Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 29.12.2011 зареєстрував шлюб із [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 7,40 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Кінецьпільськї сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Після смерті [PERSON] було зведено спадкову справу № 244/2014 від 17.07.2014. Спадкоємцями, які отримали спадщину після смерті [PERSON] , є [PERSON] та [PERSON] . Він, як спадкоємець першої черги, звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті дружини лише 28.07.2021. Постановою Другої Первомайської державної нотаріальної контори від 28.07.2021, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк після смерті дружини, він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що з 03.12.2005 відбував покарання і був звільнений відповідно до довідки про звільнення серії ХМЛ № 24427, лише 13.08.2019 року. В період відбування покарання він отримував амбулаторне та стаціонарне лікування. Після звільнення з місць позбавлення волі, він продовжив лікування, що підтверджується висновком чергового лікаря від 22.08.2019 року та випискою із медичної карти стаціонарного хворого 9583. Вказані обставини позбавили його можливості вчасно звернути до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вчасно, оскільки вони пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього, в зв`язку з чим він й звернувся до суду із даним позовом. Позивач та його представник - адвокат Загарія О.Д. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, проте від представника позивача на адресу суду надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, причини неявки суду відомі. Відзиву на позов не подала. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Іванченко О.О. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, проте від представника відповідачки на адресу суду надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, а також відзив. У відзиві, який надійшов до суду 09.02.2023, представник відповідачки [PERSON] - Іванченко О.О. , заперечуючи проти позову, з посиланням на правові позиції ВСУ, зазначив, що в період перебування у місцях позбавлення волі позивач мав можливість вчинити дії щодо прийняття спадщини шляхом надіслання заяви поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, проте своє право на прийняття спадщини після смерті дружини не реалізував. Стосовно перебування позивача на амбулаторному та стаціонарному лікуваннях, зазначив, що, згідно усталеної практики ВСУ, поважною причиною пропуску строку прийняття спадщини, може бути визнано перебування позивача на стаціонарному лікуванні в період строку для подання заяви про прийняття спадщини, а не поза межами цього строку. Зауважив, що з дати залишення позивачем лікувального закладу -24.11.2019 і до часу звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини - 28.07.2021, позивачем не наведено жодної поважної причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, а відтак, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Стосовно посилання позивача на правову позицію ВСУ, викладену у постанові від 08.05.2019 у справі № 357/13630/16-ц, зазначив, що фактичні обставини справи, на які посилається позивач, та фактичні обставини даної справи не є тотожними. У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 20.02.2023, представник позивача, посилаючись на правові позиції ВСУ, викладені у постановах від 25.02.2021, справа № 712/4362/18; від 23.09.2021 справа № 643/336/18; від 12.02.2018 справа № 712/656/15-ц; від 10.10.2018 справа № 362/2051/16-ц, зазначив, що перебування позивача у місцях позбавлення волі є поважною причиною пропуску прийняття спадщини. Стосовно заперечень у відзиві щодо лікування позивача після відбування покарання, то таке не є підставою для відмови у позові, а лише стверджує обставини щодо складності його хвороб, від який він лікувався в період відбуття покарання і після. Такі хвороби, у своїй сукупності, є поважними та об`єктивними причинами неприйняття спадщини. Зауважив, що будь-який претензій щодо успадкування земельної ділянки позивач не має, єдине, що він намагається успадкувати - це житловий будинок, адже на даний час зареєстрований у притулку для бездомних людей, а фактично проживає у своїх знайомих в м. Чернівці. З врахуванням наведеного, просив суд зважити на вказані обставини, прийняти справедливе й законне рішення та визначити позивачу додатковий строк для прийняття ним спадщини. Дослідивши матеріли справи, заяви сторін у справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 29.11.2011 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.03.2021 (а.с.7). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.04.2021, видане виконавчим комітетом Кінецьпільської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 7,40 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Кінецьпільськї сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Зі спадкової справи № 244/2014, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що з заявами про прийняття спадщини, що залишилась після смерті померлої звернулись: [PERSON] , [PERSON] , які відмовились від прийняття спадщини та [PERSON] . Також, в спадковій справі міститься заява позивача [PERSON] . Постановою завідувача Другої Первомайської державної нотаріальної контри Грушанської І.В. від 28.07.2021, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з підстав пропуску ним строку подання заяви про прийняття спадщини (а.с.24-89). Відповідно до Постанови Миколаївського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 у справі № 484/884/22, провадження № 22-ц/812/779/22, належними відповідачами у цій справі є [PERSON] , яка своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом та [PERSON] , яка прийняла спадщину за заповітом. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За приписами статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву по прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При розгляді цих справ судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.10. 2018 року у справі № 681/203/17-ц. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви, не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС № 61-49121св від 29.10.2019р. Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , сплинув 27.11.2014, позивач, будучи обізнаним про смерть спадкодавця, не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті його дружини. Твердження позивача про те, що відбування покарання в місцях позбавлення волі не дало йому змоги у встановлений законом строк звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд відхиляє, адже позивач мав можливість вчинити дії щодо прийняття спадщини, шляхом надіслання заяви поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Вказані обставини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали позивачу у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини. У ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які, відповідно до положень ч.3 ст.1272 ЦК, можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи, що позивач не довів наявність перешкод, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за законом, підстави для надання йому додаткового строку відсутні. В силу ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору, слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed