Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає про те, що 28.04.2021 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] (надалі відповідач) було укладено договір № 18572267 (надалі договір) про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав позику в сумі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок строком на 30 днів шляхом перерахунку на платіжну картку. На підставі вищевикладеного позивач став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач ухиляється від виконання зобов`язання, у зв`язку із чим заборгованість за кредитним договором на дату подання позовної заяви до суду становить 6881 (шість тисяч вісімсот вісімдесят одну) грн 79 коп, яка складається із: 2000 грн - тіла кредиту; 4560 грн - заборгованість за відсотками; 321,79 грн - упущена вигода. Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача. 01.11.2022 позивачем надіслано відповідачу копію позовної заяви з додатками, що підтверджується наданими копією опису вкладення та квитанції від 01.11.2022. 08.11.2022 відкрито провадження у справі та призначено її до рогляду в Хорольському районному суді Полтавської області за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. 25.02.2023 відповідачем отримано копію ухвали суду про відкриття провадження. Представник позивача надав суду письмове клопотання про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позов суду не надав. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом без повідомлення сторін за наявними матеріалами позовної заяви. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково, виходячи з такого. Так, судом встановлено і це підтверджується копіями відповідних документів, доданих до позовної заяви, що 28.04.2021 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] було укладено договір № 18572267 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав позику в сумі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок строком на 30 днів шляхом перерахунку на платіжну картку. Даний договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами даного договору, долученого до матеріалів справи, ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" надає [PERSON] споживчий кредит в розмірі 2000 грн строком на 30 днів, а останній зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Відсоткова ставка є фіксованою та складає 1,90% в день (стандартна процента ставка). Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем з метою отримання кредиту. Згідно з п.п. 2.4. п. 2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 2.1. п. 2 Кредитного договору. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (п.п. 9.9. п. 9 Кредитного договору), які розміщені на веб-сайті. Клієнт підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. Товариство виконало свої зобов`язання за кредитним договором та перерахувало відповідачу на картку № [NUMBER] кошти в сумі 2000 грн, що підтверджується квитанцією від 28.04.2021. 20.10.2021 між ТОВ "УМ Факторинг» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 1, у відповідності до умов якого останній відступає позивачу права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Згідно витягу з Реєстру прав вимоги № 3 від 17.12.2021 до ТОВ УМ «Факторинг», як нового кредитора, перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 1857267 (боржник [PERSON] ) в сумі 6560 грн 00 коп, з яких 2000 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 4560 грн - сума заборгованості за відсотками. Однак, за твердженнями позивача, вищевказана кредитна заборгованість відповідачем на час подання позову до суду не погашена. Розрахунок заборгованості наведений в тексті позовної заяви. Позивач прохає суд стягнути на свою користь із відповідача вказану суму заборгованості. Крім того, позивач прохає стягнути із відповідача на свою користь вартість упущеної вигоди внаслідок несплачених відповідачем коштів, отриманих у позику, в сумі 321 грн 79 коп. На підтвердження цієї частини заборгованості суду надано звіт від 07.09.2022 про оцінку грошового збитку, завданого ТОВ "УМ ФАКТОРИНГ" фізичною особою гр. [PERSON] з урахуванням втраченої (упущеної) вигоди внаслідок несплати коштів, отриманих у позику у ТОВ "Лінеура Україна" згідно договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1857267 від 28.04.2021 з додатком - додатковим договором від 28.05.2021 (а.с. 45-80). Вказаний звіт виготовлений на замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ "Київський Ріелтор" на підставі договору № 19 про проведення оцінки грошового збитку від 05.09.2022 (а.с. 31-32). З копії сертифікату № 33/22 суб`єкта оціночної діяльності, виданого 31.01.2022 ТОВ "КИЇВСЬКИЙ РІЕЛТОР" строком дії з 31.01.2022 до 31.01.2025 (а. с. 79) вбачається, що серед переліку напрямків оцінки майна, щодо яких дозволена практична оціночна діяльність вказаного Товариства, відсутній такий напрямок, як оцінка грошового збитку з урахуванням втраченої (упущеної) вигоди. За таких умов, суд не може прийняти як доказ вартості упущеної позивачем вигоди звіт від 07.09.2022 про оцінку грошового збитку, завданого ТОВ "УМ ФАКТОРИНГ" фізичною особою гр. [PERSON] з урахуванням втраченої (упущеної) вигоди внаслідок несплати коштів, отриманих у позику у ТОВ "Лінеура Україна" згідно договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1857267 від 28.04.2021 з додатком - додатковим договором від 28.05.2021, виконаний на замовлення позивача ТОВ "КИЇВСЬКИЙ РІЕЛТОР". Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. ч. 1-2,4 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію» покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі. Перелік інформації, необхідної для вчинення електронного правочину, визначається законодавством України або за домовленістю сторін. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. ч. 1-2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно приписів ст. ст. 514 та 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.3 ст. 12, ч. ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, за виключенням обгунтування вартості упущеної позивачем вигоди внаслідок невиконання договірних зобов`язань відповідачем, підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У позовній заяві позивач прохає стягнути на свою користь із відповідача понесені судові витрати та наводить попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які становлять 21481 грн, з яких: 2481 грн - це сума сплаченого позивачем судового збору, 4000 грн - витрати позивача на професійну правничу допомогу, які відповідно до наданого в розпорядження суду договору про надання правничої допомоги № 9/22 від 16.05.2022 та додатку до нього від 04.10.2022 сплачуються в разі прийняття судом рішення користь позивача; 15000 грн - витрати на проведення оцінки грошового збитку. Сплата позивачем судового збору за подання позову до суду підтверджується платіжним дорученням № 460 від 10.10.2022, доданим до матеріалів позовної заяви і підлягає стягненню із відповідача. Витрати позивача на правову допомогу наведені в орієнтовному розрахунку судових витрат в тексті позовної заяви та на думку суду підтверджуються належними та допустимими доказами, зокрема, договором № 9/22 про надання правничої (правової) допомоги від 16.05.2022 та додатком до нього № 46 від 04.10.2022, розмір вказаних витрат відповідає характеру та обсягу дій, вчинених представником позивача у справі, не є завищеними чи необґрунтованими та є цілком пропорційними предмету спору та складності справи, тому мають бути стягнуті із відповідача на користь позивача. Щодо витрат позивача на проведення оцінки грошового збитку, суд констатує таке. Приписом ч. 4 ст. 623 ЦК України визначено, що на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. Кредитор повинен не лише точно підрахувати розмір збитків, але й підтвердити їх документально. При визначенні розміру упущеної вигоди мають враховуватися відомості, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання винагороди, якби зобов`язання було виконане боржником в належний спосіб. Позивачем було здійснено дії щодо оцінки грошового збитку, зокрема, замовлено таку оцінку у суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ "Київський Ріелтор" та відповідно отримано звіт від 07.09.2022 про оцінку грошового збитку, завданого ТОВ "УМ ФАКТОРИНГ" фізичною особою гр. [PERSON] з урахуванням втраченої (упущеної) вигоди внаслідок несплати коштів, отриманих у позику у ТОВ "Лінеура Україна" згідно договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1857267 від 28.04.2021 з додатком - додатковим договором від 28.05.2021. Факт виконання оціночних робіт на замовлення позивача ТОВ "Київський Ріелтор" з подальшою їх оплатою в сумі 15 000 грн підтверджується як самим звітом від 07.09.2022, так і актом прийому-передачі виконаних робіт від 10.09.2022, а також платіжним дорученням від 06.09.2022 № 392. З копії сертифікату № 33/22 суб`єкта оціночної діяльності, виданого 31.01.2022 ТОВ "КИЇВСЬКИЙ РІЕЛТОР" строком дії з 31.01.2022 до 31.01.2025 (а. с. 79) вбачається, що серед переліку напрямків оцінки майна, щодо яких дозволена практична оціночна діяльність вказаного Товариства, відсутній такий напрямок, як оцінка грошового збитку з урахуванням втраченої (упущеної) вигоди. За таких умов, суд приходить до висновку про недоведеність частини судових витрат в сумі 15000 грн, як сплачених позивачем за проведення оцінки грошового збитку. За таких обставин, судові витрати у вигляді судового збору суд розподіляє відповідно до приписів ч.1 ст. 141 ЦПК України та в зв`язку із задоволенням позовних вимог частково покладає на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial