Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона проживає за адресою [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності. 03.01.2022 з 09:00 год. до 11.30 год. її квартиру заливало гарячою водою. Залиття квартири сталося з вини [PERSON] , яка є власником квартири [ADDRESS] . Вина відповідача в залитті квартири встановлена, оскільки згідно із Актом обстеження квартири від 12.01.2022 у квартирі [ADDRESS] , вирвало заглушку на самовільно встановленій рушник осушці з централізованим водопостачанням. Через неодноразове залиття квартири, квартира потребує поточного ремонту. Внаслідок залиття квартири їй було завдано майнової шкоди, а саме: пошкоджено стелю та стіни (побілка з матеріалами) 21\~000 грн.; пошкоджено паркет (ремонтні роботи) 30\~000 грн.; заміна та ремонт натяжних стелі 8000 грн.; розмок короб біля натяжної стелі 4000 грн.; частково пошкоджено шафу купе ( розмокли бокові і нижні частини шафи) 27\~000 грн.; пошкоджено п`ять крісел (три з них змінили колір) 6000 грн.; розбита люстра 2\~200 грн.; розмок пенал на спільному коридорі (ремонту не підлягає) 3000 грн.; розклеївся комод в коридорі (ремонту не підлягає) 8000 грн.; розкладний стіл розклеїлись ніжки (ремонту не підлягає) 6000 грн.; два дивани намокли, один з яких ремонту не підлягає 10\~000 грн.; намокли чотири подушки і 2 теплих одіяла - 1\~500 грн.; вийшла з ладу вимикачі світла з під світкою 5 штук 600 грн.; обналічка внутрішні я вхідних дверей (покрутило від води) 1\~500 грн.; прання килимів 1\~400 грн. таким чином, завдана шкода приблизно оцінюється з врахуванням ремонтно відновлювальних робіт у розмірі 130\~200 грн. Просить позов задоволити. 20.06.2022 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Вказує, що акт обстеження квартири [ADDRESS] від 12.01.2022 року, який складений комісією ЛКП «Південне» є недопустимим доказом та не може підтверджувати факт залиття квартир позивачки, оскільки він сформований всупереч п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово комунального господарства від 17.05.2005 року №76 та додатку №4. Позивачкою також не надано жодних доказів, які б підтверджували заподіяння їй збитків у заявленому розмірі. У задовленні позову просить відмовити. 16.09.2022 року від позивачки надійшла заява про збільшення позовних вимог. Просить солідарно стягнути з відповідачів матеріальну шкоду, спричинену залиттям квартири у розмірі 140 0949,82 грн., моральну шкоду у розмірі 40\~000, 00 грн., витрати на проведення судових експертиз у розмірі 9\~500,00 грн., а також витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 15\~000 грн. У судовому засіданні 15.03.2022 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Сергеєвою О.І. подано відзив на заяву про збільшення позовних вимог. Зазначає, що висновок експерта від 26.08.2022 року не є належним та допустимим доказом щодо визначення розміру заподіяних позивачці збитків у зв`язку з тим, що останній виконаний після спливу тривалого часу від моменту подачі позовної заяви, внаслідок чого є сумніви, що він має безпосереднє відношення до подій 3 січня 2022 року. Просить відмовити у задоволенні позову. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили такі задоволити. Представник відповідача [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, однак зазначив, що у відзиві представник відповідачки фактично визнав факт залиття квартири позивачки. Суд заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно Акту обстеження квартири [ADDRESS] від 12.01.2022 року, при проведення обстеження встановлено, що 03.01.2022 року о 09:00 год. в квартирі [ADDRESS] , вирвало заглушку на самовільно встановленій рушник осушці у ванній кімнаті (облаштовано дві рушник осушки, одна незаконно), яку мешканець самостійно змінив, до повторного виїзду аварійної служби Франківського району. Внаслідок чого в квартирі [ADDRESS] було залито: стеля кухні 87 м.кв.; стіни кухні 5,0 м.кв.; стіни кімнати 31,2 м.кв., стеля кімнати 10,4 м.кв.; стіни кімнати 51,3 м.кв.; стеля кімнати 17,1 м.кв.; стеля коридору 10,0 м.кв.; стіни коридору 30,0 м.кв. паркет 37,5 м.кв. Згідно реєстраційного посвідчення Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки серії КММ №076131, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження, яке видано Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому від 21.10.2000 року, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про одруження 21.10.2000 року зроблено запис №2231. У відповідності до ст. ст.13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно дост. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні За змістомст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями12,13,77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно дост. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно дост. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідност. 10-13 ЦПК України- суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно доКонституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановленіКонституцієюта законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.318,322 ЦК України, власність зобов`язує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить . Як передбаченост.323 ЦК України, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження майна несе його власник. У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, збитки, спричинені позивачеві внаслідок залиття квартири з вини відповідачів повинні бути відшкодовані відповідачем в повному обсязі з підстав, передбачених ст.22,1166,1192 ЦК України. У відповідності до роз`яснень, які містяться у п. 2постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 року за № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими\~наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). Акт складається комісією за участю представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та організації, яка обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника будинку або будинкового комітету і затверджується начальником організації, яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата його складання; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, що зазнала шкоди; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, з вини якого сталося залиття; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність і у такому випадку в акті має бути зазначено, що такі особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин. Отже, факт залиття квартири, характер та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтована вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», покладено на споживача обов`язки щодо своєчасного вжиття заходів з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; своєчасного проведення підготовки помешкання та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; допущення у приміщення квартири представників виконавця/виробника для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку. Згідно із ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно п.п. 6.18 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року, власники житлових будинків та квартир зобов`язані здійснювати своєчасне проведення їх ремонту, забезпечувати технічне обслуговування конструктивних елементів і технічного обладнання, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримуватись правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами. Згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі-Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6. Правил). За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених в постанові від 27 грудня 2019 року по справі № 686/11256/16-ц, (провадження № 61-28098св18), акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події, а тому не може ґрунтуватися на інших документах. В додатку № 4 до цих Правил від 25 серпня 2005 року № 927/11207, зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємств), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організацій (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства ), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число місяць ,рік ); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття . Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Акт повинен бути складений у тому числі за присутності: головного інженера виконавця послуг; голови комісії; майстра технічної дільниці; майстра ремонтної дільниці слюсаря-сантехніка, представників. Для розгляду цивільного спору з питань відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття має значення встановлення його причини, в тому числі місця аварії - місця пошкодження, виходу з ладу систем тепло - та/або гарячого, холодного водопостачання/водовідведення, що впливає на розмежування відповідальності виробника, виконавця та споживача житлово-комунальної послуги, правовідносини між якими, що виникають у процесі її створення, надання та споживання, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З твердженнями представника відповідача про те, що акт обстеження квартири є недопустимим доказом суд не погоджується, адже, невідповідність акта про залиття квартири передбаченій законодавством формі саме по собі не може позбавляти особу, майну якої завдано шкоду залиттям, на захист порушеного права, за умови наявності інших доказів, які підтверджують цю обставину. Згідно висновку експерта №08/08-22 будівельно технічної та оціночно будівельної експертизи, який складений 26.08.2022 року, вартість відновлювального ремонту, необхідного для ліквідації наслідків залиття квартири [ADDRESS] становить 124075, 00 гривень. Згідно висновку №2408/22 експертної товарознавчої експертизи від 01.09.2022 року, вартість матеріального збитку, внаслідок пошкодження від залиття речей, що знаходяться в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] станом на дату проведення експертизи складає 15\~974,82 грн. Згідно висновку експерта №17-Е від 15.03.2022 за результатами проведення інженерно технічного експертного дослідження за заявою [PERSON] від 12.01.2022, причиною руйнування заглушки полотенце сушки, внаслідок якої сталося залиття квартири [ADDRESS] та квартири в будинку по [ADDRESS] , є інтенсивна корозія сталевої основи заглушки зумовлена недостатньою щільністю нікелевого шару і недостатньою чистотою обробки поверхні витків різьби, на які наносилось покриття. В даному випадку згідно наданих документів встановлено, що залиття відбулося з квартири відповідача, причиною залиття є недбале відношення власників до сантехнічного обладнання в межах квартири. Викладені обставини та надані позивачем докази свідчать про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 140049,82 грн. матеріальної шкоди. Щодо вимог позивачки про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. В обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивачка вказувала на те, що винними діями відповідачів їй було завдана моральна шкода, що виразилась безсонні через пошкодження належної їй квартири, меблів, що там знаходяться, необґрунтовані посилання відповідачів на те, що вони нічого відшкодував ати не будуть. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 Постанови Пленуму від 31.03.1995 № 4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 № 5, від 27.02.2009 № 1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Виключення, що не потребують доведення вини, визначені у ч. 2 вказаної норми. При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності суд дійшов висновку про завищення заявленого розміру моральної шкоди, та така підлягає зменшенню до 4\~000 гривень. Згідно\~ст. 153 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають також стягненню понесені витрати за проведення експертизи в сумі 9500 грн. Щодо стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу адвоката суд зазначає. Відповідно до частини 3\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Згідно з положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial