Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Богуславського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Позов обгрунтувала наступним. Так, від спільного шлюбу, сторони по справі мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними було розірвано в 2010 році. На підставі рішення суду від 09.11.2010 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Згідно протоколу №81 ЛКК Богуславської ЛКК від 17.07.2013р. їх сину встановлено діагноз - «сенсоневральна туговухість І ст.зліва; глухота IV ст.справа». Згідно консультативного висновку № 38943 ДУ «Інститут отоларингології» від 29.09.2022 року [PERSON] встановлено діагноз - «Двобічна сенсоневральна приглуховатість І ст.зліва; глухота IV ст.справа». Крім того, консультативним висновком №10561 від 21.07.2022 року йому було встановлено діагноз - «Міопія слабкого ступеня обох очей». У зв`язку з вказаними діагнозами нею були витрачені грошові кошти в загальному розмірі 71 392,00 грн, зокрема на: придбання слухового апарату, оплату медичних консультацій, придбання крапель для очей та крапель для догляду за контактними лінзами; придбання комп`ютеру із комплектуючими в сумі 32 186 грн. для забезпечення дитині доступу до дистанційного навчання; витрачено кошти в сумі 3000 грн на проїзд автобусами до Києва та назад до м.Богуслав у період обстеження та лікування. Просить стягнути з відповідача на її користь частину вказаних грошових коштів, а саме в сумі 35 696,24 грн., як додаткові витрати на дитину. Крім того, просить вирішити питання про судові витрати по справі та стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу - 3000 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що раніше її син в освітньому процесі користувався телефоном. Однак в подальшому, у зв`язку із введенням дистанційної форми навчання та через погіршення зору у сина, вона була змушена придбати комп`ютер, дотримуючись при цьому рекомендацій лікарів. Придбаний нею комп`ютер здатний за технічними характеристиками забезпечити належний доступ її сину до навчання з урахуванням вад зору та слуху у останнього. Комп`ютер обирав її син з урахуванням вимог до виконання шкільних завдань відповідно до навчальних планів за дистанційною формою навчання. Щодо витрат на проїзд позивач зазначила, що обгрунтувала їх належним чином та іншим засобом, окрім як автобусом, вона не мала можливості відвезти сина до м.Києва на медичні обстеження. Позов просить задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково. Суду показав, що відповідач не заперечує проти задоволення позову в частині стягнення з нього додаткових витрат на придбання для сина лікарських засобів та препаратів на загальну суму 36 206,00 грн., що складає з кожного з батьків - 18 103,00 грн. В частині стягнення з нього коштів на придбання комп`ютера із комплектуючими в сумі 32 186 грн та оплату проїзду на лікування до м.Києва заперечує та, в цій частині, просить відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обгрунтував тим, що позивач не узгоджувала з ним, як батьком дитини, вартість придбання комп`ютера із комплектуючими та з огляду на велику кількість пропозицій від продавців оргтехніки з`ясувати чи цей товар саме від цього продавця станом на час купівлі був найоптимальнішим варіантом, досить складно. В частині витрат на проїзд зазначив, що позивач отримує допомогу на дитину від держави, та саме вказана допомога і компенсує ці витрати, тому вони не підлягають стягненню з відповідача. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. З урахуванням думки сторін та положень ст.223 ЦПК України, судом визнано можливим проводити судовий розгляд за даною явкою. Суд, вислухав пояснення стоірн, дослідив письмові докази, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що від зареєстрованого шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Виконавчим комітетом Хохітвянської сільської ради Богуславського району Київської області від 12.10.2007 року, актовий запис № 07. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 24.09.2010 року у справі № 2-896/10, розірвано шлюб між сторонами по справі. Рішення суду набрало законної сили 05.10.2010 року. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 09.11.2010 року у справі № 2-2786/10, зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 15.10.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно протоколу №81 ЛКК Богуславської ЛКК від 17.07.2013р. їх сину встановлено діагноз - «сенсоневральна туговухість І ст.зліва; глухота IV ст.справа». 20.07.2022 року лікарем КНП БМР «Богуславський центр первинної медико-санітарної допомоги» видано направлення [PERSON] до дитячого офтальмолога ТОВ «Айлаз» для дообстеження та обрання тактики лікування. 21.07.2022 року між [PERSON] та ТОВ «Айлаз» укладено договір про надання медичних послуг. 21.07.2022 року позивачем проведено оплату проведеного медичного обстеження в ТОВ «Айлаз» в сумі 16 130,00 грн., що підтверджується чеком на оплату № АИ00010580 від 21.07.2022 року. Згідно довідки ТОВ «»Айлаз від 22.07.2022 року [PERSON] перебував на обстеженні в даному медичному центрі в м.Київ 21.07.2022 року та 22.07.2022 року. Згідно довідки ТОВ «Айлаз», 29.07.2022 року [PERSON] перебував на офталомологічному обстеженні з діазнозом - «Міопія слабкого ступеня обох очей» та йому була рекомендована рефракційна терапія. Згідно рекомендацій лікаря-офтальмолога, 29.07.2022 року [PERSON] був придбаний раствор HIDRO HELTH H2O2 60 мл - за ціною - 180 грн; та 22.08.2022 року - раствор Аква-комфорт «HORIEN» 120 мл - за ціною 160 грн, що відтверджується чеками на оплату № АИ00011300 та № АИ00013371 відповідно. 09.08.2022 року [PERSON] придбано краплі очні вартістю 114,60 грн., що підтверджується чеком №25195. 30.09.2022 року [PERSON] придбано слуховий апарат «Страйд» із комплектуючими на загальну суму 19 330 грн, що підтверджується чеком терміналу смарткаси, фіскальний номер 525327291. 05.10.2022 року [PERSON] придбано краплі очні вартістю 132,29 грн., що підтверджується чеком № 28699 та рідина для контактних лінз - 159,59 грн, що підтверджується чеком № 28700. Вказані обставини та суми на придбання лікарських засобів та препаратів в загальному розмірі 36 206 грн визнані відповідачем, тому, в силу положень ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Суд не має сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В частині витрат на придбання комп`ютеру із комплектуючими в сумі 32 186 грн, суд зазначає наступне. Згідно довідки ОЗО Богуславський академічний ліцей від 18.10.2022 року № 66, [PERSON] навчається в 9-В класі. Згідно довідки ОЗО Богуславський академічний ліцей від 19.10.2022 року № 268, процес навчання 9-В класу відбувається онлайн - дистанційна форма навчання. Згідно довідки лікаря офтальмологічної клініки «Айлаз» від 22.07.2022 року, [PERSON] рекомендовано використання великого монітору для онлайн-навчання у зв`язку із погіршенням зору. (а.с.17). Згідно видаткової накладної № 2130902433 від 03.09.2022 року [PERSON] , з урахуванням рекомендацій лікарів, позивачем придбано комп`ютер із монітором та комплектуючими на загальну суму 32 186,00 грн. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положення ч.1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. (ст. 150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) Відповідно до ч.2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку із захворюванням. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17; постанова від 08.12.2021 у справі № 607/12170/20). Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Так, суд враховує, що [PERSON] є учнем 9 класу ОЗО Богуславський академічний ліцей № 1, має намір в подальшому продовжувати навчання в даному ліцеї, що свідчить про нагальну потребу у використанні комп`ютера з такими параметрами, які здатні забезпечити йому доступ до навчання попри вади зору та слуху. При цьому суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо того, що позивач не узгодила з відповідачем придбання комп`ютеру з комплектуючими, оскільки надання такої згоди не передбачено нормами діючого законодавства. Разом із тим, суд виходить із необхідності якнайкращого забезпечення інтересів дитини, яка попри вади зору та слуху має потяг до навчання. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача в частині стягнення частини грошових коштів, витрачених позивачем на придбання комп`ютера із комплектуючими в загальному розмірі 32 186 грн, тобто в сумі - 16 093,00 грн. В частині витрат на проїзд суд зазначає наступне. Так, позивачем зазначено, що нею були витрачені грошові кошти на проїзд із сином з м.Богуслав до м.Київ та у зворотній бік в загальному розмірі 3 000 грн. В обгрунтування вказаної суми позивачем надані квитки на автобус сполученням Богуслав - Київ та Київ - Богуслав за: 21.07.2022 року, 22.07.2022 року, 29.07.2022 року (в обидва боки), 22.08.2022 року (в обидва боки), 29.09.2022 року (в обидва боки), 30.09.2022 року (в обидва боки) - вартість квитка - 150 грн. (а.с.25-29). Суд зазначає та матеріалами справи це доведено, що у зазначені дні позивач із сином знаходились в м.Києві на медичних обстеженнях та консультаціях в ТОВ «Айлаз» (а.с.13-21). Суд приходить до висновку, що вказані витрати, також, обумовлені станом здоров`я дитини, оскільки витрачені на прибуття до лікувального закладу через необхідність отримання консультацій лікарів та проходження медичних обстежень у зв`язку з наявними вадами зору та слуху у сина. Разом із тим, суд зазначає, що позивачем витрачено на оплату проїзду сину грошову суму 1 500 грн (1 500х2=3000), тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає вказаної суми, а саме в розмірі 750 грн Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково. При цьому суд не погоджується з доводами представника відповідача, що оплата проїзду компенсується державою через виплату пенсії на дитину, оскільки згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», за рахунок коштів державного бюджету дітям з інвалідністю гарантується соціальна захищеність шляхом встановлення державної соціальної допомоги на рівні прожиткового мінімуму. Разом із тим, саме на батьків, згідно національного законодавства, покладається обов`язок забезпечення належних умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Щодо доводів представника відповідача про наявність у відповідача іншої родини, малолітньої дитини на утриманні, рівності прав дітей, суд зазначає, що відповідачем не доведено своєї неспроможності нести додаткові витрати на дитину, які викликані наявними вадами здоров`я сина. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial