Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

У листопаді 2022 до суду з позовом звернулася [PERSON] , яка просила визначити розмір своєї частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку загальною площею 0,0555 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] за кадастровим № 0510100000:02:013:0243, - становить 38/50 частки. Мотивувала тим, що їй на праві спільної часткової власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] частка її складає 38/50. Відповідачам належить по 6/50 частки будинку. Вказаний будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0.0555 га за кадастровим №0510100000:02:013:0243. З огляду на вищезазначене позивачка вважає, що її частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку складає 38/50 частки. Ухвалою суду від 18.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 05.01.2023 вирішено справу призначити до розгляду із викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилася суду надала заяву якою просила розгляд справи здійснити у її відсутність проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у встановлений судом строк відзив не подали. Враховуючи неявку відповідачів, які були належно повідомлені про місце, дату та час судового засідання та не повідомили про причини неявки, відсутність відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2014 визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] , зокрема на житловий будинок, позначений в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок станом на 18.06.2014 року, літерою «Д», загальною площею 213,4 кв.м., житловою площею 100,6 кв.м.; погріб - п/Ж, прибудова - д, надбудова - н/Д, тамбур - д1, прибудова - д3, прибудова Д1, тамбур - д2, вбиральня - Е, сарай - Ж, сарай - 3, ганок, огорожа №1, ворота №2, що розташовані в [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] будинок має загальну площу 213,4 кв.м., житлову площу 100,6 кв.м. [PERSON] продала, а [PERSON] та [PERSON] прийняли в рівних частках кожний, 6/25 частки житлового будинку з прибудовами, відповідною часткою господарських будівель та споруд під [ADDRESS] . Отже після укладеного договору [PERSON] володіє 19/25 частки житлового будинку з прибудовами, відповідною часткою господарських будівель та споруд під [ADDRESS] . Рішенням Вінницької міської ради вирішено затвердити технічну документацію зі землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передати земельні ділянки у власність. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.01.2016 вирішено провести державну реєстрацію права власності форма власності: приватна, спільна сумісна на земельну ділянку, що розташована [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 0510100000:02:013:0243 за суб`єктом: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] [PERSON] володіє на праві спільної сумісної власності із [PERSON] , [PERSON] земельною ділянкою кадастровий № 0510100000:02:013:0243, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , розмір частки 1. Загально відомий факт, що 30 вересня 2022, під час сесії депутати Вінницької міської ради затвердили рішення про перейменування 161 топонім міста: вулиць, площ, провулків серед яких змінили назву [ADDRESS] . Згідно ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом (ч. 1 ст. 370 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на час винесення рішення ВМР) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного й цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) (ст. 377 ЦК України станом на 01.01.2016). Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Таким чином визначення часток земельної ділянки власників будинку, що розташований на ній можливо лише у випадку, якщо до цього розмір часток власників земельної ділянки не визначався. Оскільки за положеннями частини третьої статті 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, за системним аналізом усіх зазначених норм матеріального права, які були чинними на час зазначених правовідносин, можна зробити висновок, що в разі набуття права спільної сумісної власності на земельну ділянку співвласниками будинковолодіння з виділеними частками, право власності на земельні ділянки переходить відповідно до їх розміру часток у будинковолодінні. Проте слід зазначити, що більш математично правильно зазначити частку не 38/50, а 19/25. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідачів слід стягнути в рівних частинах на користь позивачки понесені нею судові витрати, які складаються із сплати судового збору у сумі 992,40 грн, тобто по 496,20 грн. У стягнені з відповідачів витрат на правову допомогу суд відмовляє, оскільки стороною позивача не надано підтвердження таких витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved