Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

У січні 2023 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, в якому просила суд: 1) Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» суму страхового відшкодування в розмірі 25 565,89 грн.; 2) Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2 684,00 грн. Розгляд справи здійснювати без виклику сторін. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 травня 2021 року між сторонами укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АТ 0413607), яким було застрахована цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу «Фольцваген», реєстраційний номер [NUMBER] . 20 грудня 2021 року було вчинено дорожньо-транспортну пригоду за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON] . Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/15537/21 винною особою визнано [PERSON] . Згідно калькуляції-дослідження, страхового акту № ОЦВ-СП-21-32-69540/1 та розрахунку суми страхового відшкодування, розмір страхового відшкодування становить 25 565,89 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 24 січня 2023 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд у справі на 27 березня 2023 року. В судове засідання сторони не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом своєчасно. Представник позивача у позовній заяві, адресованій суду, просив розглядати справу у спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін. Відповідач [PERSON] 27 березня 2023 року звернувся до суду із клопотанням, у якому просив розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. У зв`язку з важким матеріальним становищем просить суд розстрочити виконання рішення суду до 10 місяців. За вказаних обставин суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі сторін, на підставі наявних у матеріалах справи, письмових доказів. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.134 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно даної постанови, 20 грудня 2021 року о 20 години 50 хвилин на 7 кілометрі автодороги сполученням Біла Церква Володарка, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Cuddy», реєстраційний номер [NUMBER] ,що належить останньому, в порушення вимог п.п.2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ 21154», реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Після цього [PERSON] , в порушення вимог п.2.10а Правил дорожнього руху України, залишив місце вчиненої дорожньо-транспортної пригоди (а.с.5-8). Згідно витягу з централізованої бази даних МТСБУ, станом на 20.12.2021 транспортний засіб WV1ZZZ2KZ8X037563 був застрахований згідно полісу АТ 413607 (а.с.10). [PERSON] звернувся до позивача з повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування а.с.13-14). Позивачем здійснено розрахунок страхового відшкодування, згідно з яким сума страхового відшкодування становить 25 565,89 грн. (а.с.20). ПАТ «НАСК «Оранта» 02.02.2022 здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] в сумі 25 565,89 грн. (а.с.11). Позивач посилаючись на статтю 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~ та ст.1191 ЦК України звернувся до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу до водія який спричив дорожньо-транспорну пригоду, оскільки останній після вчинення ДТП самовільно залишив місце пригоди. Згідно із частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України). Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише з вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Аналогічна правова позиція у розгляді подібних правовідносин викладена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду №\~ 638/1557/18 від 29 квітня 2020 року. Шода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно п.22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до підпункту «в» пункту 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); Розмір матеріальних збитків, заподіяних потерпілому від адміністративного правопорушення підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, поданими стороною відповідача. Платіжним дорученням № 5594 від 02 лютого 2022 року, позивачем у справі виплачено потерпілому від адміністративного правопорушення [PERSON] в розмірі 25 565,89 грн. Розмір страхового відшкодування потерпілим від адміністративного правопорушення узгоджувався із позивачем, тому в суду не має підстав для перегляду вказаного розміру під час розгляду даної цивільної справи. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 01 лютого 2022 року [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП та зазначено, що останній після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце вказаної пригоди. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача в порядку регресу суму сплаченого потерпілому страхового відшкодування в розмірі 25 565,89 грн. При вирішенні клопотання відповідача [PERSON] щодо розстрочення рішення суду, суд виходить з наступного: Відповідно до частини першої статті 267 Цивільного процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно з вимогами статті 435 ЦПК України - за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю. Приймаючи до уваги те, що відповідач в своєму клопотанні просить суд розстрочити рішення суду до десяти місяців, посилаючись на тяжке матеріальне становище, суд вважає за можливе при ухваленні рішення про задоволення позову, розстрочити його виконання терміном на десять місяців, зі сплатою його рівними частинами щомісячно. Згідно з частиною першою статті 142 ЦПК України при задоволенні позову судовий збір покладається на відповідача. Відповідно до частини першої статі 142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 % сплаченого судового збору в розмірі 1 342,00 грн., з одночасним поверненням з державного бюджету позивачу 50% від сплаченого ним судового збору в розмірі 1 342,00 грн.

Outcome: approved