Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

27 лютого 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, а саме: будинком [ADDRESS] . На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що є власником вищезазначеного будинку. За вказаною адресою зареєстрована вона, а також зареєстровані, але більше 10 років не проживають її син [PERSON] , його дружина [PERSON] із своєю дочкою [PERSON] . Вказаним житлом дані особи не користуються, будинок не утримують, комунальні платежі не сплачують, однак в добровільному порядку на численні прохання позивачки з реєстрації зніматись не бажають, чим перешкоджають їй вільно здійснювати своє право власності щодо житла. Окрім того, позивачка зазначає, що відповідачі на даний час проживають постійно в російській федерації за відомою їй адресою. Тому, позивачка просить усунути перешкоди в користуванні її власністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом - будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02 березня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась. Представник позивачки [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явились, про дату, час та місце проведення засідання повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. У відповідності до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали\~справи суд\~вважає,\~що позов\~підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] є власницею та зареєстрована в будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № К-03-6698 від 21.02.2023 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 116955479 від 14.03.2018 року. За вказаною адресою зареєстровані, також, її син [PERSON] , [INFO] , його дружина [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Однак, за вказаною адресою вони не проживають понад 10 років, в добровільному порядку з реєстрації не знімаються, порушуючи тим самим права позивачки. Факт відсутності відповідачів за місцем реєстрації підтверджується актом обстеження фактичного місця проживання громадян № 15 від 22.02.2023 року, складеного комісією Пироговецького старостинського округу Хмельницької міської ради. Як визначено частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. В силу ст. 383 ч. 1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником. Статтями 72, 108 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] станом на день розгляду справи судом, не проживають понад десять років в будинку [ADDRESS] , суд вважає за необхідне визнати їх такими, що втратили право на користування вказаним будинком.

Outcome: approved