Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

У червні 2020 [PERSON] , звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути солідарно із Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Франчайзингова мережа «Поїхали з нами», фізичної особи-підприємця [PERSON] збитки в сумі 37395 грн. 30 коп., пеню в сумі 184911 грн. 60 коп., інфляційні витрати в сумі 471 грн. 72 коп., та 3% річних в сумі 506 грн. 61 коп. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 02.10.2019 між позивачем та ТОВ «Тревел Профешнл Груп» від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діяло ТОВ «Франчайзингова мережа «Поїхали з нами» від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі субагентського договору діяла ФОП [PERSON] було укладено договір на туристичне обслуговування. Під час спілкування з відповідачем-3 позивач зазначила, що для проживання під час туру бажає замовити готель, що відповідає рівню «3 зірки», на що відповідачем-3 запропоновано в якості єдиного варіанту готель Palace, Нетанія, Ізраїль. За договором позивачем придбано тур мовою оригіналу: « Каскад «На недельку в Израиль» из Киева ». У вартість туру входило три екскурсії: « Єрусалим », « Галілея Християнська. Назарєт », « Мертве море ». 15.10.2019, прибувши до готелю та отримавши доступ до номеру, позивач опинилась в кімнаті, яка не відповідала елементарним санітарним умовам - брудна ковдра на ліжку, віконні занавіски з плямами та дірками, понівечені стіни, з яких відпала штукатурка, брудні вікна, підлога на балконі повністю засипана пташиним послідом, сміттям. Позивач зателефонувала відповідачу-3 та повідомила, що готель не відповідає умовам договору та статусу «три зірки», на що отримала відповідь від відповідача-3, що заселятися в номер не потрібно, відповідачі будуть переселяти позивача у належні умови. Після тригодинного очікування в лобі готелю та чотиригодинного очікування в ресторані, вимоги позивача щодо заселення її до умов, які б відповідали договору, позивач змушена була звернутися за допомогою до офіціанта. Офіціант знайшов серед його знайомих вільний номер в іншому готелі. Позивач повідомила відповідача-3 про те, що дісталась до готелю, який погодився прийняти останню на весь період відпустки, що є дорожчим за номер в готелі Palace лише на 100 доларів США. Відповідач-3 повідомила, що зв`яжеться з Туроператором для того, щоб оплату за готель Palace перевели на готель Sea Park, а позивачем буде доплачена різниця у 100 доларів США. 16.10.2019 Туроператор спілкуючись виключно через Турсубагента відмовився вирішувати питання з переселенням позивача до готелю Sea Park та переведення плати позивача з готелю Palace, зазначивши, що питання повинна вирішувати сторона, що приймає туриста, запропонувавши спочатку оплатити вартість всієї путівки (27640 грн.) знову, а потім сплатити повну вартість готелю за 7 ночей, що складала 439 доларів США. Позивач відмовилась. Самостійно домовившись з адміністрацією готелю Sea Park, що сплачені позивачем 200 доларів США будуть зараховані в якості плати за дві ночі перебування в готелі, позивач попросила відповідачів змінити дату вильоту з 22.10.2019 на 17.10.2019, на що відповідач-1 також відповів відмовою. Позивач змушена була за власні кошти купувати квиток на літак та повертатися до України. 17.10.2019 позивач направила Туроператору претензію з вимогою відшкодувати їй вартість послуг, стосовно яких її було введено в оману та фактично не надано. Листом від 29.11.2019 Туроператор відмовив позивачу у відшкодуванні шкоди. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути солідарно з ТОВ «Тревел Профешнл Груп», ТОВ «Франчайзингова мережа «Поїхали з нами», Фізичної особи-підприємця [PERSON] завдані за договором № К546/191002-1 від 02.10.2019 збитки в сумі 37395,30 грн., пеню в сумі 184911,60 грн., інфляційні втрати в сумі 471,72 грн., та 3% річних в сумі 506,61 грн.; судові витрати в сумі 14500,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.09.2020, заяву [PERSON] до ТОВ «Тревел Профешнл Груп», ТОВ «Франчайзингова мережа «Поїхали з нами», фізичної особи-підприємця [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача, залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 22.09.2020, на адресу суду від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.09.2020 року, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачем 1, Відповідачем 2 та Відповідачем 3 подано відзиви на позовну заяву. Позивачем подано відповіді на відзиви. В березні 2021 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову в частині збільшення суми судових витрат. У вересні 2022 року позивач звернулась із заявою про зміну предмету позову та позовною заявою в новій редакції, в якій просила стягнути солідарно з ТОВ «Тревел Профешнл Груп», ТОВ «Франчайзингова мережа «Поїхали з нами», Фізичної особи-підприємця [PERSON] завдані за договором № К546/191002-1 від 02.10.2019 збитки в сумі 37395,30 грн., пеню в сумі 184911,60 грн., інфляційні втрати в сумі 471,72 грн., та 3% річних в сумі 506,61 грн.; моральну шкоду у розмірі 27640,00 грн.; судові витрати в сумі 22000,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Франчайзингова мережа «Поїхали з нами», фізичної особи-підприємця [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача до судового розгляду по суті. В судове засідання з`явились позивач, які підтримали позовні вимоги із врахуванням зміни предмету позову та просили їх задовольнити. В судове засідання з`явився представник відповідача-2, відповідача-3, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Зазначив, що просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Відповідач-1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.10.2019 між [PERSON] та ТОВ «Тревел Профешнл Груп» від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діяло ТОВ «Франчайзингова мережа «Поїхали з нами» від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі субагентського договору діяла ФОП [PERSON] було укладено договір № К546/191002-1 на туристичне обслуговування. Відповідно до п. 2.1.1. та 2.1.2 договору Туроператор зобов`язується надати Замовнику через Турагента або Турсубагента інформацію, передбачену чинним законодавством України; забезпечити бронювання та надання туристичних послуг відповідно до Заявки (Додатку № 1 договору згідно визначення термінів договору). Пунктом 3.1. договору передбачено, що у випадку невиконання умов даного договору з боку Туроператора Замовник має право вимагати повернення оплачених коштів за послуги (або їх частину), які не надані у прямо пропорційному розмірі, за умови отримання вимог п.3.6 даного договору. За змістом п. 3.6 договору на Туриста покладено обов?язок попередити Туроператора безпосередньо або через Турсубагента про невідповідність умов туру умовам даного договору не пізніше 3-х днів з моменту їх виявлення. Згідно п. 4.15 Договору категорія готелю зазначається в заявці відповідно до класифікації готелів, яка надається готелями чи туристичними компаніями-партнерами, що забезпечують обслуговування туристів на території країни тимчасового перебування та підтверджується відповідними сертифікатами про призначення тієї чи іншої категорії (кількості зірок) даному готелю. За вказаним договором позивачем придбано тур мовою оригіналу: « Каскад «На недельку в Израиль» из Киева ». У вартість входило три екскурсії: «Єрусалим», «Галілея Християнська. Назарєт», « Мертве море ». Відповідно до Додатку № 1 до договору на туристичне обслуговування № 546/191002-1 від 02.10.2019, визначена дата поїздки з 20.10.2019 по 27.10.2019, тривалість ночей 7, готель Palace 3* (Ізраїль, Нетания), розміщення і тип номеру: SNG Standart, харчування: BB (сніданок); страховка - так; додаткові послуги - немає. Згідно п. 6.1.1 договору № К546/191002-1 від 02.10.2019 на туристичне обслуговування, вартість туристичних послуг складає 27640,00 грн. Пунктом 6.2.1. договору встановлено, що при підписанні цього договору замовник зобов`язаний сплатити туроператору через турсубагента або через турагента грошові кошти у розмірі 13820,00 грн. Згідно п. 6.2.2. договору, в разі, якщо при підписанні цього договору замовник сплачує не повну вартість туристичних послуг, зазначену п. 6.1.1. цього договору, то тзамовник зобов`язаний оплатити решту їх вартості, а саме 13820,00 грн. туроператору через турсубагента або через тур агента не пізніше 07.10.2019. Вказані грошові кошти були сплачені позивачем в повному обсязі частинами, що підтверджується квитанцією від 07.10.2019 на суму 13820,00 грн., квитанцією від 02.10.2019 на суму 10000,00 грн., квитанцією № Р24А675092736А69349 від 02.10.2019 на суму 820,00 грн., перевод № 927584515169 від 02.10.2019 на банківську картку фізичної особи в сумі 3000,00 грн. Як зазначає позивач, куплений нею продукт не відповідає інформації, яка подана відповідачами, що зокрема підтверджується фото, які наявні в матеріалах справи. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про туризм». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про туризм» до договору на туристичне обслуговування застосовується загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 15 ст. 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Статтею 1 Закону України «Про туризм» туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 19-1 Закону України «Про туризм», туроператор (турагент) зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору. Згідно з ч. 7 ст. 20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі, погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків. Відповідно до ч. 8 ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Відповідно до ч. 11 ст. 20 Закону України «Про туризм» якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь. Фактори зазначені позивачем у позовній заяві свідчать, що цей готель не відповідає категорії 3*, яку гарантував туроператор і на яку погодилась позивач, купуючи тур. Проте, продукт не відповідав інформації, поданій Відповідачем, що суперечить ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», в якій передбачено, що підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про: 1) основні характеристики продукції, такі як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 9) небезпеку, що загрожує споживачу у зв`язку з покупкою та/або використанням продукції. Частиною 3 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що забороняються як такі, що вводять в оману: 1) пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; 10) пропонування продажу продукції за спеціальною ціною, якщо: в) продавець пропонує неякісні екземпляри такої продукції з наміром продати іншу продукцію). Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачами, останніми не надано достовірну інформацію, що суперечить ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів». Також порушені ст.ст. 19 та 19-1 Закону України «По туризм», якою передбачено, що туроператор (турагент) зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування. Виявлені недоліки усунути на місці виявилось неможливим. Позивач звернулась до відповідача-3, який повідомив що заселятися в номер не потрібно. Як зазначила позивач, після тригодинного очікування в лобі готелю та чотиригодинного очікування в ресторані, вимоги позивача щодо заселення її до умов, які б відповідали договору, відповідач-3 повідомив, що Туроператор не має вільних номерів, позивач змушена була звернутися за допомогою до офіціанта. Офіціант знайшов серед його знайомих вільний номер в іншому готелі. Позивач повідомила відповідача-3 про те, що дісталась до готелю, який погодився прийняти останню на весь період відпустки, що є дорожчим за номер в готелі Palace лише на 100 доларів США. Відповідач-3 повідомила, що зв`яжеться з Туроператором для того, щоб оплату за готель Palace перевели на готель Sea Park, а позивачем буде доплачена різниця у 100 доларів США. 16.10.2019 Туроператор спілкуючись виключно через Турсубагента відмовився вирішувати питання з переселенням позивача до готелю Sea Park та переведення плати позивача з готелю Palace, зазначивши, що питання повинна вирішувати сторона, що приймає туриста, запропонувавши спочатку оплатити вартість всієї путівки (27640 грн.) знову, а потім сплатити повну вартість готелю за 7 ночей, що складала 439 доларів США. Позивач відмовилась. Самостійно домовившись з адміністрацією готелю Sea Park, що сплачені позивачем 200 доларів США, що підтверджується інвойсом від 17.10.2019, будуть зараховані в якості оплати за дві ночі перебування в готелі, позивач попросила відповідачів змінити дату вильоту з 22.10.2019 на 17.10.2019, на що відповідач-1 відповів відмовою. Позивач за власні кошти купила квиток на літак до України. На претензію позивача від 17.10.2019 відповідач-1 повідомив листом № 1344 від 29.11.2019, що відмовляє у відшкодуванні шкоди. Тобто, представники Відповідачів порушили наступні статті Закону України «Про захист прав споживачів», а саме ч. 1 ст. 8 у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк. Частиною 1 статті 9 встановлено, що споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Частиною 3 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. 25.11.2020 посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві була здійснена позапланова виїзна перевірка ТОВ «Тревел Профешнл Груп» щодо дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів при наданні послуг з питань, викладених у зверненні [PERSON] . За результатами проведеної перевірки посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві було складено Акт № 5660-1 від 25.11.2020 та виписано Припис № 606 про усунення порушень вимог законодавства від 25.11.2020, відповідно до якого ТОВ «Тревел Профешнл Груп» порушило п. 3 ч. 2 ст. 19-1 Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», та приписано усунути порушення вимог законодавства про захист прав споживачів, які зафіксовано в Акті № 5660-1 від 25.11.2020. 13.07.2021 ТОВ «Тревел Профешнл Груп» подано заяву про визнання протиправним та скасування індивідуального акта до Окружного адміністративного суду м. Києва. 25.04.2022 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва адміністративний позов ТОВ «Тревел Профешнл Груп» до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві був задоволений. Визнано протиправною та скасовано Постанову № 25 про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 13.05.2021, яка винесена Головним управлінням Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві. При цьому, як встановлено судом, з відповіді ТОВ «Джойн АП!» від 23.03.2020 на адвокатський запит № 36 від 02.03.2020, від 05.09.2022 на адвокатський запит №58 від 25.08.2022 вбачається, що готель Palace Netania, інформація відповідно до якого розміщена на сайті Туроператора ТОВ «Джойн АП!» за посиланням [INFO] , є однозірковим та відноситься до бюджетної категорії з мінімальною кількістю послуг, що можуть надаватися. Викладене дає підстави стверджувати, що відповідачі порушили приписи та положення Закону України «Про туризм». Тобто фактично відповідачі не надали жодних доказів приналежності вказаного готелю до категорії 3*. Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач має право на повернення відповідачем, сплаченої за товар грошової суми у десятикратному розмірі вартості продукції за відмову позивачу в реалізації її прав, установлених частиною першою ст. 8, ч. 1 ст. 9 Закону «Про захист прав споживачів». Отже, за змістом вищезазначених правових норм, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що оскільки з вини відповідачів позивачу через неналежне отримання туристичної послуги завдано збитки, тому із відповідачів на користь позивача необхідно стягнути в рівних долях сплачені кошти за туристичні послуги у розмірі 37395,30 грн., а позов в цій частині задовольнити. Щодо позовних вимог про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає наступне. Позивач направила претензію, яка 23.10.2019 отримана відповідачами. В претензії заявлена до відшкодування вартість туду - 27640,00 грн., витрати у гривневому еквіваленті станом на дату звернення: вартість проживання в готелі Sea Park - 5000,00 грн., вартість авіаквитка - 3962,60 грн., вартість квитка на потяг - 189,00 грн., що загалом становить 36791,60 грн. Як вбачається з матеріалів справи, строк сплати відшкодування договором передбачений не був, тому за загальним правилом виконання вимог, встановлених ч. 2 ст. 530 ЦК України - 7 днів від пред`явлення вимоги. При цьому, відповідно до приписів ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Договором на туристичне обслуговування № К546/191002-1 від 02.10.2019, укладенимп між [PERSON] та ТОВ «Тревел Профешнл Груп» від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діяло ТОВ «Франчайзингова мережа «Поїхали з нами» від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі субагентського договору діяла ФОП [PERSON] , передбачено в тому числі право замовника вимагати повернення оплачених за послуги коштів та відшкодування збитків, та відповідно - зустрічний обов`язок відповідачів здійснити вказане відшкодування (п. 3.1., п. 3.2.). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно у п. 3.2. вказаного договору зазначено, що у будь-якому випадку, загальна сума виплат та відшкодувань, туроператором на користь туриста не може перевищувати вартість туристичного продукту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 184911,60 грн., інфляційних втрат в розмірі 471,72 грн., 3% річних у розмірі 506,61, не підлягає до задоволення відповідно до ч.2 ст.625 ЦПК України. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд прийшов до наступного. Як встановлено судом, запланована позивачем подорож до Ізраїлю, що була зірвана внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань. Позивач перебуваючи в Ізраїлі позивач планувала побувати на екскурсіях, так як у вартість туру входило три екскурсії: « Єрусалим », « Галілея Християнська. Назарєт », « Мертве море ». При цьому, відповідачі не визнали неналежного виконання договору, запропонувавши позивачу фактично придбати путівку заново. Позивач зазначає, що через грубу непрофесійну поведінку відповідачів, змушена була у сльозах просити про допомогу у сторонніх людей, докладати емоційних зусиль, пояснюючи свою ситуацію, відсувати приниження та небезпеку, залишаючись на ніч просто на вулиці та витрачати додаткові кошти. Перебуваючи у стані сильного стресу, витративши додаткові незаплановані кошти, позивач змушена була самостійно купити квиток та вилетіти додому. Тому, сукупність негативних емоцій, перевтома, жаливе відношення з боку відповідачів, потреба у доведенні фактів призвели до погіршення загального емоційного стану позивача. У статті 25 Закону України «Про туризм» встановлено, що туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 27 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з правової позиції викладеної у п. п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. З урахуванням наведеного і виходячи з принципу справедливості та розумності, не отримання позивачем туристичної послуги, яка не відповідала інформації, поданій відповідачем, що потягло негативні емоції, завдано хвилювання та втрату спокою, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають задоволенню і з відповідача слід стягнути на користь позивача 27640,00 грн відшкодування моральної шкоди. Щодо позовної вимоги про стягнення професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що 13.12.2019 між [PERSON] та адвокатом Закіровою Катериною Маратівною укладено договір № 55 про надання правової допомоги. Відповідно до Додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 55 від 13.12.2019, рахунку-фактури № 1 від 13.12.2019 на суму 3000,00 грн., Акту приймання-передачі правової допомоги від 24.12.2019, рахунку-фактури № 2 від 07.02.2020 на суму 10500,00 грн., рахунку-фактури № 3 від 01.03.2021 на суму 7500,00 грн., Акту приймання-передачі правової допомоги від 10.02.2020, рахунку № 01-11/SA-3580 від 28.01.2020 на суму 1000,00 грн., Акту приймання-передачі правової допомоги від 28.01.2020, рахунку-фактури № 4 від 18.11.2022 на суму 3000,00 грн. копій квитанцій сплачених [PERSON] на користь адвоката Закірової К.М., загальною вартістю 25000,00 грн. Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 6, 5 ст. 137 ЦПК України). Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн. Щодо вимог представника відповідача-2, відповідача-3 про стягнення професійної правничої допомоги у розімірі 10000,00 грн., суд зазначає, що в матеріалів цивільної справи № 752/11478/20 відсутні докази на підтвердження сплати вартості виконаних робіт на суму 10000,00 грн, а саме квитанції або меморіальний ордер. Крім того, відсутній Акт виконаних робіт, Акт приймання-передачі правової допомоги. Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Франчайзингова мережа «Поїхали з нами», фізичної особи-підприємця [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача, підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивача при поданні позову до суду звільнено від сплати судового збору у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, з відповідачів необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial