Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 14.02.2004 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. [INFO] у Сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , видане Виконкомом Рубченківської сільської ради Володарського району Київської області. Позивач зазначає про те, що відповідач з народження дитини не приділяв [PERSON] належної уваги, вчиняв сварки з позивачем на очах у дитини, що і стало однією з основних причин розірвання шлюбу між сторонами. Оскільки спільне життя з відповідачем у позивача не склалося, у сторін різні погляди на життя та у зв`язку з тим, що відповідач не забезпечував сім`ю матеріально, не піклувався про їх спільну доньку, позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. 31 січня 2008 року Володарським районним судом Київської області було розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу сторін, донька проживає з матір`ю та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні. З 2008 року відповідач не бере участі у житті дитини, не цікавиться її життям та не спілкується зі своєю донькою. Зважаючи на те, що дитина сторін після розірвання шлюбу перебуває на повному утриманні матері, позивачем була подана позовна заява про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільної доньки. 30 квітни 2010 року рішенням Володарського районного суду Київської області було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 350 грн., починаючи з 16 березня 2010 року та до її повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання доньки значно зріс, а розмір аліментів, що періодично відповідач затримує до сплати, навіть частково не відшкодовує витрат на утримання дитини. Відповідач не бажає спілкуватися та брати участь у житті спільної доньки [PERSON] , не цікавиться її захопленнями та потребами. Жодної додаткової допомоги, окрім мізерних аліментів не надає. Інформацію про свій майновий стан зокрема, про місце роботи приховує. Позивач зазначає також, що відповідачем було придбане домоволодіння із земельною ділянкою розміром 0,25 га, відповідний договір купівлі-продажу № 912, був зареєстрований 14.10.2014, приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Київської області Бабак Валентиною Станіславівною, що було підставою для звернення позивача до суду з позовом про збільшення розміру аліментів та враховуючи, що зазначений розмір аліментів на дитину був мізерним. 08 січня 2019 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області по справі № 367/4587/18 було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення. Зазначеним рішенням збільшено розмір аліментів та змінено спосіб їх стягнення, а саме вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі % частини всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, починаючи з 23.06.2013 року. Також судом вирішено стягнути з [PERSON] індексацію по аліментам на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за період з червня 2016 року по вересень 2018 року включно, у розмірі 1175 грн, 65 коп. 27 березня 2019 року відповідач звернувся до Київського апеляційного суду зі ска гою на вище зазначене рішення. 23 квітня 2019 року ухвалою Київського апеляційного суду було повернуто апеляційну скаргу [PERSON] як не подану. 21 травня 2019 року відповідачем було подано касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року. 23липня 2019 року Верховний Суд виніс постанову, якою скасував ухвалу Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року та передав справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі. 26 вересня 2019 року відповідач звернувся з апеляційною скаргою на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 січня 2019 року у справі №367/4587/18. 11 листопада 2019 року Київським апеляційним судом було винесено постанову про задоволення апеляційної скарги [PERSON] та частково було змінено рішення Ірпінського міського суду Київської області. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 січня 2019 року в частині щомісячного стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, починаючи з 23.06.2018 року - скасовано та у задоволенні позову в цій частині відмовлено. В частині стягнення з [PERSON] індексації по аліментам на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за період з червня 2016 року по вересень 2018 року включно, у розмірі 1175 грн, 65 коп. - залишено без змін. Враховуючи, що за час розгляду справи в суді, відповідач жодного разу не цікавився життям своє доньки, не намагався зв`язатися з нею, а також беручи до уваги всі вище наведені обставини, позивач просить збільшити розмір аліментів. Щодо вимоги про позбавлення батьківських прав, позивач зазначає наступне. Після розірвання шлюбу сторін донька проживає з матір`ю та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні. З 2008 року відповідач не бере участі у житті дитини, не цікавиться її життям та не спілкується зі своєю донькою. Останній раз [PERSON] бачила свого батька у літку 2013 року. Відповідач самостійно самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Зазначає також про те, що наразі [PERSON] 15 років, а отже позов про позбавлення батьківських прав відносно її батька може бути поданий від її імені. Валерія вирішила ініціювати питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки вважає, що батьком є той хто її виховав, а саме [PERSON] , що виховує її з 4-річного віку. Позивач також зазначає про те, що стосовно відповідача було порушено кримінальну справу за фактом зберігання, для власних потреб, наркотичних речовин, тобто відповідач вживає наркотики (має наркотичну залежність), що не може характеризувати останнього як порядну людину та батька. Враховуючи викладене, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] . Збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 700 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 05.02.2020 по справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області суду від 12.10.2021 справу прийнято до провадження судді Мерзлого Л.В. В судовому засіданні [PERSON] та представник [PERSON] - адвокат Самойленко А.М. просили позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача просив в задоволені позову відмовити, враховуючи поданий відзив на позовну заяву. В судове засідання третя особа свого представника не направили. До суду подавали заяву, згідно якої просили розгляд справи проводити у їх відсутність. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Згідно поданого відзиву зазначено наступне. Обґрунтовуючи свою відмову у задоволенні позову [PERSON] у постанові від 11.11.2019, апеляційний суд встановив та вказав про значне погіршення матеріального становища [PERSON] в порівнянні з 30.04.2010, коли було ухвалене рішення про стягнення аліментів з [PERSON] . Дане погіршення та скрутне матеріальне становище у [PERSON] не змінилося станом на сьогодні. Постановою також було встановлено, що на утриманні [PERSON] перебувають також дружина [PERSON] , донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , встановлена інвалідність, [PERSON] призначений особою, яка здійснює догляд за дитиною інвалідом, з 01.09.2018 призначено допомогу та надбавку за догляд , що є його єдиним джерелом доходу. Також апеляційним судом у постанові від 11.11.2019 року був наданий аналіз та оцінка доводів [PERSON] щодо купівлі нерухомості (домоволодіння) у 2014 році відповідачем. Крім того, відповідач зазначає про те, що будь яких інших доходів він немає, окрім соціальної допомоги за догляд сина в сумі 2255 грн. Щодо вимоги про позбавлення батьківських прав, зазначає про те, що він не самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, вчасно сплачує аліменти на доньку, станом на 01.10.2020 заборгованості по сплаті аліментів у нього немає. Спілкування з донькою затрудняється у зв`язку з тим, що донька проживає в іншому місті за 150 км від місця проживання [PERSON] . Враховуючи викладене, в задоволенні позову просить відмовити. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вислухавши думку сторін по справі, пояснення [PERSON] , дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 164 СК України батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає. Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцять років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно. Судом встановлено, що 14.02.2004 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. [INFO] у Сторін народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , видане Виконкомом Рубченківської сільської ради Володарського району Київської області. Рішенням Володарського районного суду Київської області від 31.01.2018 по справі №2-58/2008, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю та чоловіком матері, якого дівчина вважає батьком, згідно пояснень, наданих нею в судовому засіданні, оскільки [PERSON] піклується про неї та виховує з 4-річного віку. Також згідно пояснень [PERSON] , остання зазначає про те, що у [PERSON] кримінальне минуле, а також він веде антисоціальний спосіб життя, що негативно впливає на її самопочуття, оскільки такі факти з біографії батька можуть зашкодити їй в майбутньому. В судовому засіданні представник відповідача суду пояснив, що [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання за вчинені злочини, що також стверджується доказами, які містяться в матеріалах справи (а.с. 40-44).. Крім того, в матеріалах справи міститься висновок Органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 03.09.2020 №114/7 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, суд зазначає про те, що станом на дату розгляду справи [PERSON] досягла повноліття. Враховуючи положення ст. 6 СК України, ст. 1 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства", та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, оскільки на час ухвалення рішення суду [PERSON] досягла повноліття, у зв`язку з чим втратила правовий статус дитини, що виключає можливість позбавлення відповідача батьківських прав, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно повнолітньої доньки [PERSON] не підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про збільшення розміру аліментів, суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров`я відповідача, відсутність у платника аліментів непрацездатної дружини та неповнолітніх дітей. Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20). Ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, на позивача покладається обов`язок доказування підстав для збільшення розміру аліментів. Судом встановлено, що рішенням Володарського районного суду Київської області від 30 квітни 2010 року по справі № 2-97/10 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 350 грн., починаючи з 16 березня 2010 року та до її повноліття. 08 січня 2019 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області по справі № 367/4587/18 було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення. Зазначеним рішенням збільшено розмір аліментів та змінено спосіб їх стягнення, а саме вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі % частини всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, починаючи з 23.06.2013 року. Також судом вирішено стягнути з [PERSON] індексацію по аліментам на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за період з червня 2016 року по вересень 2018 року включно, у розмірі 1175 грн, 65 коп. Постановою Київського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року по справі №367/4587/18 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Вказане рішення в частині щомісячного стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, починаючи з 23.06.2018 року - скасовано та у задоволенні позову в цій частині відмовлено. В частині стягнення з [PERSON] індексації по аліментам на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за період з червня 2016 року по вересень 2018 року включно, у розмірі 1175 грн, 65 коп. - залишено без змін. Згідно довідки, виданої виконкомом Завадівської сільської ради Володарського району Київської області від 10.03.2020 № 54, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу його сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] , - дружина, [PERSON] , [INFO] , - донька, [PERSON] , [INFO] , - син. Згідно характеристики, виданої на [PERSON] виконкомом Завадівської сільської ради Володарського району Київської області від 10.03.2020 № 69, останній, зокрема, перебуває у шлюбі, на даний час ніде не працює, доглядає дитину інваліда. Згідно довідки №30 Володарського центру первинно медико-санітарної допомоги, [PERSON] , [INFO] , потребує домашнього догляду, дата, з якої дитина потребує домашнього догляду - 07.10.2019. Згідно довідки Управління соціального захисту населення Володарської РДА від 06.03.2020 № 305, вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку в УПСЗН Володарської РДА та отримує державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю в розмірі: вересень 2019 - 2153,80 грн., жовтень 2019 - 2153,80 грн., листопада 2019 - 2153,80 грн, грудень 2019 - 2255,60 грн., січень 2020 - 2255,60 грн., лютий 2020 - 2255,60 грн. Як вбачається з довідки Завадівської сільської ради Володарського району Київської області від 10.03.2020 № 53, [PERSON] не є членом особистого селянського господарства. Так, в позовній заяві позивач посилається на те, що відповідач періодично затримує сплату аліментів, визначених рішенням суду та на підтвердження цьому надає довідку від 01.06.2018 №55/15.5-47 Володарського РВ ДВС ГТ УЮ у Київській області, згідно якої заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01.06.2018 складає 1050,00 грн. Разом з тим, відповідно до довідки Володарського РВ ДВС ГТ УЮ у Київській області від 01.10.2020 №77/15.5-58, станом на 01.10.2020 заборгованість у [PERSON] за сплату аліментів відсутня, за довідкою від 18.02.2021 - станом на 18.02.2021 заборгованість у [PERSON] за сплату аліментів відсутня. Враховуючи викладене, суд вказує про те, що позивачем не надано доказів фактичного матеріального становища відповідача, чи покращення його матеріального становища, а також доказів щодо можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, в матеріалах справи відсутні та позивачем не надані докази щодо інших видів доходів відповідача, окрім державної допомоги. Будь яких інших доказів на підтвердження вимог, заявлених в позові в частині збільшення розміру аліментів, позивачем надано не було. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального становища або сімейного стану відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України, тому вимоги позивача щодо збільшення розміру аліментів не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 150, 164, 180-184, 191-192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed