Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

Позивач через адвоката Приходько С.О. в вересні 2022 року звернувся до суду з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАТРІОТ РЕНТАЛ СЕРВІС» про стягнення заборгованості з заробітної плати. В обґрунтування позову вказує, що з жовтня 2019 року позивач працював у відповідача на посаді начальника груп відеоконтролю. Заробітна плата виплачувалася два рази на місяць, відповідно до діючого законодавства. Середній розмір заробітної плати складав 25 000 грн. За січень 2022 року відповідач не розрахувався повністю по заробітній платі, а саме сплатив лише 16573 грн. 45 коп. та за березень 2022 року був виплачений лише аванс в розмірі 10869 грн. 57 коп. Починаючи з квітня місяця 2022 року роботодавець взагалі перестав виплачувати заробітну плату , хоча підприємство продовжує функціонувати, а позивач виконує свої функціональні обов`язки. Враховуючи заробітну плату позивача за листопад та грудень 2021 року : 25264 грн.07 коп. + 25275 грн. 39 коп. = 50539 грн. 46 коп./44 робочі дні = 1148 грн. 62 коп. (середньоденна заробітна плата). Робочі дні за листопад, грудень 2021 року 22 + 22 = 44 дні/2 = 22 середня кількість робочих днів. Середньомісячна заробітна плата становить : 1148 грн. 62 коп. *22 = 25269 грн. 64 коп. Січень 2022 року (25269 грн.64 коп. - 16573 грн. 45 коп.) - 8696 грн. 19 коп.; березень 2022 року (25269 грн. 64 коп. - 10869 грн. 57 коп. ) - 14400 грн. 07 коп. ; квітень 2022 року - 25269 грн. 64 коп.; травень 2022 року - 25260 грн. 64 коп.; червень 2022 - 25269 грн. 64 коп.; липень 2022 - 25269 грн. 64 коп.; серпень 2022 - 25269 грн. 64 коп. Загальна сума заборгованості 149444 грн. 46 коп., які і просять суд стягнути з відповідача на користь позивача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Банасько І.М. Ухвалою від 20.09.2022 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін. 27.10.2022 року від відповідача надійшов відзив на позов в якому відповідач заперечує проти позову. В своїх запереченнях посилається на те, що відповідно до наказу № 1 директора ТОВ «ПАТРІОТ РЕНТАЛ СЕРВІС» від 01 квітня 2022 року у зв`язку з призупиненням роботи ТОВ «ПАТРІОТ РЕНТАЛ СЕРВІС» через введення в Україні воєнного стану Указом Президента від 24 лютого 2022 року № 64/2022, а також зупинення фінансово-господарської діяльності, неможливість забезпечити працівників роботою, виїздом за межі міста частини працівників оголосили призупинення трудових відносин з різними категоріями працівників в різні періоди в тому числі із позивачем. Наказ було доведено до відома працівників підприємства засобами електронної пошти, поштового зв`язку, доступних месенджерів, тощо. Зазначають, що ТОВ «ПАТРІОТ РЕНТАЛ СЕРВІС» не порушувало законодавство про працю в умовах воєнного стану, трудовий договір із [PERSON] , був призупинений у законний спосіб, з початку березня 2022 року [PERSON] не здійснював свою трудову діяльність, не виконував трудові обов`язки, не з`являвся в офісі та починаючи із травня місяця перестав виходити на зв`язок. Відповідно до ч.4 ст.13 та ст.15 Закону України № 2136 Закону № 2136 - ІХ відшкодування заробітної плати , гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України. За таких умов вказують, що у ТОВ «ПАТРІОТ РЕНТАЛ СЕРВІС» відсутня заборгованість по заробітній платі, тому вимоги позивача вважають безпідставними, а свої вимоги позивач може направити відповідно до ч.4 ст.13, ст.15 Закону України № 2136-ІХ до третіх осіб. Також посилаються на те, що [PERSON] , починаючи з 24.02.2022 року, не здійснював своїх трудових обов`язків, не цікавився діяльністю компанії, не відвідував офіс підприємства. Візити [PERSON] в офіс компанії з використанням його персонального пропуску, датуються: 23.02.2022; 17.06.2022; 23.06.2022; 24.06.2022; 25.06.2022; 03.08.2022 ; 05.08.2022 ; 10.08.2022, отже позивач за майже 10 повних календарних місяця з`явився на території компанії всього 8 разів, із яких жодного разу ці візити не були пов`язані із здійсненням трудової діяльності. Додатково, на підтвердження вищезазначеного, працівники компанії, які здійснюють свої функціональні обов`язки, мають користуватися системою 1С, у [PERSON] останній вхід в систему датується 13.01.2022 року. Зазначають, що [PERSON] починаючи із 24.02.2022 року не виконував свої трудові обов`язки, трудовий договір припинено з 01.04.2022 року, проте він заволодів ТМЦ компанії на загальну суму 208038 грн. разом із ПДВ. Також відповідач не погоджується з розрахунками заборгованості по оплаті праці за січень-квітень, оскільки у позивача була щорічна основна відпустка строком на 05 календарних днів з 10 січня 2022 року по 14 січня 2022 року за період роботи з 02.10.2021 по 01.10.2022 р., надалі лікарняний, що підтверджує виписка із електронного лікарняного за період 19.01.2022 по 31.01.2022; надалі у позивача була відпустка без збереження заробітної плати з 01 березня 2022 року по 23 березня 2022 року у зв`язку із встановленням карантину. Надалі у позивача була відпустка без збереження заробітної плати на 08 календарних днів з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року згідно п.12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХвід 15.03.2022 року, Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14.03.2022 року. Вказують, що заборгованість по заробітній платі у підприємства перед відповідачем не має, а тому просили суд в задоволенні позову відмовити. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з обставин викладених в позові та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що відповідно до наказу № 23 -к від 01 жовтня 2019 [PERSON] був прийнятий із 01 жовтня 2019 року за основним місцем роботи на посаду керівника групи відеоконтролю ТОВ «ПАТРІОТ РЕНТАЛ СЕРВІС», з посадовим окладом відповідно до штатного розпису на підставі його заяви від 01.10.2019 р. (а.с.68, 64) Як убачається з матеріалів справи з 10 січня 2022 року по 14 січня 2022 року позивач перебував у щорічній відпустці строком 5 календарних днів за період роботи з 02.10.2021 року по 01.10.2022 року. (а.с.61-62) В період з 19.01.2022 року по 31.01.2022 року позивач перебував на лікарняному. (а.с.58) Як доводив відповідач в період з 01 березня 2022 року по 23 березня 2022 року позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати строком на 23 календарні дні у зв`язку із встановленням карантину; надалі у позивача була відпустка без збереження заробітної плати на 08 календарних днів з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року згідно п.12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ХІ від 15.03.2022, Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/2022 від 14.03.2022 року. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, Указами Президента України воєнний стан в Україні було продовжено, який діє до теперішнього часу. Відповідно до наказу № 1 директора ТОВ «ПАТРІОТ РЕНТАЛ СЕРВІС» від 01 квітня 2022 року у зв`язку з призупиненням роботи ТОВ «ПАТРІОТ РЕНТАЛ СЕРВІС» через введення в Україні воєнного стану Указом Президента від 24 лютого 2022 року № 64/2022, а також зупинення фінансово-господарської діяльності, неможливість забезпечити працівників роботою , виїздом за межі міста частини працівників оголосили призупинення трудових відносин з різними категоріями працівників в різні періоди в тому числі із позивачем. Відповідно до вищезазначеного Наказу та на підставі ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136 (у редакції, яка діяла на час видачі Наказу» призупинення діє з 01 квітня 2022 року до відновлення фінансово-господарської діяльності, можливість забезпечити працівників роботою, початку отримання замовлень від контрагентів та можливості виконувати роботу працівниками, але не раніше дня припинення або скасування воєнного стану на території України. Наказ було доведено до відома працівників підприємства засобами електронної пошти, поштового зв`язку, доступних месенджерів, тощо. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснювали, що не дивлячись на військовий стан підприємство весь час працювало і позивач виконував свої функціональні обов`язки, в тому числі у нього були відрядження по Україні. Разом з тим відповідач в своєму відзиві посилався на те, що позивач з 24.02.2022 року, не здійснював своїх трудових обов`язків, не цікавився діяльністю компанії, не відвідував офіс підприємства та на підтвердження надали суду дані системи СКД . Візити [PERSON] в офіс компанії з використанням його персонального пропуску, датуються: 23.02.2022; 17.06.2022; 23.06.2022; 24.06.2022; 25.06.2022; 03.08.2022; 05.08.2022; 10.08.2022 . Також на спростування заявлених вимог відповідач посилається на те, що працівники компанії, які здійснюють свої функціональні обов`язки, мають користуватися системою 1С, проте відповідно до виписки із системи 1С по користувачу [PERSON] , останній вхід у систему датується 13.01.2022 року. Отже, суд вважає, що позивачем не доведено, яку саме роботу на підприємстві ним було виконано відповідно до функціональних обов`язків у період з 24.02.2022 року. Відповідно до ст.13 Закону України від 15 березня 2022 року № 2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (в редакції на дату винесення Наказу) , передбачено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Про призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України. Згідно з пунктом 2 Розділу «Прикінцеві положення» Закону № 2136-ІХ главу ХІХ «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту. «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Згідно п.3 розділу «Прикінцеві положення Закону № 2136-ІХ цей Закон діє у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», та втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану, крім частини четвертої статті 13 та статті 15 цього Закону, які втрачають чинність з моменту завершення відшкодування працівникам та роботодавцям грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України. Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону України № 2136 -ІХ на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» і ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч.1,2 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі укладеного між ними трудового договору, який не містив положень щодо виконання позивачем роботи дистанційно. Отже, за відсутності доказів виконання працівником роботи, обумовленої трудовим договором, вимоги про виплату заробітної плати є безпідставними. З зазначених підстав, суд вважає заявлені вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed