Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

[PERSON] , через представника адвоката Горобця С.О., звернулася до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , де просить розірвати спадковий договір від 23.06.2016, укладений між [PERSON] та відповідачем, скасувати, накладену приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Бойко Л.В., заборону відчуження зазначеного в договорі житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, з виключенням відомостей про заборону на відчуження із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та відомостей про реєстрацію спадкового договору із Спадкового реєстру. Свої вимоги мотивує тим, що між [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач) 23 червня 2016 року був укладений спадковий договір, відповідно до якого відчужувач, після своєї смерті, передає набувачеві у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Згідно п.6 даного договору позивачка має право довічного проживання та користування нерухомим майном, яке є предметом договору. Укладення спірного договору вчинено за письмовою згодою позивачки. [PERSON] вказує, що всупереч умовам договору, поховання відчужувача здійснювалося за її рахунок. Відповідачка за чотири роки не виконувала жодної з умов договору. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 14 лютого 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 15 лютого 2023 року від представника позивача адвоката Горобця С.О. надійшло клопотання про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви, яке ухвалою суду було задоволено частково. 20 лютого 2023 року до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 21 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку позовного провадження. Позивачка [PERSON] та її представник адвоката Горобець С.О. в судове засідання не з`явились, до суду надійшла заява з проханням слухати справу за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю. Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася. До суду надала заяву про визнання позову, де вказує, що дійсно умови договору не виконувала, станом на сьогоднішній день не має змоги їх виконувати і найближчим часом не зможе. Тому вимоги позивачки про скасування договору вважає справедливими та обґрунтованимим. Просить суд розгляд вказаної справи проводити за її відсутності, оскільки більше по суті спору додати нічого. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] одружилися 23 грудня 1954 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторно), актовий запис №140. За життя, [PERSON] уклав 23 червня 2016 року із [PERSON] спадковий договір. Відповідно до умов якого [PERSON] (відчужувач), передає після своєї смерті у власність набувача, [PERSON] , належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Згідно п.6 вищевказаного договору вбачається, що [PERSON] , дружина, відчужувача [PERSON] , має право довічного проживання та користування нерухомим майном, яке є предметом цього договору. Відповідно до п.9 за згодою сторін на набувача, [PERSON] , покладаються такі обов`язки по утриманню відчужувача, [PERSON] та його дружини [PERSON] : - вартість щомісячного матеріального забезпечення (харчуванням, одягом, доглядом і необхідною допомогою) встановлена сторонами в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень; - забезпечення згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості; - в разі смерті [PERSON] та [PERSON] поховати їх на кладовищі міста Кам`янка, Черкаської області. Пунктом 10 спадкового договору передбачено, що право власності на вказане в договорі нерухоме майно переходить до набувача [PERSON] в разі виконання нею умов договору та після смерті відчужувача [PERSON] і його дружини [PERSON] . Відповідно до накладної б/н від 30 червня 2018 року, [PERSON] здійснювала поховання свого чоловіка [PERSON] . За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Враховуючи зазначене, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно. Згідно зі статтею 1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. За Цивільним кодексом України ініціювати розірвання спадкового договору в суді можуть лише відчужувач або набувач. Але статтею 1308 ЦК не регламентовано всі варіанти розірвання спадкового договору, які передбачити неможливо. У постановах Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 640/5594/17-ц (провадження № 61-17015св18) та від 24 червня 2022 року у справі № 173/3057/19 (провадження № 61-2531св21), зроблено висновки, що відносини між відчужувачем і набувачем за спадковим договором також мають як правовий, так і моральний аспект, відтак буде справедливим у випадку невиконання договірних зобов`язань набувачем у спадковому договору, право вимагати розірвання такого договору спадкоємцями відчужувача. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При зверненні із позовом [PERSON] зазначала, що [PERSON] був її чоловіком. Будинок, який був об`єктом договору відчуження належав подружжю на праві спільної сумісної власності, так як право власності на нього набув [PERSON] в період шлюбу із позивачкою. [PERSON] за життя не звертався із вимогою про розірвання спадкового договору, так як відповідач виконувала його умови в повному обсязі. Після смерті відчужувача, [PERSON] повністю усунулася від виконання своїх зобов`язань згідно договору, що підтверджується поясненнями останньої, які надані до суду. Відповідачкою не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження виконання нею розпоряджень відчужувача, зазначених спадковому договорі (в матеріалах справи відсутні дані, що свідчать про протилежне), також відповідачка повністю визнає позовні вимоги заявлені позивачкою до неї. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем та враховує, що остання не виконала умови спадкового договору, а тому є підстави для розірвання спадкового договору і позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги про скасування заборони на відчуження будинку, суд приходить до висновку, що дана вимога задоволенню не підлягає, враховуючи наступне. Зі змісту статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» слідує, що виконанню підлягають судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Тобто, починаючи з 16 січня 2020 року до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. За таких обставин не можуть бути задоволені позовні вимоги в частині скасування накладеної заборони на відчуження будинку по [ADDRESS] , внесену приватним нотаріусом Бойко Л.В. 23.06.2016 року, після посвідчення оспорюваного спадкового договору. Таким чином заявлений позов підлягає частковому задоволенню, в частині розірвання спадкового договору, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , та в іншій частині в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні, в порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при подачі позову. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Таким чином, 50 відсотків судового збору, сплаченого [PERSON] при поданні позову, що становить 536,80 грн. підлягають поверненню їй з державного бюджету, інші 50 відсотків сплаченого судового збору суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] .

Outcome: partial