Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2021 на утримання [PERSON] , 2003 року народження та [PERSON] , 2013 року народження з твердої грошової суми в розмірі 2500,00 грн на 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2021 було розірвано. Від шлюбу сторони мають дітей, доньку [PERSON] , 2003 року народження та доньку [PERSON] , 2013 року народження. Одночасно із розірванням шлюбу, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2021 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 2500,00 грн щомісячно починаючи з 18.01.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів він працював та мав офіційний заробіток, якого було достатньо для того, щоб утримувати не лише себе та свою сім`ю, алей своїх дітей; позивач в добровільному порядку сплачував аліменти і до моменту постановлення рішення про стягнення аліментів. Після ухвалення рішення про стягнення аліментів позивач сплачував аліменти розмір яких було визначено судовим рішенням. Проте згодом позивач втратив свій стабільний заробіток і на даний час він не отримує доходів і заробітку, які дають йому можливість на необхідному та достатньому рівні утримувати не тільки дітей, але і себе і свою родину. Наразі позивач отримує дохід на мінімальному рівні (в розмірі мінімальної заробітної плати). Матеріальний стан позивача на даний час не дає змоги сплачувати аліменти в розмірі 2500,00 грн на кожну дитину щомісячно, оскільки змінився його матеріальний стан як платника аліментів, а саме на його повному утриманні перебуває хворий батько - [PERSON] , 1940 року народження, який має ряд хронічних захворювань, які потребують довгого та дороговартісного лікування. Загострення хронічних хвороб батька є зміною в матеріальному та сімейному стані платника аліментів. Діти разом із відповідачем фактично проживають разом із позивачем, позивач їх утримує, купує продукти харчування, оплачує комунальні послуги, купує необхідні речі (крісла, комп`ютерну техніку, речі побуту тощо). Крім того позивач регулярно перераховує кошти на утримання дітей стягувачці на її рахунок в добровільному порядку. Фактично позивач утримує своїх дітей, надаючи їм кошти безпосередньо та перераховуючи кошти відповідачу, чим виконує рішення суду по сплаті аліментів. Позивач вважає, що на даний час наявні передбачені ст. 192 СК України правові підстави для зміни способу утримання дітей з твердої грошової суми в розмірі 2500,00 грн на 1/3 частину всіх видів заробітку позивача. На підставі зазначеного позивач просить про задоволення позову. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.09.2022 позовну заяву залишено без руху. 03.10.2022 від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін. 18.01.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач послалась на таке. Доводи позивача про неможливість сплачувати аліменти не відповідають дійсності. Позивач офіційно працює, оскільки кожен місяць приходять аліменти з місця його роботи. Також в розпорядженні позивача перебувають пенсійні картки батьків, які отримують пенсію в приблизному розмірі 7000,00 грн та 5000,00 грн. Окрім того, в розпорядженні позивача перебувала картка тітки, яка померла навесні 2022 року. У вільний від роботи час позивач інколи працює на неофіційній роботі. Також позивач має нерухомість у місті Житомирі, яку він здає в оренду. Позивач з відповідачем не проживають разом вже шість років, позивач проживає разом із батьками. Позивач майже не допомагає дітям фінансово, не купляє їжу, за останні місяці поїхав в магазин з дітьми лише один раз, має заборгованість по сплаті аліментів у значному розмірі. Позивач дійсно слідкує за своїми батьками та опікає їх, однак у позивача ще є брат, який також має обов`язок опікувати своїх батьків. 14.03.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив у якій позивач послався на таке. Діти разом із відповідачем фактично проживають разом із позивачем, позивач їх утримує, купує продукти харчування, оплачує комунальні послуги, купує необхідні речі. Позивач регулярно перераховує кошти на утримання дітей відповідачу на її рахунок в добровільному порядку. Позивач не має в розпорядженні банківських карток своїх батьків та тітки та не має до цих коштів жодного відношення, оскільки не є власником цих карток. Також у власності позивача не перебуває нерухоме майно у місті Житомері, квартиру він не здає і не отримує дохід від оренди квартири. На даний час у позивача наявна суттєва зміна сімейного та матеріального стану в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають спільних дітей - доньку [PERSON] , 2003 року народження та доньку [PERSON] , 2013 року народження. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2021 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500,00 грн щомісячно, починаючи стягувати з моменту пред`явлення позову (18.01.2021) і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500,00 грн щомісячно, починаючи стягувати з моменту пред`явлення позову (18.01.2021) і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у позові стверджує, що на даний час його матеріальний стан значно погіршився, оскільки він отримує дохід в розмірі мінімальної заробітної плати та має на утриманні хворого батька якому невідкладно необхідна дороговартісна медична допомога. В обґрунтування своїх доводів надає суду довідку про доходи з місця роботи від 15.08.2022 за період з 02.2022 року по 07.2022 року, згідно якої нарахований дохід [PERSON] за вказаний період становить в загальному розмірі 40846,93 грн, утриманий податок - 7352,44 грн, військовий збір - 612,71 грн. На підтвердження доводів щодо сплати аліментів позивач долучив до матеріалів справи копії квитанцій згідно яких вбачається таке: -в 2021 році за період з 18.01.2021 по 31.12.2021 позивач перерахував відповідачу [PERSON] кошти в загальному розмір 10 200,00 грн, доньці [PERSON] кошти в загальному розмірі 27900,00 грн, доньці [PERSON] - 500 грн; -в 2022 році за період з 03.01.2022 по 28.08.2022 позивач перерахував відповідачу [PERSON] кошти в загальному розмір 3000,00 грн, доньці [PERSON] кошти в загальному розмірі 21100,00 грн, доньці [PERSON] - 2600,00 грн. Такі відомості спростовують твердження відповідача про ухилення позивача від утримання дітей. Відповідач разом із відзивом надала до суду розрахунки заборгованості зі сплати аліментів №69174956 та №69175017 від 03.01.2022, видані головним державним виконавцем Солом`янського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), згідно яких заборгованість позивача зі сплати аліментів за період з 18.01.2021 по 31.12.2022 становить 49 025,05 грн та 52748,48 грн. Разом з тим, з огляду на наявні у матеріалах справи відомості щодо оплати позивачем на користь відповідача та безпосередньо на користь дітей матеріального забезпечення, суд вважає доведеним факт того, що батько дитини - позивач здійснює свій батьківський обов`язок щодо матеріального забезпечення дітей. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, прерогатива обрання способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), якщо останні вже визначені початково судовим рішенням, належить виключно одержувачу аліментів, в даному випадку відповідачу. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 24.02.2020 у справі №539/3532/18, в якій, аналізуючи релевантні правові норми, Верховний Суд вказав на те, що право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів. Разом з тим, за змістом статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що він фінансово підтримує свого батька, при цьому жодних доказів на підтвердження таких обставин до суду не надає. Також позивач не надає доказів зміни матеріального стану в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів. Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2021 розмір призначених на користь відповідача аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства. Окремо слід зазначити, що станом на [INFO] донька позивача - [PERSON] досягла повноліття, а тому з цієї дати щодо вказаної дитини у позивача відсутній обов`язок по сплаті аліментів в розмірі 2500,00 грн, що визначений рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2021. Згідно положень статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, а наявність батька, якого, як стверджує позивач, він підтримує фінансово, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач як батько зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації життя нарівні з матір`ю. Позивач є працездатною особою, має можливість працювати та отримувати регулярний дохід. Доказів зворотного позивачем надано не було. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, приймаючи до уваги те, що позивач має можливість працювати і отримувати регулярний дохід, в ході розгляду справи не надав доказів того, що його матеріальний або сімейний стан змінився, чи погіршилося здоров`я, а також враховуючи той факт, що позивач фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів, а таке право згідно ч.3 ст.181 СК України надано виключно одержувачу аліментів, а не платнику аліментів, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed