Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

У червні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальності «Сіті-Девелопмент», [PERSON] , [PERSON] , у якому просив суд: -визнати за позивачем [PERSON] майнові права на квартиру [ADDRESS] ; -зобов`язати відповідача-1 ТОВ «Сіті Девелопмент» укласти з позивачем [PERSON] . Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] ; -визнати недійсним Договір №СС/Д4/152-118Н купівлі-продажу майнових прав від 10.03.2016, серія та номер: б/н, виданий 11.03.2016, видавник: ТОВ «СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ»; -визнати недійсним правочин від 03.09.2019 між відповідачем-1 ТОВ «Сіті Девелопмент» та відповідачем-2 [PERSON] , за яким відбувся продаж квартири [ADDRESS] ; -визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири серія № 2807 від 11.11.2019, укладений між відповідачем-2 [PERSON] та відповідачем-3 [PERSON] та зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В., за яким відбувся продаж квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що 20 травня 2014 року між позивачем [PERSON] та Відповідачем ТОВ «Сіті - Девелопмент» укладений Попередній договір купівлі-продажу квартири, за яким позивач та відповідач-1 у строки (протягом II кварталу 2015 року, але не раніше введення об`єкту в експлуатацію) погодились укласти Основний договір. Зазначає, що за майбутнім Основним договором відповідач-1 зобов`язувався передати у власність окрему квартиру [ADDRESS] , а позивач зобов`язувався виплатити вартість квартири. Плановий строк введення будинку в експлуатацію - І квартал 2015 року. Посилається, що 20.05.2014 між тими ж сторонами укладено Договір про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д4/71-273, за яким на підтвердження зобов`язань за Попереднім договором, позивач взяв на себе обов`язок оплатити 97% від вартості квартири, а саме - 391 395,00 грн. Стверджує, що згідно Додаткової угоди від 04.09.2014 до Договору про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д4/71-273 від 20.05.2014, Сторона 2 (позивач) взяла на себе обов`язок сплатити вартість об`єкта, після здійснення обмірів БТІ, що у національній валюті України на день укладання договору становить 402 962,25 грн. Вартість одного квадратного метра 7 500,00 грн. Вказує, що 20.05.2014, позивачем було виконано грошове зобов`язання перед ТОВ «Сіті Девелопмент» та сплачено 391 395,00 грн., що складає 97 % від вартості квартири. Всупереч обов`язкам викладеним попереднім договором, Відповідач основний договір з Позивачем не уклав та не передав йому квартиру. Зазначає, що плановий строк введення будинку в експлуатацію - І квартал 2015 року, проте на дату подання цього позову будинок в експлуатацію не введений. Від відповідача-1 ТОВ «Сіті Девелопмент» не надходило жодних листів, пропозицій про розірвання Попереднього договору. Тож позивач вважає, що такий договір є діючим, а обов`язки, які він покладає на Сторони договору - обов`язковими до виконання. Отже, згідно Попереднього договору та Договору про внесення змін та доповнень до Попереднього договору сторони домовлялися про майбутній продаж двокімнатної квартири [ADDRESS] . Розмір квартири 55,39 кв. метрів. Вказує, що у ході будівництва, забудовник (відповідач-1) провів зміну проекту будинку [ADDRESS] та у ході такої зміни проекту двокімнатна квартира [ADDRESS] , розміром 55,39 кв. метри, змінила нумерацію на №136. Стверджує, що квартира з будівельним номером [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] , є одним і тим самим об`єктом нерухомого майна. Цей факт є очевидним і випливає з плану розташування квартир на 13-му поверсі, які додаються до цього позову. Посилається, що позивач є первинним власником майнових прав на квартиру [ADDRESS] і будь-які інші договори щодо відчуження майнових прав на квартиру [ADDRESS] не могли укладатися., а тому вважає, що спірні угоди укладені у супереч закону. Враховуючи, що позивачем було належним чином виконано свої обов`язки згідно Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 20 травня 2014 року та Договору про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д4/71-273, за яким позивач оплатив 97% від вартості квартири, а саме - 391 395,00 грн., вважає, що у позивача виникли майнові права на квартиру [ADDRESS] . Вказує, що нещодавно позивачу стало відомо, що квартира майнові права на яку були продані позивачу, зареєстрована у Реєстрі речових прав на нерухоме майно за фізичною особою [PERSON] , на підставі Договору купівлі-продажу квартири серія номер 2807 від 11.11.2019. Реєстратор угоди у державному реєстрі - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Лахно Юлія Вікторівна. Зазначає, що відповідно до Інформаційної довідки сформованої приватним нотаріусом Мужейдовою Т.О., 05 вересня 2019 року право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за відповідачем-2 [PERSON] та реєстрація була проведена на підставі таких документів: довідки про сплату 100% фінансування згідно Договору №СС/Д4/152-118Н купівлі-продажу майнових прав від 10.03.2016, серія та номер: б/н, виданий 11.03.2016, видавник: ТОВ «СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ»; Акту прийому-передач об`єкту нерухомості, серія та номер: б/н, видавник: ТОВ «СІТІ - ДЕВЕЛОПМЕНТ»; Виписка із переліку осіб, які брали участь у інвестуванні будівництва квартир в ЖК «Совські Ставки» по [ADDRESS] , серія та номер: б/н, видавник: ТОВ «СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ»; Договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер: СС/Д4/152-118Н, виданий 10.03.2016, видавник: ТОВ «СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ», [PERSON] ; Додаткова угода, серія та номер: 1, виданий 21.03.2016, видавник: ТОВ «ТОВ «СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ», [PERSON] . Стверджує, що майнові права на квартиру [ADDRESS] ) були продані два рази, зокрема, перший раз - позивачу, про що свідчить Попередній договір купівлі-продажу квартири від 20 травня 2014 року укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Сіті-Девелопмент», та другий раз незаконно - відповідачу-2 [PERSON] , про що свідчить Договір №СС/Д4/152- 118Н купівлі-продажу майнових прав від 10.03.2016, укладений між [PERSON] та ТОВ «СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ». Посилається, що 03.09.2019 відповідач-1 ТОВ «Сіті Девелопмент» та відповідач-2 [PERSON] уклади правочин - очевидно договір купівлі-продажу, за яким квартира [ADDRESS] (майнові права на яку вже були продані Позивачу) перейшла у власність відповідачу-2. Вказує, що відповідач-1 ТОВ «СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» не мав права укладати Договір МСС/Д4/152- 118Н купівлі-продажу майнових прав від 10.03.2016 та правочин (щодо купівлі-продажу квартири [ADDRESS] ) з відповідачем-2 [PERSON] і такі правочини суперечать ч. 1 ст. 203 ЦК України. Зазначає, що змістом Договору МСС/Д4/152-118Н купівлі-продажу майнових прав від 10.03.2016 є передача майнових прав на квартиру [ADDRESS] відповідачу-2, а тому цей правочин має явний дефект, оскільки майнові права на квартиру [ADDRESS] вже були відчужені позивачу. Стверджує, що відповідачу-1 було достовірно відомо при укладенні Договору №СС/Д4/152-118Н купівлі-продажу майнових прав від 10.03.2016 з відповідачем-2 [PERSON] , що майнові права на ту ж квартиру вже продані позивачу за Попереднім договором купівлі-продажу квартири від 20 травня 2014 року, а тому фактом укладення договору з відповідачем-2 [PERSON] щодо квартири [ADDRESS] , відповідачем-1 було порушено майнові права позивача. Разом з тим, реальна можливість набути спірну квартиру у власність відсутня з огляду на те, що право власності на неї було продане відповідачем-1 ТОВ «Сіті Девелопмент» відповідачу-2 [PERSON] , який, в свою чергу, відчужив цю квартиру відповідачу-3 [PERSON] . Вказує, що Договір №СС/Д4/152-118Н купівлі-продажу майнових прав укладений 10.03.2016, є таким, що суперечить закону і має бути визнаним недійсним. Зазначає, що 11.11.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу квартири серія номер 2807 від 11.11.2019, який зареєстрований у державному реєстрі нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю. В. Враховуючи той факт, що Договір №СС/Д4/152-118Н купівлі-продажу майнових прав від 10.03.2016 та правочин, який укладений 03.09.2019 та за яким право власності на квартиру [ADDRESS] перейшло до [PERSON] є недійсними, оскільки укладені з порушенням ч. 1 ст. 203 ЦК України, то Договір за яким відповідач-3 [PERSON] отримала право власності на квартиру позивач вважає також недійсним та законно претендує на квартиру [ADDRESS] . 26.06.2020 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.07.2020 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у підготовчу засіданні у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.07.2020 було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , титульним власником якої є [PERSON] , остання відома адреса реєстрації: [ADDRESS] . 10.12.2020 представником відповідача-2 було подано до суду відзив на позовну заяву у якому останній проти позовних заперечував. В обґрунтування своїх заперечень вказує, що 12.05.2014 між ТОВ «Сіті-Девелопмент» (відповідачем 1) та [PERSON] (позивачем) укладений попередній договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 988. За умовами п.п. 1.1., 1.3., 1.4. Попереднього договору сторони дійшли згоди укласти в майбутньому (протягом ІІ кварталу 2015 року, але в будь-якому разі не раніше отримання ТОВ «Сіті-Девелопмент» правовстановлюючих документів на квартиру) договір купівлі-продажу квартири в житловому будинку [ADDRESS] з наступними характеристиками: секція 4; поверх 6; номер квартири [ADDRESS] ; кількість кімнат 2; загальна площа 53,8 м. кв. Зазначає, що 04.09.2014 ТОВ «Сіті-Девелопмент» та [PERSON] уклали Договір про внесення змін до Попереднього договору, яким змінили п. 1.4. Попереднього договору та передбачили нові, наступні характеристики Квартири: секція 1; поверх 13; номер квартири [ADDRESS] ; кількість кімнат 2; загальна площа 55,39 кв.м. Посилається, що таким чином, позивач та ТОВ «Сіті-Девелопмент» уклали Попередній договір у якому погодили укласти в майбутньому Договір купівлі-продажу Квартири [ADDRESS] . Факт укладення між Позивачем та ТОВ «Сіті-Девелопмент» саме попереднього договору, а не будь-якого іншого, позивач не заперечує та самостійно наголошує на цьому у позовні заяві. Вказує, що 20.05.2014 між ТОВ «Сіті-Девелопмент» та [PERSON] у простій письмовій формі укладений Договір про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д4/7-273. Зазначає, що уклавши Попередній договір, позивач набув право вимагати від ТОВ «Сіті-Девелопмент» дотримання обов`язку укласти в майбутньому Договір купівлі-продажу Квартири [ADDRESS] , а у випадку порушення ТОВ «Сіті-Девелопмент» взятих на себе зобов`язань та не укладення Договору купівлі-продажу Квартири [ADDRESS] - вимагати від ТОВ «Сіті-Девелопмент» відшкодування збитків згідно ч. 2 ст. 635 ЦК України та сплати пені згідно п. 6.3. Попереднього договору. У свою чергу, уклавши Договір про забезпечення, позивач підтвердив свої наміри укласти Договір купівлі-продажу Квартири [ADDRESS] , набув право вимагати зарахування сплаченої за Договором про забезпечення суми в рахунок оплати за майбутнім Договором купівлі-продажу Квартири [ADDRESS] та, у разі невиконання ТОВ «Сіті-Девелопмент» взятих на себе зобов`язань, - право вимагати повернення сплачених коштів. Стверджує, що інші права позивача ні зазначеними договорами, ні положеннями чинного законодавства не передбачені. Вказує, що позивач не укладав Договір купівлі-продажу майнових прав на Квартиру [ADDRESS] або інший договір, за яким він набув би майнові права на Квартиру [ADDRESS] . Позивач уклав лише попередній договір за яким він набув прав укласти в майбутньому Договір купівлі-продажу майнових прав на Квартиру [ADDRESS] . Зазначає, що укладений позивачем Попередній договір не передбачає набуття позивачем майнових прав на Квартиру [ADDRESS] . Посилається, що факт сплати позивачем коштів на підставі Договору про забезпечення зазначеного не спростовує. Кошти, які сплачені позивачем за Договором про забезпечення, не є оплатою за неукладеним Договором купівлі-продажу Квартири [ADDRESS] , а лише можуть бути зараховані в майбутньому в рахунок оплати вартості такої Квартири в день укладення основного Договору купівлі-продажу цієї Квартири. З урахуванням викладеного вважає, що позивач не набув ні майнові права на Квартиру [ADDRESS] . Вказує, що позивач не є власником ані майнових прав на Квартиру [ADDRESS] , ані самої Квартири [ADDRESS] , а тому обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, який полягає у визнанні за ним майнових прав на квартиру, є неналежним. Всі інші, зазначені в позовній заяві, вимоги Позивача є похідними, а тому вважає їх також неналежними. Зазначає, що надані позивачем докази того, що Квартира [ADDRESS] та Квартира [ADDRESS] є одним об`єктом нерухомості, наведеним приписам ЦПК України не відповідають, оскільки згідно п. 1.4. Попереднього договору (в редакції Договору про внесення змін) площа Квартири [ADDRESS] становить 55,39 кв.м., у той час як площа Квартири № 136 дорівнюється 55,4 кв.м. Окрім цього, надані позивачем схеми розташування квартир на поверхах не дозволяють ідентифікувати, що це за схеми, яких поверхів, в якому будинку, хто виготовив ці схеми, з якою метою, чи достовірні ці схеми тощо. Якщо ж умовно допустити, що надані Позивачем схеми - це схеми поверхів 4-ї секції будинку [ADDRESS] , то вони все одно не доводять збіг Квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Посилається, що схематичне зображення невизначеної 2-х кімнатної квартири площею 55,39 кв.м. (т. 1, а.с. 35) та фотокопія сторінки з сайту https://meget.kiev.ua/ аналогічно вищезазначеному не свідчать про збіг Квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Стверджує, що також не підлягає задоволенню вимоги про зобов`язання ТОВ «Сіті-Девелопмент» укласти з позивачем Договір купівлі-продажу Квартири [ADDRESS] , оскільки зазначена вимога заснована на припущеннях позивача про те, що він є власником майнових прав на Квартиру [ADDRESS] та є похідною від позовної вимоги визнати за позивачем майнові права на Квартиру [ADDRESS] . З цих же підстав просить суд відмовити у задоволенні позову про визнання недійсними договорів, укладених ТОВ «Сіті-Девелопмент», [PERSON] , [PERSON] . З урахуванням викладеного просив суд відмовити у задоволені позовних вимог повністю. 05.01.2021 представником позивача було подано до суду письмові пояснення у яких остання додатково акцентувала увагу на обставинах, які викладені у позовній заяві. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.02.2021 було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів. 17.02.2021 представником відповідача-2 було подано до суду заперечення (пояснення) на пояснення представника позивача. 17.02.2021 представником відповідача-2 було подано до суду заяву про надання доказів. 09.04.2021 приватним нотаріусом КМНО Лахно Ю.В. було надано до суду витребувані судом матеріали. 15.04.2021 представником ЦМУ МЮ (м. Київ) було надано до суду відповідь на ухвалу суду від 05.02.2021. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.02.2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 04.10.2022 представником відповідача було подано до суду клопотання про витребування доказів. 04.10.2022 відповідачем-2 було надано до суду письмові пояснення у яких останній зазначив, що квартиру він придбав у ТОВ «Сіті-Девелопмент» шляхом укладення договору купівлі-продажу майнових прав. Вказав, що до та під час укладення Договору квартиру він не відвідував. З характеристиками квартири його ознайомив представник продавця, показавши запропоновану квартиру на схематичному плані. Його все влаштувало і він уклав Договір, сплатив кошти та отримав підтверджуючі документи. У Договорі та інших документах було зазначено, що він придбав квартиру (майнові права на квартиру) [ADDRESS] . Зазначив, що після оформлення акту прийому-передачі квартири він відвідав Будинок з наміром подивитись на свою квартиру, проте на 13-му поверсі Будинку Квартиру з [ADDRESS] він не знайшов. Встановивши цю невідповідність та маючи переживання через незрозумілу ситуацію він звернувся з цим питанням до продавця - ТОВ «Сіті-Девелопмент» та в ході спілкування представник продавця визнав, що при укладенні Договору та оформленні інших документів ТОВ «Сіті-Девелопмент» допустило технічну помилку в частині номеру квартири. Посилається, що представник продавця зазначив, що йому продана квартира [ADDRESS] (як і зазначено в договорі) у погодженому між мною та продавцем місці на поверсі (з видом на зелену зону в напрямку залізничного вокзалу м. Києва). Вказує, що саме цю квартиру продавець і показував йому на схемі перед укладенням Договору, а квартира [ADDRESS] знаходиться на іншому поверсі Будинку. Представник продавця зазначив, що ця помилка є суто технічною, не становить жодної проблеми і може бути легко виправлена шляхом оформлення додаткової угоди до Договору. Додаткова угода є простою та складається у довільній формі. В ній лише слід зазначити, що номер квартири [ADDRESS] є помилковим, а вірним є номер квартири [ADDRESS] . Все інше (будинок, поверх, площа, ціна тощо) залишається без змін. Втім через певні причину (чи то відсутність на місті юриста, чи то інші причини, наразі вже не пам`ятаю) ТОВ «Сіті-Девелопмент» зможе підготовити таку додаткову угоду пізніше (приблизно протягом тижня), але якщо він хоче швидше, то він можу підготувати додаткову угоду самостійно, а ТОВ «Сіті-Девелопмент» її підпише. Зазначає, що він вирішив не відкладати це питання на потім та не покладатись на ТОВ «Сіті-Девелопмент», оскільки по-перше, він вже сплатив кошти за квартиру і переживав з цього приводу, а по-друге, він не мав часу та можливості їздити по декілька разів з Полтавської області до м. Києва. Стверджує, що він не мав підстав не довіряти представнику продавця і спираючись на його слова не бачив нічого складного в підготуванні додаткової угоди про зміну номеру квартири та самостійно, без звернення до юриста, підготував додаткову угоду до Договору у вільній формі, як він це бачив, в якій зазначив, що забудовником була допущена помилка в номері квартири та квартира [ADDRESS] має фактичний № 136. Вказує, що підготовлена ним додаткова угода до Договору була підписана ТОВ «Сіті-Девелопмент» без зауважень та заперечень. Посилається, що додатковою угодою він виправив помилку в Договорі та зазначив правильний номер придбаної ним квартири ( [ADDRESS] ), яка знаходиться на 13-му поверсі в Будинку (як це і зазначено в Договорі) і саме на тому місці на поверсі, яке він погодив з продавцем на плані до моменту укладення Договору. Таким чином, вважає, що форма уточнення номеру придбаної ним квартири [ADDRESS] є законними і не ставить під сумнів факт і законність придбання ним саме квартири [ADDRESS] , а не квартири [ADDRESS] . 18.10.2022 приватним нотаріусом КМНО Лахно Ю.В. було надано до суду витребувані судом матеріали. 14.11.2022 представником позивача було подано до суду клопотання про витребування доказів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.11.2022 було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів. 10.01.2023 ОСББ «Совські ставки» було надано відповідь на ухвалу суду від 14.11.2022 про витребування доказів. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача-2 у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача-1 та відповідач-3 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника відповідача-1 та відповідача-3, оскільки дані особи належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача-2, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.05.2014 між ТОВ «Сіті-Девелопмент» та [PERSON] було укладений Попередній договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 988 (а.с. 18-21 т. 1). За умовами п.п. 1.1., 1.3.. 1.4. Попереднього договору сторони дійшли згоди укласти в майбутньому (протягом ІІ кварталу 2015 року, але в будь-якому разі не раніше отримання ТОВ «Сіті-Девелопмент» правовстановлюючих документів на квартиру) договір купівлі-продажу квартири в житловому будинку [ADDRESS] з наступними характеристиками: секція 4; поверх 6; номер квартири [ADDRESS] ; кількість кімнат 2; загальна площа 53,8 м. кв. В п. 2.3. Попереднього договору сторони погодили порядок розрахунків за Основним договором, а в розділі 3 Попереднього договору - інші істотні умови Основного договору, такі як: стан Об`єкту, порядок оформлення приймання-передачі Об`єкту та ін. Відповідно до п. 7.1. Попереднього договору цей Попередній договір набирає чинності з моменту його укладення Сторонами і діє до моменту укладення та нотаріального посвідчення Основного договору, або до моменту виконання зобов`язань за Попереднім договором щодо сплати штрафних санкцій винною стороною. 20.05.2014 між ТОВ «Сіті-Девелопмент» та [PERSON] було укладено Договір про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д4/7-273 (а.с. 24-27 т. 1). За змістом п. 1.1. Договору про забезпечення для підтвердження зобов`язань, що виникли у сторін згідно з Попереднім договором щодо укладення та виконання договору купівлі-продажу (далі - Основний договір) та забезпечення виконання таких зобов`язань, [PERSON] сплачує ТОВ «Сіті-Девелопмент» суму грошових коштів, розмір, порядок та умови сплати якої встановлюються розділом 2 цього Договору. Вказана сума коштів буде, після її належної сплати [PERSON] за даний Договором, зарахована до платежів за Основним договором у момент укладення такого Основного договору. В п.п. 2.2.1. Попереднього договору Сторони погодили, що [PERSON] зобов`язується, у строк до 23.05.2014, сплатити ТОВ «Сіті-Девелопмент» 97% вартості об`єкту, що у національній валюті України на день укладення цього Договору становить 391 395,00 грн., у т.ч. ПДВ 65 232,50 грн. Вартість 1 метра квадратного на момент укладення цього Договору становить 7 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 1 250,00 грн. Вартість Об`єкту визначена в п.п. 2.2.1. не є остаточною та підлягає коригуванню після здійснення обмірів БТІ. Згідно п. 6.1. Договору про забезпечення даний Договір вступає в силу з моменту його підписання обома Сторонами і діє до моменту укладення Основного договору, або до моменту виконання зобов`язання за Договором щодо штрафних санкцій винною Стороною. 04.09.2014 ТОВ «Сіті-Девелопмент» та [PERSON] уклали Договір про внесення змін до Попереднього договору, яким змінили п. 1.4. Попереднього договору та передбачили нові, наступні характеристики Квартири: секція 4; поверх 13; номер квартири [ADDRESS] ; кількість кімнат 2; загальна площа 55,39 кв.м. (а.с. 22-23 т. 1). 04.09.2014 ТОВ «Сіті-Девелопмент» та [PERSON] уклали Додаткову угоду до Договору про забезпечення, якою п.п. 2.2.1. Договору про забезпечення виклали в новій редакції і передбачили, що [PERSON] зобов`язується сплатити вартість Об`єкту після обмірів БТІ, що у національні валюті України на день укладання цього Договору становить 402 962,25 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 67 160,38 грн. Вартість одного квадратного метра, яка за згодою Сторін становить 7 500,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 1 250,00 грн. Станом на 04.09.2014 [PERSON] профінансовано грошова сума у розмірі 391 395,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% 65 232,50 грн. Вартість Об`єкту визначена в п.п. 2.2.1. не є остаточною та підлягає коригуванню після здійснення обмірів БТІ (а.с. 28 т. 1). На виконання Договору про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д4/7-273 від 20.05.2014 [PERSON] було сплачено на користь ТОВ «Сіті-Девелопмент» 402 962,25 грн., зокрема: 20.05.2014 - 241 395,00 грн. та 150 000,00 грн., 26.03.2015 - 11 567,25 грн. (а.с. 29 т. 1). На час розгляду даної справи Основний Договір купівлі-продажу квартири в житловому будинку [ADDRESS] з наступними характеристиками: секція 4; поверх 6; номер квартири [ADDRESS] ; кількість кімнат 2; загальна площа 53,8 м. кв. між ТОВ «Сіті-Девелопмент» та [PERSON] укладено не було. Судом також встановлено, що 10.03.2016 між ТОВ «Сіті-Девелопмент» та [PERSON] було укладено Договір № СС/Д4/152-118Н купівлі-продажу майнових прав на Об`єкт нерухомості - квартира [ADDRESS] (а.с. 178-183 т. 1). 11.03.2016 ТОВ «Сіті-Девелопмент» видало [PERSON] довідку про сплату 100 % фінансування згідно Договору № СС/Д4/152-118Н купівлі-продажу майнових прав від 10.03.2016, відповідно до якої [PERSON] сплатив ТОВ «Сіті-Девелопмент» 664 680,00 грн., що складає 100 % майнових прав на Об`єкт нерухомості - квартира [ADDRESS] (а.с. 184 т. 1). Відповідно до виписки із переліку осіб, які брали участь у інвестуванні будівництва квартир в ЖК «Совські Ставки» по [ADDRESS] , [PERSON] є інвестором квартири [ADDRESS] (а.с. 185 т. 1). Відповідно до Акту прийому - передачі Об`єкту нерухомості за договором купівлі-продажу майнових прав № СС/Д4/152-118Н від 10.03.2016 ТОВ «Сіті-Девелопмент» передало, а [PERSON] прийняв Об`єкт нерухомості - квартиру [ADDRESS] (а.с. 186 т. 1). 21.03.2016 між ТОВ «Сіті-Девелопмент» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 (без зазначення до якого договору дана угода укладена) відповідно до якої встановлено, що після реєстрації була допущена помилка стосовно нумерації квартир та з`ясовано, що квартира [ADDRESS] , фактично має № 136 (а.с. 187 т. 1). 23.09.2019 ТОВ «Акропром» було виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . Відомості про власника у даному технічному паспорті відсутні (а.с. 188-192 т. 1). 11.11.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Лахно Ю.В., відповідно до якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 193-196 т. 1). Таким чином судом встановлено, що як і у Попередньому договорі купівлі-продажу квартири від 12.05.2014 укладеному між ТОВ «Сіті-Девелопмент» та [PERSON] та до якого внесено зміни 04.09.20214 Договором про внесення змін до Попереднього договору, так і у Договорі № СС/Д4/152-118Н купівлі-продажу майнових прав від 10.03.2016 укладеному між ТОВ «Сіті-Девелопмент» та [PERSON] . Об`єктом нерухомості є квартира з наступними характеристиками: № 152, кількість кімнат 2, загальна площа 55,39 кв.м., поверх 13, секція 4, адреса: [ADDRESS] . Разом із тим, укладенням між ТОВ «Сіті-Девелопмент» та [PERSON] . Додаткової угоди № 1 від 21.03.2016 якою було встановлено, що після реєстрації, тобто укладення договорів, була допущена помилка стосовно нумерації квартир та з`ясовано, що квартира [ADDRESS] , фактично має № 136, а тому доводи представника відповідача-2 про те, що позивачем не доведено, що між позивачем та відповідачем-1 виникли правовідносини саме щодо квартири [ADDRESS] є необґрунтованими, оскільки невідповідність нумерації квартир було встановлено саме відповідачем-2. При цьому, суд вважає встановленим, що між позивачем та відповідачем-1, а також між відповідачем-1 та відповідачем-2 було укладено різні договори щодо Об`єкту нерухомості, а саме: Попередній договір купівлі-продажу квартири та Договір купівлі-продажу майнових прав на Об`єкт нерухомості відповідно. За вказаних обставин, суд вважає, що твердження позивача щодо придбання з відповідачем -2 одного і того ж об"єкта нерухомості є недоведеним. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача-1 ТОВ «Сіті Девелопмент» укласти з позивачем [PERSON] . Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У частині третій статті 640 ЦК України передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу квартири укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Окрім цього, абз. 5 ч. 1 ст. 635 ЦПК України визначено, що попередній договір щодо купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва або майбутнього об`єкта нерухомості підлягає нотаріальному посвідченню. Як було встановлено судом вище, 12.05.2014 між ТОВ «Сіті-Девелопмент» та [PERSON] було укладений Попередній договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 988, а тому суд приходить до висновку, що позивачем та відповідачем-1 було дотримано вимог законодавства щодо форми укладеного договору. За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Примусове виконання зобов`язання в натурі суперечить принципу вільного волевиявлення учасника правочину та вимогам статті 635 ЦК України про правові наслідки порушення зобов`язання за попереднім договором. Припинення зобов`язання з попереднього договору внаслідок неукладення основного договору протягом встановленого попереднім договором строку унеможливлює спонукання до укладення основного договору в судовому порядку, визнання такого договору дійсним, виконання обов`язку в натурі чи виникнення основного договірного зобов`язання як правової підстави для виникнення в набувача права власності на майно. Укладення попереднього договору та виконання умов, які у ньому були передбачені, є лише передумовами для укладення основного договору, і не заміняє собою основний договір. Навпаки, внаслідок не укладення основного договору зобов`язання, встановлене попереднім договором припиняється. Положеннями ЦК України й інших актів цивільного законодавства, прямо не передбачено такий правовий наслідок невиконання попереднього договору, як відшкодування збитків у спосіб визнання права власності на річ, що мала бути придбана в майбутньому за договором купівлі-продажу. Відповідна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року в справа № 6-226цс14. Як було зазначено судом вище, за умовами п.п. 1.1., 1.3., 1.4. Попереднього договору, з урахуванням положень Договору про внесення змін та доповнень, сторони дійшли згоди укласти в майбутньому (протягом ІІ кварталу 2015 року, але в будь-якому разі не раніше отримання ТОВ «Сіті-Девелопмент» правовстановлюючих документів на квартиру) договір купівлі-продажу квартири в житловому будинку [ADDRESS] з наступними характеристиками: секція 4; поверх 13; номер квартири [ADDRESS] ; кількість кімнат 2; загальна площа 53,39 м. кв. Таким чином сторонами було визначено строк для укладення Основного договору протягом ІІ кварталу 2015 року, але в будь-якому разі не раніше отримання ТОВ «Сіті-Девелопмент» правовстановлюючих документів на квартиру. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира [ADDRESS] станом на 06.04.2020 зареєстрована на праві власності за [PERSON] (а.с. 30 т. 1). Оскільки судом вище було встановлено, що під час укладення договорів між позивачем та відповідачем-1, а також відповідачем-1 та відповідачем-2 було допущено помилку у номері квартири [ADDRESS] , оскільки фактичним номером є № [NUMBER] , то суд констатує той факт, що наразі право власності на спірну квартиру зареєстроване за відповідачем-3. Факт реєстрації права власності на спірну квартиру за відповідачем-3 свідчить про той факт, що відповідачем-1 було отримано правовстановлюючі документи на спірну квартиру. З урахуванням викладеного та виходячи із зазначених вище правових норм, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача-1 ТОВ «Сіті Девелопмент» укласти з позивачем [PERSON] . Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Щодо позовної вимоги про визнання за позивачем [PERSON] майнових прав на квартиру [ADDRESS] . Як було встановлено судом вище, між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири та правову природу даного договору, а також його правові наслідки судом було досліджено вище. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Частиною третьою статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» закріплено порядок інвестування та фінансування об`єктів житлового будівництва, зокрема, з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов`язань за якими здійснюється шляхом передачі об`єкта (частини об`єкта) житлового будівництва. Відповідно до п. 5 ст. 7 та ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися, розпоряджатися об`єктом і результатом інвестицій (об`єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, а також майнові права). Згідно з пунктом 6 статті 7 цього Закону інвестор має право на придбання необхідного йому майна у громадян і юридичних осіб безпосередньо або через посередників за цінами і на умовах, що визначаються за домовленістю сторін, якщо це не суперечить законодавству України, без обмеження за обсягом і номенклатурою. Статтею 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» вказано, що об`єкт інвестування - це квартира або приміщення соціально-побутового призначення в об`єкті будівництва, яке після закінчення будівництва стає окремим майном. Статтею 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» визначено, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода) або проспект цінних паперів (рішення про емісію цінних паперів). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності. З урахуванням наведених вище норм вбачається, що укладений між позивачем та відповідачем-1 Попередній договір купівлі-продажу квартири не є по своїй суті інвестиційним договором, позивач не придбав у відповідача-1 майнові права на спірну квартиру та не є інвестором будівництва, між позивачем та відповідачем-1 не виникло та існує правовідносин щодо інвестування будівництва квартири, а тому вимоги позивача про визнання за позивачем [PERSON] майнових прав на квартиру [ADDRESS] , є необґрунтованими. Щодо позовних вимог про визнання недійсними договорів. Як було встановлено судом вище, між відповідачем-1 та відповідачем-2 10.03.2016 між ТОВ «Сіті-Девелопмент» та [PERSON] було укладено Договір № СС/Д4/152-118Н купівлі-продажу майнових прав на спірну квартиру. В подальшому відповідачем-2 було зареєстровано право власності на спірну квартиру та відчужено її відповідачу-3 11.11.2019 на підставі договору купівлі-продажу квартири. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За змістом статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою (частина п`ята статті 216 ЦК України). При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось. Відповідно до частини першої статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частинами першою, другою та третьою статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 658 ЦК України встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Підставою для визнання договорів недійсними позивач зазначає те, що під час укладення між відповідачем-1 та відповідачем-2 Договору СС/Д4/152-118Н купівлі-продажу майнових прав на спірну квартиру майнові права на спірну квартиру не належали відповідачу-1, а належали позивачу. Разом із тим, як було зазначено судом вище, відповідно до статті 635 ЦК України суть попереднього договору полягає в тому, що його сторони зобов`язуються у майбутньому укласти основний договір. При цьому попередній договір визначає умови, на яких сторони зобов`язуються у певний строк укласти основний договір, тобто, за попереднім договором виникає лише двостороннє зобов`язання сторін укласти основний договір у майбутньому, позаяк, укладенням попереднього договору лише обумовлюються наступні дії його сторін, а не відбувається фактичне вибуття із власності продавця предмету продажу, а покупець не набуває право власності, в тому числі майнових прав, на це майно з укладенням попереднього договору. Більш детально наслідки укладення між позивачем та відповідачем-1 Попереднього договору купівлі-продажу квартири судом проаналізовано та досліджено вище, а тому суд лише констатує факт того, що з укладенням Попереднього договору купівлі-продажу квартири позивач не набув майнових прав на спірну квартиру, власником майнових прав залишився відповідач-1, а тому наведенні позивачем підстави для визнання недійсним Договору №СС/Д4/152-118Н купівлі-продажу майнових прав від 10.03.2016 укладеного між ТОВ «СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та [PERSON] є необґрунтованими. При цьому, суд також не знаходить підстав для визнання недійсним Договору купівлі-продажу квартири серія № 2807 від 11.11.2019, укладений між відповідачем-2 [PERSON] та відповідачем-3 [PERSON] та зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В., за яким відбувся продаж квартири [ADDRESS] , оскільки дана вимога є похідною від вимоги про визнання недійним Договору №СС/Д4/152-118Н купівлі-продажу майнових прав від 10.03.2016укладеного між ТОВ «СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та [PERSON] та суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні даної позовної вимоги. Щодо вимоги про визнання недійсним правочину від 03.09.2019 між відповідачем-1 ТОВ «Сіті Девелопмент» та відповідачем-2 [PERSON] , за яким відбувся продаж квартири [ADDRESS] , то суд також не знаходить підстав для її задоволення, оскільки під час розгляду судом даної справи позивачем не доведено факт наявності такого правочину. Відповідно до ст.ст. 77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного вище, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі та

Outcome: dismissed