Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

09.06.2022 до Малиновського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON] ( [INFO] ) з яким проживала [PERSON] , як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу у період з листопада 1997 року по день смерті останнього, тобто більше 23 років. Після смерті [PERSON] , позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують право [PERSON] на спадкування за законом приватним нотаріусом було рекомендовано їй звернутися до суду із заявою для встановлення юридичного факту, а саме проживання однією сім`єю зі спадкодавем протягом останніх п`яти років та визнання її спадкоємцем четвертої черги після померлого. У зв`язку з чим, позивач просить суд встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] , який помер [INFO] у період з листопада 1997 року по 01 травня 2021 року та визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги після померлого [PERSON] 13.06.2022 ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси справу № 521/8021/22 передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. 27.06.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та витребувано докази. 06.07.2022 на ухвалу суду від 27.06.2022 до суду надійшла спадкова справа щодо майна померлого [INFO] [PERSON] 10.08.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволені позову, з огляду на те, що обставини про встановлення факту проживання однією сім`єю підлягають встановленню лише з 01.01.2004, коли набрав чинності СК України, оскільки чинне на момент виникнення правовідносин законодавство не передбачало юридичних наслідків проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Окрім того, надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог не є належними та не підтверджують перебування позивача у фактичних шлюбних відносинах, спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків із померлим. У зв`язку з чим, у задоволені позову слід відмовити. 24.08.2022 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої викладені представником відповідача у відзиві на позов заперечення щодо задоволення позову не спростовують обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги. 08.09.2022 ухвалою суду задоволено клопотання про виклик та допит у якості свідків [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) та [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ). 13.10.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовну заяву. Надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, заслухавши пояснення представника позивача та свідка, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 2 СК України Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Поняття "проживання однією сім`єю" та "член сім`ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю. Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 у справі № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст.ст. 77- 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Верховний Суд неодноразово зазначав, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] [INFO] (свідоцтво про смерть від 04.05.2021, Серія [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Підтвердженням ведення спільного господарства [PERSON] з [PERSON] є придбання предметів домашнього вжитку з 2013 по 2019 роки таких як: блендер, мультиварка, мікрохвильова піч, пральна машинка (а.с. 20-33). З наданих до суду позивачем фотографій вбачається, що [PERSON] з [PERSON] відвідували різні заходи, як сімейна пара (а.с. 40-45), зокрема весілля [PERSON] та [PERSON] (доньки позивача), яке відбулося 03.09.2011, що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про шлюб від 03.09.2011, Серія [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Також позивачем на підтвердження своїх вимог додано копії свідоцтв про смерть батьків [PERSON] , які померли [INFO] (батько - [PERSON] , свідоцтво про смерть від 25.09.2006, Серія [NUMBER] , видане Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеса) та 16.09.2010 (мати [PERSON] , свідоцтво про смерть від 16.09.2010, Серія [NUMBER] , видане Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції). Позивач та померлий [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] , оскільки квартиру [ADDRESS] в якому зареєстроване місце його проживання він здавав в оренду, що підтверджується договором оренди. Після смерті [PERSON] витрати на його поховання було понесено [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про поховання від 04.05.2021 № 040552, договором - замовленням від 03.05.2021 з надання послуг копання могили для поховання померлого, договорами-замовленням на купівлю-продаж виробів благоустрою могли, на виконання послуг з їх доставки, монтажу (демонтажу) від 03.05.2021 № 027388, № 027389, договором-замовленням від 04.05.2021 про надання послуг для поховання померлого [PERSON] та меню поминального столу. Згідно пояснень [PERSON] (донька позивача) та [PERSON] (колишній чоловік позивача) [PERSON] та померлий [PERSON] прожили разом більше 20 років за адресою: [ADDRESS] , виховували доньку позивача та виконували усі обов`язки як подружжя, проводили разом свята, відвідували батьків померлого, а після його смерті саме [PERSON] взяла на себе усі обов`язки щодо його поховання. 21.03.2023 в судовому засіданні було допитано у якості свідка [PERSON] , яка є головою ЖКС та повідомила суду, що [PERSON] та померлий [PERSON] прожили разом більше 20 років за адресою: [ADDRESS] . З огляду на встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про тривале проживання позивача та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу до його смерті та ведення ними спільного господарства. Разом з цим, оскільки чинне на момент виникнення правовідносин законодавство, а саме Кодекс про шлюб та сім`ю не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу, встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] можливе лише із набранням чинності СК України та ЦК України (01.01.2004), у яких закріплено такий інститут. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч .2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З копії спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що заяву про прийняття спадщини після його смерті подала лише [PERSON] , інші спадкоємці відсутні. Надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт її проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки з [PERSON] без реєстрації шлюбу в період часу 01.01.2004 по день смерті [PERSON] , яка настала [INFO] . Виходячи з цього, суд вважає обґрунтованими і вимоги позивача і в частині визнання її спадкоємцем четвертої черги після померлого [INFO] [PERSON] . Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 992,40 грн.

Outcome: partial