизи будуть знищені оригінали боргових документів. Протокольною ухвалою від 28.10.2020 р. закрито підготовче провадження із призначенням розгляду справи до судового розгляду. В серпні 2021 р. представником відповідача подано клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, в якому сторона відповідача посилається на те, що призначення такої експертизи у справах про стягнення грошових коштів за договором позики за умови заперечення відповідачем факту його укладання та підписання є необхідним для суду, оскільки лише в такому випадку забезпечено баланс змагальності сторін у відповідному спорі та дотримано принцип змагальності, встановлений ЦПК України. В судовому засіданні представник відповідача просив призначити по справі судову-почеркознавчу експертизу, мотивуючи тим, що з`ясування поставленого питання потребує спеціальних знань у сфері іншій ніж право та без проведення такої експертизи не може бути ухвалене законне та обґрунтоване рішення у справі. Додали, що сторона відповідача не має можливості самостійно провести таку експертизу, оскільки оригінал договору знаходиться у позивача. Представник позивача заперечив проти задоволенні даного клопотання, мотивуючи тим, що відсутні підстави для проведення заявленої експертизи. Ухвалою суду від 31.01.2022 р. клопотання представника відповідача було задоволено, призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені питання: 1) Чи виконаний підпис від імені [PERSON] на Договорі позики від 01 серпня 2016 р. [PERSON] чи іншою особою? 2)Чи виконаний напис прізвища та ініціалів від імені [PERSON] на Договорі позики від 01 серпня 2016 р. [PERSON] чи іншою особою? 3)Чи виконаний підпис від імені [PERSON] на Додатковій угоді від 01 серпня 2016 р. до Договору позики від 01 серпня 2016 р. [PERSON] чи іншою особою? 4)Чи виконаний напис прізвища та ініціалів від імені [PERSON] на Додатковій угоді від 01 серпня 2016 р. до Договору позики від 01 серпня 2016 р. [PERSON] чи іншою особою? Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідницькому інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (адреса: 03057, м.Київ, вул.Смоленська, 6). При цьому суд зобов`язав відповідача надати експериментальні зразки підпису в приміщенні Подільського районного суду м. Києва протягом 10 (десяти) днів з дня постановлення даної ухвали, а також протягом 10 днів з дня постановлення даної ухвали подати до Подільського районного суду м. Києва вільні зразки підпису у різних документах за період, максимально приближений до 01.08.2016 р. (не менше ніж на 15 аркушах), а в разі їх відсутності - протягом цього часу повідомити про їх відсутність. Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. У жовтні 2022 р. на адресу суду надійшли клопотання експертів КНДІСЕ про надання додаткових матеріалів, а також рахунок на оплату експертизи. Ухвалою суду від 07.11.2022 р. поновлено провадження у справі та призначене судове засідання, про що повідомлено сторін. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позові та відповіді на відзив, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Додали, що неявка відповідача в судове засідання та ненадання [PERSON] зразків свого підпису, без яких не може бути проведена судова експертиза, свідчить про свідоме ухилення сторони відповідача та затягування нею судового розгляду справи. Відповідач та його представник у судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи було повідомлені відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомлено, відповідні зразки свого підпису та почерку, необхідні для проведення судово-почеркознавчої експертизи, [PERSON] не надав, проведення експертизи не оплатив. У зв`язку з цим судом продовжує розгляд справи за наявними у матеріалах справи документами. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивачем (через свого представника) було надано суду оригінал договору позики від 01.08.2016 р. та додаткової угоди до договору від 01.08.2016 р., укладені між позивачем та відповідачем. Вказані примірники договору та угоди містять підписи сторін. Пунктом 1.1 вказаного договору передбачено, що позикодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі, еквівалентному 30 000 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у встановлений Договором строк. Відповідно до пункту 1.3, підписуючи цей договір, позичальник підтверджує, що він отримав готівковими грошовими коштами в гривні всю суму позики, зазначену в п. 1.1, до підписання цього Договору. Згідно з пунктом 2.1 договору позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві всю суму отриманої позики 30 листопада 2016 р. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Пунктом 2 додаткової угоди до договору позики від 01.08.2016 р. встановлено сплату процентів за користування позикою в розмірі 15 % річних. Ст. 1049 ЦК України встановлює обов`язок позичальника повернути позику. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16. Судом враховані положення пункт 1.1 договору, який передбачає, що позикодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі, еквівалентному 30 000 доларів США, а також пункт 1.3, згідно з яким підписуючи цей договір, позичальник підтверджує, що він отримав готівковими грошовими коштами в гривні всю суму позики, зазначену в п. 1.1. Враховуючи те, що відповідач не надав доказів на спростування доводів та доказів позивача, позивачем наданий суду оригінал договору позики та додаткової угоди до нього з підписами відповідача, то таким чином, в судовому засіданні встановлено наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором позики. Стаття 546 ЦК України встановлює види забезпечення виконання зобов`язання: неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, право довірчої власності. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Пунктом 3.2 договору передбачено, що у разі порушення позичальником строку повернення позики, передбаченого пунктом 3.1 договору, позичальник виплачує позикодавцеві штраф в розмірі 20 (двадцяти) % від суми невиконаного грошового зобов`язання, а також пеню в розмірі 1 (одного) % від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено пунктом 2.2 договору, позика повертається шляхом передачі позичальником позикодавцеві готівкових коштів в розмірі, еквівалентному 30 000 доларів США за курсом продажу готівкового долару США комерційними банками України. Відповідно до розрахунку позивача розмір основної суми боргу становить 744 600 грн. (30 000 доларів США за курсом продажу в комерційних банках 24,82 грн./долар станом на 04.11.2019 року), розмір пені становить 2 717 790 грн. (1 % за 365 днів прострочення), розмір 15 % річних за користування позикою становить 37 230 грн. (122 дні користування), розмір 3 % річних становить 65 417,62 грн (3 % річних за 1069 днів прострочення). Загальна сума заборгованості становить 3 565 037,62 гривень. Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано, контррозрахунків заборгованості не надано. Розрахунок перевірено та прийнято судом. У той же час, нормою ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає, що в даному випадку є підстави для застосування даної норми та зменшення суми пені до розміру основної заборгованості за договором позики, тобто до 744 600 грн. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). У частині 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був достеменно обізнаний про проведення судово-почеркознавчої експертизи та необхідність надання судовому експерту зразків свого підпису. Сторона відповідача була попереджена про наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені ст.109 ЦПК України, зокрема те, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. А відтак, враховуючи ухилення відповідача від надання зразків свого підпису, які безумовно мають бути досліджені експертом та без надання яких судово-почеркознавча експертиза не може бути проведена, то суд доходить висновку про визнання факту, для з`ясування якого призначалась експертиза, а саме: те, що 1) підпис від імені [PERSON] на Договорі позики від 01 серпня 2016 р. виконаний [PERSON] ; 2) напис прізвища та ініціалів від імені [PERSON] на Договорі позики від 01 серпня 2016 р. виконаний [PERSON] ; 3) підпис від імені [PERSON] на Додатковій угоді від 01 серпня 2016 р. до Договору позики від 01 серпня 2016 р. виконаний [PERSON] ; напис прізвища та ініціалів від імені [PERSON] на Додатковій угоді від 01 серпня 2016 р. до Договору позики від 01 серпня 2016 р. виконаний [PERSON] . Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними і підлягають частковому задоволенню (з урахуванням зменшення судом розміру неустойки). Відповідачем позовні вимоги [PERSON] не спростовані і не доведені обставини, на які посилався відповідач. За таких умов з відповідача підлягає стягненню на користь позивача загальна сума боргу за договором позики у розмірі 1 591 847,62 грн., з яких: прострочена заборгованість за основним боргом - 744 600 грн., 15 % річних за користування чужими грошовими коштами - 37 230 грн., пеня на прострочену заборгованість - 744 600 грн., 3% річних за простроченою заборгованістю - 65 417,62 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за подання позову в розмірі 4 288,63 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст.11, 526, 527, 530, 625, 1046, 1047, 1048, ЦК України,

Outcome: partial