Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

У січня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Роджен Груп», Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про припинення трудових відносин, зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 червня 2012 року на загальних зборах учасників ТОВ «Роджен Груп» прийнято рішення, яке оформлене протоколом № 1 про його призначення директором Товариства. Позивач зазначає, що він є керівником вказаного товариства і по цей час. 20 жовтня 2021 року позивач надіслав кожному із учасників Товариства попередження про його відмову від виконання обов`язків директора як цього вимагає пункт 11.9 Статуту. По спливу 45-денного строку (06 грудня 2021 року) він власноручно склав заяву про його звільнення на підставі частини першої статті 38 КЗпП України та надіслав її рекомендованим листом з описом вкладеного кожному учаснику, а також на адресу ТОВ «РОДЖЕН ГРУП». Після спливу 14 днів від дати складання заяви позивач 20 грудня 2021 року направив учасникам Товариства повідомлення про скликання позачергових загальних зборів, зазначивши, що збори відбудуться 10 січня 2022 року о 10-00 год. за адресою [ADDRESS] , тобто, не пізніше ніж за 20 днів до запланованої дати їх проведення. Згідно змісту повідомлення пропонувалося вирішити питання про звільнення з посади директора товариства [PERSON] з 10 січня 2022 року та надати повноваження засновнику [PERSON] здійснювати управління поточною діяльністю Товариства з 11 січня 2022 року та ін. 10 січня 2022 року за адресою проведення загальних зборів учасників ТОВ «РОДЖЕН ГРУП» позивач прибув о 09?30 год. з метою забезпечення їх реєстрації, однак жоден із засновників на збори не з`явився, у зв`язку з чим, цього ж дня складено протокол за № 29/1 про те, що загальні збори 10 січня 2022 року є такими, що не відбулись, оскільки на них не присутні учасники, повноважні приймати рішення з порядку денного. Таким чином, оскільки ним виконані усі вимоги, передбачені як чинним законодавством, так і Статутом товариства, щодо можливості припинення трудових правовідносин між ним та підприємством, а учасники будучи попередженими у встановлений законом спосіб про обов`язок прийняття відповідного рішення, цей обов`язок ігнорують, відтак, такий директор виконує обов`язки керівника підприємства проти своєї волі, тому звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить визнати припиненими трудові відносини між ним та ТОВ «Роджен Груп» у зв`язку зі звільненням останнього з посади директора за власним бажанням на підставі частини першої статті 38 КЗпП України; зобов`язати Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію внести відомості про факт припинення трудових правовідносин між ТОВ «Роджен Груп» та [PERSON] у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 31 січня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за вищевказаним позовом і надано відповідачам 15-денний термін для надання відзиву. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. Згідно з даними зворотніх повідомлень про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справах, учасники справи отримали копії ухвал про відкриття провадження та позовної заяви з додатками. 06 червня 2022 року, засобами поштового зв`язку, до суду надійшов відзив відповідача - Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому її представник заперечує проти задоволення позивача, посилаючись на те, що у Законі України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» наведений вичерпний перелік судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в ЄДР, на підставі яких проводяться реєстраційні дії, до якого не відносяться судові рішення про припинення трудових відносин. Крім того, [PERSON] не звертався з подачею документів до будь-якого суб`єкта державної реєстрації, в тому числі, до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації для проведення реєстраційної дії щодо зміни керівника. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову. 20 червня 2022 року, засобами поштового зв`язку, до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача, в якій він зазначив, що дотримуючись вимог щодо порядку скликання загальних зборів Товариства, він ініціював перед учасниками Товариства вирішення питання про звільнення його з посади директора, однак засновники, будучи повідомленими про час та місце скликання загальних зборів, на такі збори не з`явились, рішення з порядку денного про звільнення з посади директора [PERSON] не прийняли. Отже, бездіяльність засновників товариства призвела до неможливості позивачем подати суб`єкту державної реєстрації пакету документів, необхідних для внесення змін до відомостей про юридичну особу (зміну керівника), що власне і стало однією з підстав для звернення до суду з відповідним позовом. Крім того, рішення про визнання припиненими трудових правовідносин між директором Товариства та ТОВ «Роджен Груп» є рішенням, яке тягне за собою зміну до відомостей про юридичну особу, оскільки з набрання рішенням законної сили, відомості в ЄДР про керівника юридичної особи будуть такими, що не відповідають дійсності, тому зобов`язання відповідача, як суб`єкта державної реєстрації, вчинити реєстраційну дію може бути підставою для внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містять в ЄДР у порядку, передбаченому законодавству. З огляду на викладене, твердження відповідача не узгоджуються з положеннями чинного законодавства, тому просить позов задовольнити. Треті особи пояснення до суду не надали. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. При цьому, статтею 3 КЗпП України встановлено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Суд установив, що [PERSON] з 06 червня 2012 року призначено на посаду директора ТОВ «Роджен Груп» на підставі рішення загальних зборів учасників Товариства, оформленого протоколом від 06 червня 2012 року № 1. Згідно із даними Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] є керівником ТОВ «Роджен-Груп», засновниками (учасниками) ТОВ є [PERSON] та [PERSON] , яким належить по 50 % статутного капіталу Товариства. 20 жовтня 2021 року позивачем на адреси учасників ТОВ було направлено попередження про відмову від виконання обов`язків директора, що підтверджується описами вкладення у лист, поштовими накладними та фіскальними чеками. 07 грудня 2021 року позивачем на адреси учасників ТОВ та за місцезнаходженням ТОВ «Роджен Груп» була направлена заява від 06 грудня 2021 року про звільнення з посади директора ТОВ «Роджен Груп» з 20 грудня 2021 року за власним бажанням відповідно до частини першої статті 38 КЗпП України, що підтверджується описами вкладення у листи, поштовими накладними та фіскальними чеками. 22 грудня 2021 року [PERSON] направив на адреси учасників ТОВ та за місцезнаходженням ТОВ «Роджен Груп» повідомлення від 20 грудня 2021 року про скликання позачергових Загальних зборів засновників, які мають відбутись 10 січня 2022 року о 10-00 год. за адресою: [ADDRESS] , з винесенням на порядок денний питанням про звільнення з посади директора Товариств [PERSON] , що підтверджується описами вкладення у листи, поштовими накладними та фіскальними чеками. 10 січня 2022 року позачергові Загальні збори учасників ТОВ «Роджен Груп» не відбулись у зв`язку з відсутністю учасників Товариства, що підтверджується протоколом № 29/1 Загальних зборів учасників ТОВ «Роджен Груп», складеного директором Гливою Є. О. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до статті 51 КЗпП України визначено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, вільний вибір виду діяльності. Згідно із статтею 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, та набрала чинності 11 вересня 1997 року, нікого не можна тримати в рабстві або в підневільному стані. Ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю. Конституційний суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України пiдставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з iнiцiативи працiвника (статтi 38, 39 КзПП України). Частиною першою статті 38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання, і які працівник визначає самостійно. Статтею 65 Господарського кодексу України визначено, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Відповідно до статей 28, 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган. Загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом. Згідно з пунктом 9.1. розділу 9, пунктом 11.2 розділу 11 ТОВ «Роджен Груп» вищим органом Товариства є Загальні збори учасників, виконавчий орган Товариства - Директор. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства. До компетенції загальних зборів учасників належать, зокрема, обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства. Статтями 31, 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначено, що загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також з ініціативи виконавчого органу товариства. Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін. Згідно з пунктом 11.9 Розділу 11 Статуту ТОВ «Роджен Груп» директор має право у будь-який час відмовитися від виконання своїх обов`язків, якщо попередить про це всіх учасників в письмовій формі не пізніше ніж за 45 днів. Відповідно до пункту 10.6. Розділу 10 Статуту ТОВ «Роджен Груп» виконавчий орган Товариства або особи, які скликають загальні збори учасників Товариства, зобов`язані не пізніше двадцяти календарних днів до його проведення повідомити про це кожного учасника Товариства рекомендованим листом. У повідомленні повинні бути вказані дата, час і місце проведення Загальних зборів учасників Товариства, а також доданий порядок денний. Як було встановлено судом, 20 жовтня 2021 року позивачем на адреси учасників ТОВ було направлено повідомлення про відмову від виконання обов`язків директора, після спливу 45 днів, 07 грудня 2021 року позивачем на адреси учасників ТОВ та за місцезнаходженням ТОВ «Роджен Груп» була направлена заява від 06 грудня 2021 року про звільнення з посади директора ТОВ «Роджен Груп» з 20 грудня 2021 року за власним бажанням відповідно до частини першої статті 38 КЗпП України. Крім того, 22 грудня 2021 року [PERSON] направив на адреси учасників ТОВ та за місцезнаходженням ТОВ «Роджен Груп» повідомлення від 20 грудня 2021 року про скликання позачергових Загальних зборів засновників, які мали відбутись 10 січня 2022 року о 10-00 год., додавши порядок денний загальних зборів, що свідчить про дотримання [PERSON] вимог Статуту. Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні. За встановлених у справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає. Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах "Кантоні проти Франції" ("Cantoni v. France", заява N 17862/91, § 31-32), "Вєренцов проти України" ("Vyerentsov v. Ukraine", заява " N 20372/11, § 65)). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 грудня 2019 року у справі №758/1861/18 (провадження № 61-49113св18) зазначено, що установлені у справі обставини, а саме: написання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням, ознайомлення із вказаною заявою усіх учасників товариства, ініціювання позивачем проведення позачергових загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, передача печатки, документів уповноваженій особі свідчать про те, що позивач дотримався процедури звільнення із займаної посади директора товариства. Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Водночас особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику з метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду з вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Аналогічної позиції дотримався Верховний Суд у постанові від 17 березня 2021 року у справі №761/40378/18 (провадження № 61-18255св19). З урахуванням вищевикладеного, існує порушення права позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене частиною першою статті 38 КЗпП України, тобто припинення трудових відносин, зокрема не виконання покладених на учасників ТОВ Статутом обов`язків по створенню нового виконавчого органу та не вирішення зборами учасників товариства заяви про звільнення позивача з посади директора є порушенням його права щодо вільного вибору праці. Частиною 2 статті 5 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. З огляду на викладене та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між [PERSON] та ТОВ «Роджен Груп», суд прийшов до висновку, що ефективним та таким, що не суперечить закону, у даному випадку буде такий спосіб захисту як визнання припиненими трудових відносин між позивачем та ТОВ «Роджен Груп» на підставі частини першої статті 38 КЗпП України. Крім того, звертаючись до суду з позовом, позивач просив зобов`язати Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію внести відомості про факт припинення трудових правовідносин між ТОВ «Роджен Груп» та [PERSON] у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи; заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; накладення/зняття арешту корпоративних прав; зобов`язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі; виділу юридичної особи; провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; припинення юридичної особи, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення юридичної особи; припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження судового рішення, на підставі якого вчинено реєстраційну дію. Пунктом 3 частини 5 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, суб`єкт державної реєстрації вносить зміни до відомостей в Єдиному реєстрі щодо виключення запису про керівника відповідного товариства, тобто вимога про внесення про факт припинення трудових відносин до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є похідною від первісної вимоги про припинення трудових відносин. Разом з цим, суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстраційної служби, зобов`язуючи його вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру, що буде порушенням дискреційних повноважень цього органу. Беручи до уваги викладене, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити . Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачі, приведені позивачем обставини не спростували. Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Оскільки позов задоволено частково, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судового збору, пропорційна задоволеній частині позовних вимог. Відтак, сума судового збору, що підлягає стягненню на користь позивача становить 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial