Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей у розмірі половини його заробітку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона 05 квітня 2008 року уклала шлюб відповідачем. За час шлюбу у нас народилися троє спільних дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 11.12.2018 шлюб між сторонами розірвано. Після розлучення, діти залишились проживати з позивачкою. Батько дітей ніякої участі у їх вихованні не приймає, знаходячись на роботі за межами України. Зв`язку із дітьми не підтримує, не провідує, аліментів не сплачує. Судовим наказом Дубенського міськрайонного суду від 17.05.2019 з відповідача стягують аліменти на утримання дітей, у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину. Діти продовжують проживати з позивачкою та перебувають на її утриманні, в той час як їх батько знаходиться на заробітках. На сьогоднішній день позивачка вважає, що відповідач офіційно працевлаштований, а тому бажає скористатися своїм правом та змінити розмір аліментів. Ухвалою суду від 16.02.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за її відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату,час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 квітня 2013 року, який рішенням Дубенського міськрайонного суду від 11 грудня 2018 року розірвано (а.с. 12). [PERSON] народився [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с. 9, 10, 11). Згідно довідки Дубенського відділу ДВС у Дубенському районі Рівненської області від 25.01.2023 № 473, [PERSON] не отримувала аліментів від [PERSON] з квітня 2022 року по вересень 2022 року (а.с. 13). Судовим наказом Дубенського міськрайонного суду від 17 травня 2029 року з [PERSON] стягнено аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину (а.с. 14-15). Ухвалою суду від 02 грудня 2022 року було виправлено описку у вказаному судовому наказі, зазначено правильну дату народження боржника [PERSON] [INFO] та дитини [PERSON] [INFO] (а.с. 16-17). [PERSON] по місцю реєстрації за адресою в [ADDRESS] , не проживає, що підтверджується довідкою Тараканівської сільської ради від 31.01.2023 (а.с. 18). Позивачка як одержувач аліментів, відповідно до вимог ч. 3\~ст.181 СК України, має право на звернення до суду з означеним позовом про зміну способу стягнення аліментів. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину, зокрема, щодо зміни способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду, регулюються\~Конституцією України,\~Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» та\~Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована\~Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Згідно із\~ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу №7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до\~ст.150 Сімейного Кодексу України\~\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2\~ст. 179 СК України). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1\~ст.181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1\~ст.183 СК України, стягнення аліментів здійснюється у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка визначається судом. При цьому підстави стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень\~ст.182 СК України, так і положень\~ст.183 СК України. Враховуючи, що позивачкою наведено обставини щодо наявності підстав зміни способу стягнення аліментів, тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] щодо зміни способу стягнення аліментів на утримання дітей і визначення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача, зокрема, в розмірі 50 відсотків заробітку (доходу), підлягає задоволенню. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 гривень, виходячи з розміру, встановленого підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved