Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.09.2019 [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Daewoo» д.н.з. [NUMBER] в м. Києві допустив зіткнення з транспортним засобом «Toyota», д.н.з. [NUMBER] та з транспортним засобом «Skoda», д.н.з. [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Daewoo» була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР195911153. Відповідно до постанови суду, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Власники транспортих засобів «Toyota» та «Skoda» звернулися із заявами про виплату страхового відшкодування, на підставі яких складені страхові акти та здійснені страхові виплати у сумі 17231, 67 грн. та 12430, 24 грн. Виплати страхових відшкодувань були здійснені ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі повідомлень про дорожньо-транспортні пригоди від 16.09.2019 та 17.09.2019 та страхових актів. Оскільки відповідач самовільно залишив місце ДТП, то після виплати страхових відшкодувань на користь потерпілих осіб, у позивача виникло право вимоги до відповідача, винуватця ДТП в порядку регресу. Відповідачу надсилались претензії про сплату страхових відшкодувань, але відповідач не відшкодував шкоду у добровільному порядку, у зв`язку з чим, посилаючись на ст. 1191 ЦК України та ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить стягнути з відповідача борг в сумі 29661,91 грн та судові витрати. Ухвалою від 23.11.2022 суддею Булигою Н.О. позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою від 25.01.2023 справу прийнято до провадження судді Демченко Л.М. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явилися, тому з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, судом проводиться заочний розгляд справи. Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 02.09.2019 між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.195911153, за умовами якого застраховано автомобіль «Daewoo», номерний знак [NUMBER] , строк дії полісу з 00:00 03.09.2019 до 24:00 02.09.2020 включно (а.с.14). Як вбачається із постанови Деснянського районного суду м. Києва від 27 грудня 2019 року, [PERSON] 13.09.2019 близько 17 год. 50 хв., керуючи автомобілем «Daewoo» д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по вул. Братиславській не дотримавшись безпечного інтервалу здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota», д.н.з. [NUMBER] водієм якого був [PERSON] та з транспортним засобом «Skoda» , д.н.з. [NUMBER] , водієм якого був [PERSON] , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів і після чого [PERSON] залишив місце ДТП. Справу про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 122-4 КУпАП, ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП (а.с.13). У своїй Постанові від 07.02.2018 року у справі № 910/18319/16 Верховний Суд зробив висновок, що закриття справи про адміністративне правопорушеня у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо». Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18). З урахуванням вищевикладеного, суд вважає встановленим і доведеним, що саме з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якої була заподіяна матеріальна шкода власникам автомобілів «Toyota» та «Skoda». Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах , зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(надалі - Закон), метою якого є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів Відповідно до положень п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як вбачається із матеріалів справи, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь власника пошкодженого автомобіля «Toyota» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 12430 грн. 24 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена на підставі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 16.09.2019 та страхового акту від 27.01.2020 та підтверджується копією платіжного доручення № 39775 від 27.01.2020 (а.с.6-7,33, 34). Також, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь власника пошкодженого автомобіля «Skoda» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 17231 грн. 67 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена на підставі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 17.09.2019 та страхового акту від 28.01.2020 та підтверджується копією платіжного доручення № 39925 від 30.01.2020 (а.с.10,35, 36). Згідно ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду у випадку, якщо: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім ти, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до положень ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 02.03.2020 та 17.06.2020 відповідачу були направлені претензії про відшкодування завданої майнової шкоди з метою урегулювання спору у досудовому порядку (а.с.37-38). Однак, на дату подання позовної заяви відповіді щодо результату розгляду вимоги ПрАТ СК «ПЗУ Україна» отримано не було. Оскільки [PERSON] після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, суд приходить до переконання, що відповідачем порушено умови договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що тягне за собою обов`язок відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу. Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати з відповідача на користь позивача у розмірі 2481 грн. (а.с. 4) по сплаті судового збору.

Outcome: approved