Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

У серпні 2022 року до суду надійшла позовна заява ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач вказує, що 03.12.2020 року між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" та [PERSON] укладений кредитний договір № 01451-12/2020. Кредитний договір підписаний електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 11.08.2021 року між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ"укладено Договір факторингу № 11082021, у відповідності до умов якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому Права Вимоги, а останнє приймає належні ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" Права Вимоги до Боржників, вказані у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 11.08.2021 до Договору факторингу № 11082021 від 11.08.2021 року ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 25480 грн. 00 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 7000 грн. 00 коп.; сума заборгованості за відсотками - 18480 грн. 00 коп. Просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором № 01451-12/2020 у розмірі 25480 грн. 00 коп., з яких 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18480 - сума заборгованості за відсотками, а також стягнути судові витрати. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2022 року справу передано на розгляд судді Парахіній Є.В. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 05.09.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. У серпні 2022 року відповідач [PERSON] надала суду відзив на позов, в якому вказала, що позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. В матеріалах справи відсутні докази, що саме їй належить телефонний номер [NUMBER] , з якого відбувався акцепт кредитного договор, та саме вона акцептувала кредитний договір, а також докази підтвердження видачі кредитних коштів, їх переказу на картковий рахунок відповідача. Договір факторингу не містить жодного пункту, в якому зазначено, що первинний кредитор ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" передає кредитну заборгованість [PERSON] до ТОВ "ФК "ЄАПБ", а витяг з реєстру боржників № 1 до Договору Факторингу № 11082021 від 11.08.2021 року не підписаний керівником первинного кредитора - ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ", тому не може бути належним доказом передачі права грошової вимоги. Позивачем не вірно проведено розрахунки щодо заборгованості в розмірі 25480 грн. 00 коп., в позовну заяву внесена сума простроченої заборгованості по несплаченим процентам за користування кредитом 18480 грн. 00 коп., яка являється більш ніж спірною. В п. 2.2 кредитного договору зазначено, що Товариство має право надати кредит на суму 7000 гривень строком з 03.12.2021 року до 26.12.2020 року на термін 24 дні (п. 1.2. кредитного договору) під 2,20 % (п.1.3. кредитного договору), тобто сума процентів (відсотків) до сплати не повинна перевищувати 3360 грн., виходячи із формули: 7000 грн.* 24 * 2,20 % , що становить 3360 грн. Таким чином згідно з правовими висновками Великої палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12 позивач не має нарахувати більше 3360 грн. процентів (відсотків). Крім того, нарахована сума відсотків протирічить діючому законодавству, а саме: ч. 3 ст. 21 Закону України "Про споживче кредитування", яка не зовсім коректно прописана, але захищає позичальника від безлімітних поборів лихварів: сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту, за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача. Позивач стверджує, що згідно з п. 1.7. кредитного договору Закон України "Про споживче кредитування" не розповсюджується на правовідносини по цьому договору, але судова практика говорить про те, що суди в своїй діяльності застосовують Закон України "Про споживче кредитування" в подібних правовідносинах; ч. 2 та п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" говорить про те, що Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відсутні докази що саме вона акцептувала оферту та уклала з Позичальником кредитний договір. Згідно з доказів, наданих позивачем, кредитний договір підписаний власником телефонного номеру [NUMBER] . Матеріали справи не містять доказів, що це номер належить саме їй. Більш того, він їй не належить, та ніколи не належав, тобто відсутні належні докази укладання кредитного договору. В матеріалах справи відсутні докази надання їй другого примірника кредитного договору. Кредитний договір укладається в письмовій формі і не може змінюватися в односторонньому порядку без згоди сторін. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним згідно ч. 2 ст. 1055 ЦК України. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підпису, визначеним ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", є оригіналом такого документа. Кредитний договір містить умови, які є несправедливими в цілому, суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язки на погіршення становища споживача, що в свою чергу є підставою для визнання такого договору недійсним. Як зазначає позивач в позовній заяві, позичальник отримав кредит у розмірі 7000 грн. строком з 03.12.2020 року, на термін 24 днів (п. 1.2 Договору) по ставці під 2,20 %, тобто понад 803 відсотків річних, тобто більш ніж у вісім разів більше ніж сума начебто отриманого кредиту. Позивач не має право додати в якості доказів наступні документи, які мають важливе значення для повного, всебічного розгляду справи: дозволу (згоди) Людини, наданого фінансовій установі, на обробку, зберігання, розповсюдження персональних даних; належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, як підтверджують видачу кредиту (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо); докази, що Людині надавався другий примірник кредитного договору, якай надається шляхом направлення на електронну адресу; реєстраційного номеру облікової картки платника податків Людини; доказів належності Людині телефонного номеру [NUMBER] , за допомогою якого відбувся акцепт кредитного договору (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора W58083); доказів, що номеру банківської карти Людини, на який ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" начебто перерахував на її ім`я кошти у розмірі 7000 грн., належить їй, оскільки про дані докази не заявлено позивачем. Відсутність реєстраційного номеру облікової картки платника податків відповідача ставить під сумнів факт надання кредиту. Позивач використовував її персональні дані без її дозволу. У разі не надання позивачем оригіналу електронного кредитного договору, як складової частини кредитного договору, просила виключити з числа доказів паперову копію електронного кредитного договору від 03.12.2020 року. Просила визнати кредитний договір №01451-12/2020 від 3 грудня 2020 року недійсним; залишити без задоволення позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до [PERSON] про стягнення заборгованості; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" моральну шкоду за порушення законодавства про захист персональних даних, в розмірі 25480 грн. 00 коп. При цьому, відповідач не подала суду зустрічний позов, оформлений у відповідності з вимогами ст.ст. 175, 177 ЦПК України, разом з відзивом та в строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву. У вересні 2022 року представник ТОВ ""ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" надав відповідь на відзив, в якому вказав, що 03.12.2020 року між ТОВ "ІНВЕСТРУМ" та [PERSON] укладено Договір № 01451-12/2020, в електронному вигляді, а особисті дані в договір вносяться шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальником власноруч. Відповідно до п.п. 2.1. договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно Додатку № 1 Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту - розмір коштів, які підлягають поверненню, дорівнює 10696 грн. 00 коп., в т.ч. 7000 грн. 00 коп. кредиту та 3696 грн. 00 коп. нарахованих відсотків. У зв`язку з тим, що відповідач не виконував свої зобов`язання за Договором № 01451-12/2020 від 03.12.2020 та застосовуючи положення п. 1.3 Договору відбувались відповідні нарахування. Відповідач був ознайомлений з усіма запропонованими умовами, зокрема, з умовами повернення кредитних коштів, нарахування процентів, строками погашення заборгованості, умовами пролонгації та наслідками несвоєчасного повернення коштів. ТОВ "ІНВЕСТРУМ" на письмовий запит ТОВ "ФК "ЄАПБ" щодо підтвердження видачі на платіжні картки клієнтів он-лайн кредитів, надало оригінал листа від ТОВ "Платежі Онлайн", який безпосередньо здійснював переказ коштів на банківські карти позичальників, як оператора послуг платіжної інфраструктури, яким повідомило, що на сайті ZECREDIT.COM.UA через платіжний сервіс "Platon" були проведені успішні транзакції типу видача кредиту, в тому числі 03.12.2022 року здійснено перерахування коштів на суму 7000 грн. 00 коп., за маскою картки [NUMBER] , за номером транзакції 30697-19360-03157. На даний електронний запит ТОВ "ІНВЕСТРУМ" до ТОВ "ФК "ЄАПБ" було надано відповідний розрахунок (підписаний ЄЦП ) щодо нарахувань, які відбувалися щоденно за кредитним договором, в якому також відображено сплати, які здійснювались позичальником [PERSON] в рахунок погашення заборгованості. Оскільки термін повернення кредиту встановлено 26.12.2020 року в розмірі 10696 грн. 00 коп., а позичальником було сплачено лише 1500 грн. 00 коп. 29.12.2020 року, отже ані нараховані відсотки за користування кредитом, ані сам кредит повернуто не було, утворилась заборгованість в сумі 25480 грн. 00 коп. Як вбачається з поданих до позовної заяви копій Кредитного договору Додатку № 1 до договору - графіку розрахунків, дані документи підписано 03.12.2020 року електронним підписом W58083. Відповідно до п.п. 6.1. Кредитного договору цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підписи одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодити всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та ТОВ "ІНВЕСТРУМ" не було б укладено. Позивачем надано до суду всі наявні документи по даній кредитній справі, які були передані ТОВ "ІНВЕСТРУМ" до ТОВ "ФК ЄАПБ" в рамках укладеного Договору Факторингу № 11082021 від 11.08.2021 року, та отримані за додатково направленими запитами, які підтверджують перерахування коштів в сумі 7000 грн. 00 коп. на банківську платіжну картку вказану позичальником при укладанні договору. 11.08.2021 року між ТОВ "ФК "НВЕСТРУМ" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено Договір факторингу № 11082021, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 11.08.2021 року до Договору факторингу № 11082021 від 11.08.2021 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25480 грн. 00 коп. На вимогу п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем були здійснені заходи досудового врегулювання спору, направлено письмове повідомлення [PERSON] про відступлення права вимоги. Оригінали повідомлення про відступлення права грошової вимоги та про порядок погашення заборгованості по Договору 01451-12/2020 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту від 03.12.2020 року були направлені на адресу відповідача простою кореспонденцією, а в ТОВ "ФК "ЄАПБ" залишився зразок повідомлення. Дані листи ніяким чином не змінюють умов кредитних договорів, а носять лише інформаційний характер, в законодавстві України не передбачено обов`язки нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15 , боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки первісного позикодавця, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, [PERSON] не виконала свого зобов`язання. Після відступлення ТОВ "ФК "ЄАПБ" права грошової вимоги не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості. Відповідно до п.п. 1.7. Кредитного договору Клієнт підтверджує, що усвідомлює, шо на правовідносини за цим Договором не розповсюджується дія Закону України "Про споживче кредитування", а отже даний закон не може бути застосований. Зі змісту Кредитного договору вбачається, що жодні умови, які законом визнаються несправедливими, до договору внесено не було. Не містить він і будь-яких інших несправедливих умов. Ніяких застережень або зауважень з боку позичальника, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або пролонгації під час їх підписання не подано. Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому прийняв надані Кредитором кредитні кошти. Таким чином, дії Відповідача щодо оспорювання нарахованої заборгованості в частині процентів через півтора роки після його укладення є нічим іншим, як намаганням Позичальника уникнути належного виконання взятих на себе зобов`язань. Належних та допустимих доказів на спростування невірного нарахування процентів, по Кредитному договору відповідачем не надано. А тому посилання на порушення вимог Закону України "Про захист прав споживачів" є необґрунтованими та безпідставними. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 16.09.2022 року відповідача [PERSON] надала заперечення на відповідь на відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позову ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" з підстав, аналогічних викладеним нею у відзиві на позов. 11.10.2022 року представник позивача ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" надав додаткове пояснення у справі, вказав, що всі відповіді на питання та доводи відповідача були викладені при наданні відповіді на відзив на позовну заяву, інші заперечення не потребують додаткових пояснень та не заслуговують на увагу суду. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи повідомлена про час та місце слухання справи в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. У відзиві на позов відповідач просила відкласти розгляд справи до закінчення воєнного стану. Повноваження щодо відкладення судового розгляду на підставі поданого учасниками судового процесу клопотання є дискреційними. Та обставина, що відповідні повноваження суду є дискреційними, не створює імунітету від перевірки належності застосування судом свого розсуду в аспекті відповідності таких дій принципу верховенства права як стримуючого фактору. При цьому будь-який законодавчий припис, що встановлює певні межі розсуду, повинен бути оцінений на предмет дотримання фундаментальних вимог верховенства права, зокрема щодо співмірності (пропорційності) тій меті, за якою законом передбачене відповідне обмеження, або яке відбулось унаслідок застосування розсуду суду. При цьому, судова дискреція щодо оцінки обставин, які не дають можливості особі прийняти участь у судовому засіданні, на предмет їх поважності чи неповажності для цілей відкладення судового розгляду не має абсолютних меж. Суд має враховувати конкретну ситуацію та обґрунтування особи, яка просить суд відкласти судовий розгляд, відповідне обґрунтування не має бути абстрактним, а обставини, наведені у ньому, повинні бути підтверджені належною доказовою базою. Тобто реалізація відповідної дискреції суду щодо кваліфікації наведених учасником судового процесу у клопотанні про відкладення судового розгляду обставин має здійснюватися індивідуально з урахуванням принципу верховенства права. Це зумовлено тим, що сама концепція верховенства права передбачає суд як найдієвіший інструмент її застосування, адже тільки суд може вийти за межі формального права та визначити доцільне та належне регулювання в кожній конкретній ситуації. При цьому для цілей дотримання принципу верховенства права суд повинен обирати такий варіант вирішення клопотання про відкладення судового засідання, який є максимально доцільним та справедливим у відповідній ситуації, а обраний ним процесуальний наслідок розгляду відповідного клопотання, як результат реалізації наданих йому дискреційних повноважень, завжди вимагає мотивації зробленого вибору. Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною зокрема у постанові від 14 липня 2022 року в справі № 260/4504/20. Позивач просила відкласти розгляд справи у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, що, на її думку, перешкоджає можливості з`явитись до суду. Так, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, термін дії якого продовжується на час розгляду даної справи. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Аналіз наведеного вище, свідчить, що в умовах воєнного стану саме задля забезпечення визначених статтею 3 Основного Закону положень, а також з метою дотримання завдання щодо справедливого та своєчасного розгляду спорів суди попередили сторін щодо можливості скористатися визначеними КАС України процедурами щодо подання заяв про розгляд справи без участі сторін (в порядку письмового провадження) або відкладення розгляду справи. За загальним правилом при вирішенні питання щодо можливості відкладення розгляду справи в період дії воєнного стану на підставі поданої учасниками судового процесу заяви суд залежно від інтенсивності бойових дій на певній території, загальної воєнної ситуації як в країні, так і в певному регіоні, де знаходиться суд, або учасник справи (його представник), поведінки суб`єктів владних повноважень, що мають компетенцію в сфері повідомлень щодо ризиків перебування на певній території (об`єкті нерухомості) та інше, має дотримуватися балансу між безпекою суддів, працівників апарату, учасників справи та дотриманням процесуальних прав учасників справи і засад судочинства. При цьому врахуванню підлягають попередня поведінка учасника справи, можливість розгляду справи за відсутності сторін, можливість прибути у судове засідання та скористатися правом участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Наявні у справі документи об`єктивно свідчать про те, що позивач [PERSON] знаходиться на території м. Полтаві, де здійснюється розгляд справи. На території м. Полтави бойові дії в даний період часу не відбуваються, суд працює в загальному режимі, відтак у відповідача відсутні реальні побоювання щодо власної безпеки при переміщенні для участі в судовому засіданні. Суд звертає увагу, що позивач жодного разу не з`явилася в судове засідання, з клопотанням про проведення судового засідання за його участю в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів не звернулася. З урахуванням вищенаведених обставин, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання [PERSON] та приходить до висновку про можливість розгляду справи без присутності учасників справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а відповідач - заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.12.2020 року між ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" та [PERSON] укладений Договір про надання фінансового кредиту № 01451-12/2020. Кредитний договір підписаний електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п. 1.1 - 1.4 Договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 24 днів, тобто до 26.12.2020 року. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України "Про електронну комерцію". За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 803,0000000000001% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,20% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Для Клієнта, якому Товариство вперше надає кредит, протягом 7 (семи) днів з моменту надання кредиту діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,01% на добу. З 08 (восьмого) дня користування кредитом процентна ставка для такого Клієнта нараховується відповідно до пункту 1.3 договору. Відповідно до п.п. 1.7. Договору Клієнт підтверджує, що усвідомлює, шо на правовідносини за цим Договором не розповсюджується дія Закону України "Про споживче кредитування". Згідно Додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 01451-12/2020 року від 03.12.2020 року сторонами узгоджено графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, відповідно до якого строк, на який видається кредит - 24 дні, сума кредиту - 7000 грн. 00 коп., сума нарахованих відсотків за користування кредитом - 3696 грн. 00 коп., до сплати всього - 10696 грн. 00 коп. 04.01.2021 року відповідач [PERSON] звернулася до ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" з заявкою на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту), в якій просила продовжити строк дії Договору про надання фінансового кредиту № 01451-12/2020 від 03.12.2020 року на термін 30 днів. 04.01.2021 року між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" та [PERSON] укладена Додаткова угода № 2 до Договору про надання фінансового кредиту № 01451-12/2020 від 03.12.2020 року, відповідно до п. 1, 2 якого Сторони погодили строк дії Договору на термін 30 днів (включаючи 9 днів прострочення), тобто до 03 лютого 2021 року. У зв`язку з продовженням строку дії Договору, Клієнт зобов`язується здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого Графіка розрахунків: термін на який видається кредит - 30 дні, сума кредиту - 7000 грн. 00 коп., фіксована процентна ставка за кожен день користування - 2,20 %, сума відсотків за користування кредитом - 4620 грн. 00 коп., до сплати 03.02.2021 року всього - 11620 грн. 00 коп. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію"). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, що накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Наявні у справі докази об`єктивно підтверджують той факт, що договір між ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТРУМ" укладений з [PERSON] в електронній формі, підписаний сторонами, які узгодити всі умови, для забезпечення укладенні договору відповідач пройшла реєстрацію та отримала одноразовий ідентифікатор (код, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), що могло бути здійснене за умови здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ". При цьому, відповідачем [PERSON] не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що дії з підписання електронного договору здійснювались не нею, а іншою особою. На підставі вказаного договору відповідачу перераховано грошові кошти на виконання його умов в сумі 7000 грн. При цьому, подальша поведінка [PERSON] - користування кредитними коштами, часткове виконання зобов`язань за кредитним договором, звернення з заявою про пролонгацію договору, доводять той факт, що вона визнавала існування договірних відносин з ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ". А тому її посилання у відзиві на позовну заяву про те, що кошти вона не отримувала, є безпідставними Доводи відповідача щодо відсутності між сторонами зобов`язань є безпідставними, оскільки як вбачається з кредитного договору, його підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону з зазначенням адреси проживання відповідача, її паспортних даних, РНОКПП. При цьому, відповідачем не доведено, що мобільний телефон, який був задіяний при укладенні договору, та картковий рахунок, на який зараховано кредитні кошти, їй не иналежать, а наявні у справі докази свідчать про зворотне. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про укладення вищевказаного кредитного договору та додаткової угоди до нього між ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТРУМ" та [PERSON] , невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаними кредитним договором за договором факторингу. Отже, з урахуванням викладеного суд приходить до обґрунтованого висновку, що відповідач булав належним чином ознайомлена з умовами вищевказаного кредитного договору та додаткової угоди до нього. 11.08.2021 року між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено Договір факторингу № 11082021. Відповідно до п. 1.1 - 1.3 якого за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. В день, коли здійснюється Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників, Клієнт зобов`язаний передати Фактору інформацію згідно Реєстру Боржників в електронному виді за формою, наведеною в Додатку № 4 до цього Договору, на підставі Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників електронному виді (Додаток № 5). Клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за Договором позики Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Наступне відступлення Фактором права грошової вимоги за цим Договором до третіх осіб допускається. На виконання п. 1.2 вищевказаного Договору факторингу № 11082021 від 11.08.2021 року, в день його укладення сторонами даного договору підписано Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 11082021 від 11.08.2021 року, відповідно до якого уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2. Договору Факторингу № 11082021 від 11.08.2021 року, укладеного між Клієнтом та Фактором, Клієнт передав, а Фактор прийняв: - Реєстр Боржників № 1 кількістю 6434. -Реєстр Боржників № 2 кількістю 5410, після чого, з урахуванням пункту 1.2. Договору факторингу № 11082021 від 11.08.2021 року, від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей. Як вбачається з витягу з Реєстру боржників, до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 01451-12/2020, сума заборгованості - 7000 грн. 00 коп., сума заборгованості за відсотками - 18480 грн. 00 коп., сума заборгованості разом - 25480 грн. 00 коп. Виходячи з вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" 18.08.2021 року за вих. № 005009096-1 направив, простою кореспонденцією письмове повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по Кредитному договору № 01451-12/2020 від 03.12.2020 року, тобто виконав вимоги ст. 1082 ЦК України. В ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору, наданого ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів", відповідач користувалася коштами кредитного ліміту, який у встановленому договором порядку та строки не погасила, в результаті чого станом на 11.08.2021 року утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 25480 грн. 00 коп., що складається з: сума заборгованості за основною сумою боргу - 7000 грн. 00 коп.; сума заборгованості за відсотками - 18480 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, позовні вимоги ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" про стягнення з [PERSON] заборгованості за основною сумою боргу - 7000 грн. 00 коп. є обґрунтованими, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Оцінюючи доводи відповідача про те, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню положення Закону України "Про захист прав споживачів", суд враховує наступне. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" N 5 від 12 квітня 1996 року, до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів", належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Законом України "Про захист прав споживачів" урегульовані відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, у зв`язку з задоволенням побутових потреб (ст. 1). Цей Закон застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Як встановлено в ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування", споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до змісту Договору про надання фінансового кредиту № 01451-12/2020 від 03.12.2020 року, укладеного між ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" та [PERSON] , його предметом є наступне -Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. В п.п. 1.7. Договору встановлено, що Клієнт підтверджує, що усвідомлює, шо на правовідносини за цим Договором не розповсюджується дія Закону України "Про споживче кредитування". При цьому, предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому, жодних підстав для висновку, що вказаний спір виник з правовідносин, пов`язаних зі споживчим кредитуванням, не вбачається. Враховуючи викладене, посилання позивача на положення Закону України "Про захист прав споживачів" при вирішенні спору в даній справі є безпідставними. При вирішенні питання про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами суд враховує наступне. Так, у наданих позивачем розрахунках заборгованості за кредитним договором відсутні будь-які дані щодо періоду нарахування відсотків за користування коштами, розміру відсоткової ставки тощо. Як вбачається з п. 2.3, п. 2.4 Договору про надання фінансового кредиту № 01451-12/2020 від 03.12.2020 року, укладеного між ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" та [PERSON] , сторони погодили, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариством) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом . При надходження до Товариства коштів для виконання зобов`язань Клієнта Товариство направляє такі кошти на погашення заборгованості в наступній послідовності: 1) в першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу здійснюється повернення суми кредиту. Зі змісту п. 1.2 Договору вбачається, що кредит надається строком на 24 днів, тобто до 26.12.2020 року. Відповідно до Додаткової угоди № 2 до договору, яка підписана сторонами 04.01.2021 року, строк дії договору продовжено на термін 30 днів (включаючи 9 днів прострочення), тобто до 03.02.2021 року. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Отже кредитор має право нараховувати відсотки за Договором про надання фінансового кредиту № 01451-12/2020 від 03.12.2020 року лише до 03.02.2021 року включно, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором підлягає стягненню у розмірі, нарахованому за вказаний період, в сумі 4620 грн. 00 коп. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" та стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу в сумі 7000 грн. 00 коп., нарахованих процентів в сумі 4620 грн. 00 коп., а всього коштів в загальному розмірі 11620 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним при зверненні до суду, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial