Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Сіміч М.О. звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 601/6415273-СК від 20 травня 2019 року в розмірі 28 411,87 грн., з яких: 16 704,59 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 11 407,28 грн. заборгованість за відсотками, 300,00 грн. заборгованість за пенею; за кредитним договором № 2733950015 від 18 червня 2019 року в розмірі 6121,10 грн., з яких: 3927,02 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 0,18 грн. заборгованість за відсотками, 1659,54 сума заборгованості за щомісячними процентами, 534,36 грн. заборгованість за пенею, також просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилався, що 20 травня 2019 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] був укладений Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №601/6415273-СК. Підписанням вказаного договору [PERSON] акцептував публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті банку, та беззастережно приєднався до умов договору. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту, поряд з цим, після закінчення зазначеного періоду строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків, якщо банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту, та в разі направлення клієнтом до банку письмової заяви про відмову від користування лімітом кредитної лінії та/або про закриття поточного рахунку. 10 вересня 2021 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №НІ/11/5-Ф, відповідно до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до боржників за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 до договору факторингу №НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 та реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 28\~411,87 грн., з яких: 16\~704,59 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 11\~407,28 грн. сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн. сума заборгованості за щомісячними процентами, 300,00 сума заборгованості за пенею. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем [PERSON] умов кредитного договору перед позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, було направлено повідомлення простою кореспонденцією через відділення «Укрпошти» від імені ТОВ «ФК «ЄАПБ» про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Крім того, як на це посилався представник позивача, 18 червня 2019 року [PERSON] подав до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР». Заява про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заява №2733950015 від 18 червня 2019 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з паспортом кредиту та з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] , як позичальником. Зазначив, що на підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та Акціонерним товариством «Таскомбанк» первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Зазначив, що 15 березня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/1-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі і на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Посилався, що відповідно до Додатку №1 до договору факторингу від 15.03.2021 Реєстру прав вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув право вимоги до [PERSON] в сумі 6121,10 гривень, з яких: 3927,02 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 0,18 грн. сума заборгованості за відсотками, 1659,54 грн. сума заборгованості за щомісячними процентами, 534,36 грн. сума заборгованості за пенею. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, як про це зазначає позивач, [PERSON] не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ані на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ані на рахунки попереднього кредитора. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.12.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про розгляд справи за відсутності представника позивача, у поданій заяві позов представник позивача підтримав в повному обсязі, зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку\~ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання згідно з відомостями Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманими судом відповідно до вимог ч. 6\~ст. 187 ЦПК України. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до\~статті 280 ЦПК України\~суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] був укладений договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №601/6415273-СК від 20.05.2019. 10 вересня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №НІ/11/5-Ф, відповідно до умов якого АТ «Таскомбанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у Реєстрі прав вимоги, у тому числі за договором №601/6415273-СК від 20 травня 2019 року. Згідно з витягом з Реєстру прави вимоги до Договору факторингу №НІ/11/5-Ф від 10 вересня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 28\~411,87 гривень, з яких: 16\~704,59 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11\~407,28 гривень - сума заборгованості за відсотками, 300,00 гривень сума заборгованості пенею. Відповідно до умов п. 2.3 договору факторингу перехід від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлення права вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі Реєстру прав вимог згідно з Додатком №2, але не раніше здійснення оплати Фактором згідно з п. 3.1 цього Договору, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Позичальників щодо боргу та набуває відповідних прав вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прави вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього Договору. На дотримання наведеної вище умови договору факторингу 10 вересня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був підписаний акт прийому-передачі Реєстру прав вимоги за Договором Факторингу №НІ/11/5-Ф від 10 вересня 2021 року. Статтями\~12,\~13, 81 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. За правилами ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. У відповідності до вимог ст. 6, ч. 1 ст.\~627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 626,\~ст. 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Правилами ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1\~статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, як це закріплено вимогами ст. 1055 ЦК України. Судом встановлено, що 20 травня 2019 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено Заяву-договір №601/6415273-СК про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з відкриттям поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (із встановленням кредитного ліміту) Кредитна картка «Велика п`ятірка», предметом даного договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів на таких умовах: сума наданого кредитного ліміту\~100000 грн., строк кредитування\~12 місяців, з автоматичною пролонгацією з моменту встановлення кредитного ліміту на аналогічний строк. Підписавши заяву-договір [PERSON] підтвердив, що погоджується з тим, що Публічна пропозиція АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи Банку разом з цією заявою-договором становлять Договір банківського обслуговування, та є його невід`ємними частинами, а також ознайомився зі змістом договору банківського обслуговування та зобов`язався виконувати його умови. АТ «Таскомбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором. Відповідно до абз. 5 розділу V заяви-договору, позичальник підтвердив і погодився, що акцептує публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб , і беззастережно приєднується до умов договору, згоден, що дана заява-договір, а також тарифи банку є невід`ємними частинами договору. Згідно з умовами заяви-договору, [PERSON] підтверджує відкриття поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів. Як убачається із розрахунку заборгованості, наданого АТ «Таскомбанк», відповідачем за кредитним договором не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту, у зв`язку з чим, станом на 10 вересня 2021 року за ним утворилася заборгованість. Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Стаття 652 ЦК України\~унормовує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У силу ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією, що гарантовано положеннями ст. 129 Конституції України. За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вимогами ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач [PERSON] не надав доказів на спростування встановлених обставин або розміру заборгованості. Відповідно до ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За умовами ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що прямо передбачено\~ст. 629 ЦК України. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до\~ст. 617 ЦК України. Отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором №601/6415273-СК від 20 травня 2019 року, яка підлягає стягненню з відповідача станом на 10 вересня 2021 року становить 28\~411,87 гривня. Згідно з вимогами ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ч. 1\~ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1\~ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Виходячи з наведеного вище, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від АТ «Таскомбанк» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №601/6415273-СК від 20 травня 2019 року у розмірі 28 411,87 гривень. Правилами ст. 514 ЦК України\~унормовано, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Виходячи з того, що відповідачем [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження тих обставин, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, які свідчать про наявність порушення відповідачем прав позивача за вказаним вище кредитним договором, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суми заборгованості за кредитом, суми заборгованості по відсотках та суми заборгованості за пенею. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Відповідач у справі не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора АТ «Таскомбанк», які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним в розумінні вимог\~ст. 516 ЦК України. Натомість, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ані на рахунки ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», ані на рахунки попереднього кредитора АТ «Таскомбанк». Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Таким чином, беручи до уваги наведені вище обставини та вимоги діючого законодавства України, суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту або відсотків матеріали справи не містять, а відтак, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентами є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на наведене вище, позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за №601/6415273-СК від 20 травня 2019 року у розмірі 28 411,87 гривень підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 6\~121,10 грн., яка утворилася на підставі кредитного договору № 2733950015 від 18 червня 2019 року, то суд доходить висновку про те, що позовні вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню з огляду на таке. Так, як убачається із Заяви №2733950015 від 18\~червня 2019\~року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень», [PERSON] подав заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з паспортом кредиту та з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] , як позичальником. У свою чергу, зі змісту Договору про відступленням права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 убачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило ПАТ «Таскомбанк» належне йому право вимоги до боржників за кредитними договорами та договорами забезпечення, зазначеними у Реєстрі боржників. Вказаний Договір про відступлення права вимоги був укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ПАТ «Таскомбанк» 07 жовтня 2016 року. Реєстр прав вимог до Договору про відступленням права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07\~жовтня 2016\~року матеріали справи не містять, а відтак, докази на підтвердження тих обставин, що право вимоги ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» до [PERSON] за договором №2733950015 від 18 червня 2019 року перейшло до ПАТ «Таскомбанк» в матеріалах справи відсутні. Більш того, суд зважає на те, що Договір №2733950015 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] був укладений 18 червня 2019 року (а.с. 18-21). У свою чергу, Договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ПАТ «Таскомбанк», на який як на доказ набуття ПАТ «Таскомбанк» права вимоги до [PERSON] за договором №2733950015 від 18\~червня 2019\~року посилається позивач, був укладений 07 жовтня 2016 року (а.с. 27-30). Таким чином, вбачається, що Договір відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ПАТ «Таскомбанк» був укладений 07.10.2016, тобто ще за три роки до того, як [PERSON] звернувся до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (18.06.2019) за кредитними коштами та уклав кредитний договір №2733950015 з ПАТ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», що є неможливим, а відтак, жодних доказів на підтвердження обставин того, що ТОВ ««Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступила ПАТ «Таскомбанк» право вимоги до [PERSON] за Договором №2733950015 від 18 червня 2019 року позивачем не доведено. Крім того, суд звертає увагу на те, що, як убачається з п.п. 9.2. п. 9 розділу Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, він діє протягом одного календарного року, а тому станом на 18 червня 2019 року, коли між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] був укладений Договір № 2733950015, він вже не діяв, а тому посилання позивача у пред`явленому позові на те, що на підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року ТОФ «ФК «Центр фінансових рішень» відступив ПАТ «Таскомбанк» право вимоги, у тому числі й до [PERSON] , є безпідставними. Водночас, суд звертає увагу на те, що надана суду копія Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року не засвідчена у встановленому законом порядку, містить пробіли у тексті, а, відповідно до вимог ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відтак, надана суду копія Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року в розумінні ст. 78 ЦПК України не може вважатися допустимим доказом. За правилами ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, за приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Зі змісту Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року убачається, що його сторонами фактично здійснено передачу одній від одної невизначені вимоги, позаяк жодної визначеної вимоги, що існувала б у позивача до відповідача на момент укладення договору в останньому не вказано. Таким чином, можна дійти висновку, що відступлення майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 24 квітня 2018 року, прийнятій по справі № 914/868/17. З огляду на викладене вище та, враховуючи факт того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини того, що право вимоги за договором №2733950015 від 18 червня 2019 року, укладеним між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] перейшло до ПАТ «Таскомбанк» на підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, то відсутні й підстави стверджувати, що право вимоги до [PERSON] за договором №2733950015 від 18 червня 2019 року перейшло від ПАТ «Таскомбанк» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК унормовано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, як це закріплено правилами ч. 4 ст. 12 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договором № 2733950015 від 18 червня 2019 року в розмірі 6\~121,10 гривень не підлягають задоволенню. Згідно з платіжною інструкцією №31906 від 06 грудня 2022 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 гривня. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2041,11 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial