Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Представник позивача - адвокат Сологуб С.А., який діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив наступне. [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Мати [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] виданого 17 квітня 1995 року представництвом Фонду державного майна України в м.Донецьку [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою [ADDRESS] , по 1/3 частці кожному. Право власності зареєстроване в Донецькому БТІ на підставі вищевказаного свідоцтва в реєстрову книгу за №3/4дк-118-(281). [INFO] в м.Сватове Луганської області помер [PERSON] . Смерть зареєстровано 09 квітня 2021 року Слов`янським міським відділом ДРАЦС, актовий запис №680. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої входить 1/3 частка зазначеної квартири за адресою [ADDRESS] . Позивачі, як спадкоємці померлого [PERSON] , у строк, встановлений ст.1270 ЦК України, звернулись до Другої Краматорської державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини. Вказаною нотаріальною конторою було зареєстровано відповідну спадкову справу. [PERSON] у шлюбі не перебував, дітей не мав, інші спадкоємці відсутні. [PERSON] подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] , відповідна заява наявна в матеріалах спадкової справи. Також позивачами нотаріусу, серед іншого, були надані оригінали Свідоцтва про право власності на квартиру та технічного паспорту на неї. Разом з тим нотаріусом не було видане свідоцтво про спадщину за законом, та усно було роз`яснено, що в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про державну реєстрацію квартири, що підлягає спадкуванню. Внести відповідні відомості до державного реєстру також неможливо, оскільки місто Донецьк, де знаходиться квартира, а також де знаходиться відповідне БТІ, що здійснювало реєстрацію квартири у 1995 році, на теперішній час є тимчасово окупованим. Таким чином, незважаючи на наявність у позивачів оригіналу правовстановлюючого документу на спірну квартиру, право власності позивачів на цю квартиру, а також право власності спадкодавця не визнається. Провадження у справі відкрито 14.12.2022. 16.02.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначений розгляд справи по суті. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу без участі сторони позивача, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належно, про причини неявки суд не інформував. Відповідачем відзив не подано. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦПК України одним із способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно. Мати [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] виданого 17 квітня1995 року представництвом Фонду державного майна України в м.Донецьку [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою [ADDRESS] , по 1/3 частці кожному. Право власності зареєстроване в Донецькому БТІ на підставі вищевказаного свідоцтва в реєстрову книгу за № 3/4дк-118-(281). [INFO] в м.Сватове Луганської області помер [PERSON] . Смерть зареєстровано 09 квітня 2021 року Слов`янським міським відділом ДРАЦС, актовий запис № 680. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої входить 1/3 частка квартири за адресою [ADDRESS] . Позивачі, як спадкоємці померлого [PERSON] , у строк, встановлений ст.1270 ЦК України, звернулись до Другої Краматорської державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини. Вказаною нотаріальною конторою було зареєстровано відповідну спадкову справу. [PERSON] у шлюбі не перебував, дітей не мав, інші спадкоємці відсутні. [PERSON] подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] , відповідна заява наявна в матеріалах спадкової справи. Проте, нотаріусом не було видане свідоцтво про спадщину за законом, та усно було роз`яснено, що в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про державну реєстрацію квартири, що підлягає спадкуванню. Внести відповідні відомості до державного реєстру також неможливо, оскільки місто Донецьк, де знаходиться квартира, а також де знаходиться відповідне БТІ, що здійснювало реєстрацію квартири у 1995 році, на теперішній час є тимчасово окупованим. Запропоновано звернутись до суду з позовом про визнання свого права власності. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст.317 Цивільного кодексу України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки суд з`ясував, що позивачі не мають підтвердити своє право власності на нерухоме майно, оскільки відповідні записи в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні, отримати в інший спосіб підтверджуючи документи у позивачів також не має можливості, оскільки органи, які видали документ про право власності на вказане нерухоме майно знаходяться на тимчасово окупованій території, проте право власності було набуто ними на законних підставах, і це право потребує захисту у зв`язку з неможливістю на даний час його відновлення та вирішення цього питання у позасудовому порядку з незалежних від них обставин, позовні вимоги в частині визнання за позивачами права власності на квартиру слід задовольнити. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Як зазначено у ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Відповідно до узагальнення судової практики, а саме листа ВССУ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що визнання за позивачем [PERSON] права власності в порядку спадкування на 1/3 частку квартири, яка належала спадкодавцю [PERSON] , не порушує прав інших осіб. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] позбавлена можливості одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину з причин, зазначених вище, її вимога щодо визнання права власності на спадкове майно за таких обставин є обґрунтованою. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved