Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

02.11.2022 Акціонерне товариство «Універсал банк» звернулося до Франківського районного суду м. Львова з даним позовом, обґрунтовуючи тим, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення. 03.08.2020 [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом, з можливістю його коригування. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому станом на 13.08.2022 утворилася заборгованість, що становить 46368,65 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 46368,65 грн.. В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути кошти, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 46368,65 грн. та судові витрати в розмірі 2481,00 грн. 27.12.2022 суддею Франківського районного суду м. Львова, відповідно до ст. 31 ЦПК України, справу передано до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для розгляду за підсудністю. 10.02.2023 справа надійшла до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для розгляду за підсудністю та 13.02.2023 передана до провадження судді Бондаренко О.В. 13.02.2023 судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 02.03.2023 відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з позовними вимогами AT«Універсал банк» частково не погоджується з огляду на наступне. По-перше, в позовних вимогах банк просить стягнути з нього тіло кредиту в розмірі 46368, 65 грн., однак банк не описуючи це в позові включає в цю суму відсотки. На підтвердження позовних вимог банк надає: розрахунок заборгованості, копію заяву позичальника, витяг з «тарифів банку» та витяг з «Умов обслуговування рахунків фізичної особи», однак такі документи не містять відомостей про фактичний рух коштів клієнта по рахунку, а тому унеможливлює встановлення дійсного розмірукредиту. Так, дійсно, 03.08.2020 він звернувся до АТ«Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг шляхом накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку. Банк вважає, що він підписавши заяву, підтвердив, що ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку. Також погодився, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.Однак, він не погоджував з банком жодних умов, не ознайомлений зніякими документами про надання банківських послуг та не підписував жодних договорів та умов з AT«Універсал банк».В той же час, він підтверджує, що користувався карткою [NUMBER] . Однак, він вважає, що повинен повернути банку тіло кредиту в розмірі 3116,12 грн. у зв`язку з тим, що згідно з Руху коштів по картці вбачається, що по картці проведено витрат на суму 174 359, 22 грн., повернуто позивачу 150 509, 57 грн.тілакредиту, а також кошти, сплачені мною, які зазначені у рахунку як «сплата відсотків» у загальному розмірі 17 727, 53 грн., які банк безпідставно зарахував на погашення відсотків, які не були узгоджені з ним. В той час, з руху коштів по картці вбачається, що банк вже додав до витрат по картці «нарахування судових витрат» в сумі 2481 гривні, які ще з нього не були стягнені та послуги«monobank» 525 грн., про які йому невідомо, що складає загальну суму3006 грн., з якими він не погоджується.Відтак, здійснюючи просту арифметичну дію 174 359,22 грн. (сумавитрат по картці) - 150 509,59 грн. (сума зарахувань за період) = 23 849,63 грн.; 23 849,63 - 17 727, 53 грн. (незаконно списані відсотки по картці) = 6122,10грн.; 6122,10 грн. - 3006,12 гривень (самовільно включені банком до переліку загальних витрат по картці) = 3116,12 грн., тому, він визнає позовні вимоги в стягненні з нього3116,12 грн. як тіла кредиту.При цьому, при здійсненні розрахунку заборгованості за тілом кредиту банк збільшував її за рахунок відсотків, а потім на збільшену заборгованість нараховував відсотки. Обґрунтований розрахунок повинен містити обчислення (суму боргу, ставки проценту, комісії, пені; початок періоду нарахуванняосновного боргу або процентів, комісії, пені; закінчення періоду нарахування основного боргу або процентів комісії, пені; кількість днів прострочення, нарахування основного боргу або процентів, комісії, пені; розрахунок основного боргу або процентів, комісії, пені; розмір основного боргу або процентів, комісії, пені; підсумковий, загальний розмір заборгованості за всіма критеріями тощо), та порядок нарахування відповідних сум за кожним відмінним критерієм заборгованості (додавання, множення, нарахування процентів, підсумок тощо) та підстави такого нарахування, передбачені законом або умовами договору. Отже, розрахунок наданий Банком не може вважатися належним доказом.Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме тіумови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується і тих умов, з якими вінознайомлений.В анкеті - заяві № б/н від 03.08.2020, в наданому розрахунку заборгованості відсутня інформація про розмір отриманих ним коштів, тавстановити дійсний розмір отриманих відповідачем кредитних коштів, на підставі наданих позивачем документів, неможливо. В позові представник позивача зазначив, що свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов Договору, але в умовах теж не зазначено розмір наданого кредиту.Заборгованість за тілом кредиту витрати клієнта за рахунок кредитного ліміту, заборгованість за простроченим тілом це заборгованість за тілом кредиту, строк сплати якого минув, тобто це частина витраченого клієнтом кредитного ліміту, яка вже має бути погашена клієнтом станом на конкретну дату.Щодо заборгованості за тілом кредиту, відповідно до наданого розрахунку, то перша зазначена заборгованість в розрахунку складає 1560 грн., всі інші нарахування заборгованості здійснювались з урахуванням нарахованих позивачем відсотків та погашення відповідачем нарахованої заборгованості.Фактично відповідач весь період користування кредитними коштами, погашав наданий йому кредит а також відсотки, що також підтверджується наданим стороною позивача суду розрахунку заборгованості та руху коштів за договором.Так, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послугу AT«Універсал банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.Так, витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Універсал банк» ресурс, розміщених на сайті: https:/www.monobank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Універсал банк» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: https://www.monobank.ua/terms/розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Універсал банк», а також те, що вказані документи на момент виникнення правовідносин сторін взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.Отже, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін уформулярах або інших стандартних формах, який може бути укладенийшляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщенінаофіційному сайті позивача (www.monobank.ua) неодноразово змінювалися самимАТ «Універсал банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин,і домоменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто, кредитор міг додатидопозовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретно запропоновані йому Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про відсотки за несвоєчасне погашення кредитінадані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися- якстандартна (типова) форма,що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком ВеликоїПалати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц.На підставі наведеного вище, вважає, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Універсал банк» ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: https://www.monobank.ua, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача або ж застереження про те, що саме ці Умови було надано останньому для ознайомлення, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань і щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін.Підписана відповідачем Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг, містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання ним певної банківської послуги.Позивач зазначав, що факт ознайомлення відповідача з Умовам і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту підтверджується що на підставі Анкети-заяви відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису.Разом з тим, п. 5.3 розділу 5 Умов обслуговування рахунків фізичних осібв AT«Універсал Банк» визначено, що підписані клієнтом та/або банком документи, що пов`язані з укладеними правочинами, зберігаються банком в електронному вигляді та надсилаються в Мобільному додатку клієнта, а такожїх копії можуть бути надані банком на паперовому носії на запит клієнта, під час одержання однією із сторін електронного документа формується підтвердження із зазначенням дати та часу такого одержання.В матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати часу одержання ним у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в AT«Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту «карти Monobank», та Тарифів, а відтак, відсутні підстави вважати, що відповідач бувознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовнихвимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту.Проте, як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості таруху коштів по картці, незважаючи про відсутність погодження між сторонаму визначеній законом формі істотних умов договору щодо розміру процентів за користування кредитом, неустойки (комісії), про що зазначалось вище, AT«Універсал Банк» здійснювалось нарахування та списання відсотків не відповідно до положень ч. 1 ст.1048ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ), а у збільшеному розмірі 37,2 % (поточна ставка) та 19,2 % за рахунок коштів внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості. Крім того, до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів позивач неправомірно нарахував ще й відсотки та пеню (комісію), хоча докази про погодження з відповідачем на вчинення вказаних дій позивач суду не надав і матеріали справи цього не містять. На підтвердження наявності заборгованості та її розміру банк подав до суду розрахунок заборгованості, а відповідач рух коштів по картці за період з 03.08.2020 по 03.10.2022. Перерахунком заборгованості вбачається, що відповідачем [PERSON] :використано кредитних коштів на суму 174 359,22 грн. та фактично погашено за наданим кредитом суму в розмірі 150509,57 грн.;сума відсотків, які були списані Банком, які не були узгоджені договором та не погоджені із відповідачем за весь період користування коштами, становить 17727,53 грн.; 3006 грн. (самовільно включені банком до переліку загальних витрат по картці) = 3116,12 грн.. Таким чином, враховуючи, що він отримані та використані кошти в розмірі 171 243,10 грн. в добровільному порядку AT«Універсал банк» повернув, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягнути з нього на користь позивача 3116,12 грн..Щодо судових витрат, а саме витрат на професійну правову допомогу. Для складення документів до суду він скористався професійною правничою допомогою.Так, між ним та адвокатом Павлецькою Мариною Анатоліївною 01.03.2023 було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №01/03, згідно пункту 4.1 Договору вартість наданих послуг Адвоката за даним договором складає 5500 грн.. Тож, в загальному ним понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5500 грн..У зв`язку з вищевикладеним та на підставі ст. 12, 15, 81, 133, 134, 137, 141 ЦПК України, Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність, вважає, що він має право на стягнення витрат на професійну правову допомогу в розмірі 5130,30 грн. відповідно до пропорційного розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову, а саме стягнення з мене заборгованості в розмірі 3116,12 грн.. Тому, просить позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з нього заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 3116,12 грн. та стягнути з АТ «Універсал Банк» на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 5130,30 грн. відповідно до пропорційного розміру задоволених позовних вимог. 17.03.2023 представник позивача, за довіреністю у справі - Мурончик Володимир Олександрович, подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що у своєму відзиві відповідач зазначає, що не погоджував з банком жодних умов, не ознайомлений з будь-якими документами про надання банківських послуг та не підписував жодних договорів та умов з AT«Універсал Банк», однак визнає позовні вимоги частково в розмірі 3116,12 грн..З даними твердженням відповідача він не погоджується виходячи з наступного. Так, 03.08.2020 відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 03.08.2020.Підписавши анкету - заяву [PERSON] погодився з тим, що ця анкета-заява, разом з Умовами і правилами обслуговування в AT«Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів (Monobank/UniversalBank), Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посилання www.monobank.ua/terms, тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates- складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір) укладання якого він підтверджує та зобов`язується виконувати його.Крім того Відповідач підписуючи дану Анкету-заяву власноручним підписом просив встановити йому кредитний ліміт (п. 3 Анкети) де окрім того зазначено наступне: Пільговий період за користуванням кредитом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватись відсоткова ставка в розмірі 3,2% на місяць. Решта умов передбачених частиною 1 статті 6 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначені в Договорі та Тарифах. Також Відповідач беззастережно погодився із тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.Отже, на підставі укладеного Договору від 03.08.2020 року Відповідачу було встановлено максимальний кредитний ліміт у розмірі 25000,00 грн.,у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] .Для надання послуг Банк видає клієнту картку (платіжну картку). Підписанням анкети-заяви клієнт і Банк уклали договір про надання банківських послуг «Monobank». Дата укладення договору є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки.Платіжна карта передається клієнту не активованою, активується Банком при додаванні інформації з картки на мобільний додаток, що знаходиться на смартфоні саме в клієнта, з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код. Клієнту була надана кредитна картка [NUMBER] , яку він і активував у мобільному додатку та на яку Банком, згідно заяви Відповідача було встановлено кредитний ліміт.Крім цього, видача кредитних коштів та користування ними, відповідачем не заперечується, а тільки заперечується розмір заборгованості.Щодо суми заборгованості яка заперечується відповідачем, слід зазначити наступне. Так відповідач зазначає, що Банком незаконно було списано відсотків на загальну суму 17727,53 грн.. Однак дані твердження не відповідаю дійсності, оскільки як було зазначено вище, сам відповідач просив встановити йому кредитний ліміт з пільговим періодом за користуванням кредитом до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватись відсоткова ставка в розмірі 3,2% на місяць. Тобто відповідно до умов договору відповідач користувався кредитним лімітом і не повертав його в обумовлений пільговий період. Таким чином, в зв`язку з невиконанням умов договору, банк нараховував йому відсотки відповідно до умов, а саме 3,2 % на місяць,(відповідно 38,4% річних як вказано в розрахунку) в подальшому дана відсоткова ставка зменшувалась.Крім того відповідач вказує, що він отримав виписку по рахунку в якій вказано, що з нього без рішення суду стягнуто судовий збір.Однак, і дані посилання не відповідають дійсним обставинам справи, адже, в розрахунку заборгованості проведеному станом на 13.08.2022, який долучено до матеріалів справи, позивач просить стягнути, тільки заборгованість по наданому кредиту в розмірі 46368,65 грн. і окремо просить суд стягнути судові витрати.Таким чином відсотки, нараховувались правомірно відповідно до умов договору.Також звертає увагу суду, що відповідач неодноразово в рамках проекту Monobankвідповідно до укладеного Договору, користувався такими послугами, як «Розстрочка», «Покупка частинами», «Транзакция в розстрочку», «Кредит готівкою». Однак, оскільки відповідачем не вносились кошти на погашення як в межах пільгового періоду, що призвело до нарахування відсотків так і на погашення зобов`язань по отриманих кредитних коштах - позивач, скористався своїм правом передбаченим п.5.23. п. 5 Розділу II Умов, а саме: Кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору.Щодо суми 525,00 грн. на яку звертає увагу відповідач, то в даному випадку як зазначено вище, відповідно до умов договору Банком, в зв`язку із невиконанням Відповідачем умов послуги «Розстрочка», було проведено списання суми заборгованості в рахунок кредитного ліміту.Таким чином, загальний розмір заборгованості Відповідача перед AT«Універсал Банк» за договором станом на 13.08.2022 становить 46368,65 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 46368,65 грн.. Розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів відповідачем, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.Крім того, позивач надає виписку (рух коштів по картці) за період з 03.08.2020 по 12.08.2022 (дату розрахунку).Як видно з даної виписки, відповідач повністю використав суму кредитного ліміту на власний розсуд, при цьому частково поповнював банківську картку з реквізитами: № [NUMBER] , втім такі поповнення були меншими ніж розміри витрат на вищевказані операції. Як видно з даної виписки починаючи з вересня 2021 року відповідач фактично перестав вносити кошти на погашення своїх зобов`язань перед банком, так і поповнювати банківську картку.Оскільки, клієнт, (відповідач у даній справі) припинив вносити кошти на погашення заборгованості, тобто в нього не вистачало власних коштів на рахунку на погашення заборгованості, то банк на суму заборгованості по відсоткам надав кредит, згідно вищевказаних умов Договору.Щодо посилання Відповідача на застосування норм права, слід зазначити наступне. Невиконання Боржником умов договору, на які він погодився та ознайомився в Анкеті-заяві (стосовно того, що договір про надання банківських послуг складається не лише з Анкети- заяви, а також з Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту) та непогашення у повному обсязі заборгованості перед Банком матиме наслідком порушення фундаментального положення Цивільного права України про обов`язковість договору.Умови, опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланнямhttps://www.monobank.ua/terms, що включають тарифи, паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank.Згідно з доданими до позовної заяви з сайту https://www.monobank.ua/termsвбачається, що правила були дійсні в період з 01 серпня 2020 року по 25 серпня 2020 року. Анкету-заяву клієнтом було підписано 03.08.2020, відповідно саме в цей період були дійсні правила в редакції 01.08.2020, а отже, відповідач на час підписання анкети-заяви не міг бути ознайомлений з будь-якими іншими правилами.Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.Також, в самому мобільному додатку, який міститься у смартфоні відповідача, на постійній основі є у вільному доступі тарифи та Умови вищезазначених документів. Таким чином, з використання власного пін-коду відповідач по справі має цілодобовий доступ до тарифів. А отже, відповідач мав та має реальну можливість їх переглядати.Крім того згідно п. 1 Анкети-заяви Відповідач підтвердив що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірник у мобільному додатку вони йому та погоджується з умовами Договору.Враховуючи те, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи були надані відповідачу саме через мобільний додаток, слід дійти до висновку, що відповідач був ознайомлений саме з умовами і правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви, тобто з правилами в редакції затвердженій Протоколом Правління №28 від 30.07.2020 і для позичальника ці правила є незмінними.Крім того AT«Універсал Банк» не вбачає підстав для застосування судом висновків, викладених Верховним Судом України у постанові від 11.03.2015, оскільки вони зроблені щодо інших кредитних угод, з іншими умовами, правилами та сторонами, зокрема у кредитних відносинах, які виникли на підставі договору, укладеного у письмовій формі відповідно до частини 2 статті 207 ЦК України. Більше того, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20 (провадження № 61- 1347св21) чітко вказав:«Не кожний електронний правочин вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.У заяві-анкеті для отримання кредиту зазначено, що позичальник ознайомився та погодився з кредитним договором, Умовами надання техобслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту, що розміщені на офіційному сайті відповідача.Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправления (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочинунікчемним.З наданого відповідачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України». Крім того слід зазначити, що Умови і правила обслуговування фізичних осіб в AT«Універсал Банк» крім того, що надавались та були отримані скаржником у мобільному додатку, перебувають в загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи та, в розумінні статей 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку та умов кредитування, прав і обов`язків сторін, іншу всю інформацію, необхідну для укладення договору.Тому, доводи викладені Відповідачем у своєму відзиві про наявність підстав для задоволення позовних вимог AT«Універсал Банк» частково є необґрунтованими та такими, що спростовуються як матеріалами справи так і викладеним даній відповіді, а отже, відсутні підстави від звільнення обов`язку відповідача виконати грошові зобов`язання та повернути кредитні кошти. Тому, просить задовольнити позов у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в позові зазначено клопотання представника позивача, за довіреністю у справі - Мурончик Володимир Олександрович, про розгляд справи у відсутності представника банку, в якому також просив задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Як вбачається з п. 1.1 Статуту Акціонерного товариства «Універсал Банк» (а.с. 46-47), Акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного Акціонерного Товариства «Універсал Банк», тип якого у відповідності до рішення Загальних зборів акціонерів ПАТ «Універсал Банк» (протокол №2-2018 від 31.10.2018 року) було змінено на приватне акціонерне товариство та який було перейменовано на Акціонерне товариство «Універсал Банк». Судом встановлено, що 03.08.2020 [PERSON] звернувся до АТ «Універсал банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а.с. 14), відповідно до якої відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копією анкети-заяви та визнається відповідачем. Згідно п. 3 Анкети-заяви відповідач просив встановити йому кредитний ліміт на суму вказану у мобільному додатку. Пільговий період за користуванням кредитом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватись відсоткова ставка в розмірі 3,2% на місяць. Решта умов передбачених частиною 1 статті 6 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначені в Договорі та Тарифах. Також, відповідач беззастережно погодився із тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Тобто, саме з 03.08.2020 між АТ «Універсал банк» та [PERSON] виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами в межах кредитного ліміту. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Як передбачено ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Таким чином, на підставі анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 03.08.2020 [PERSON] було відкрито поточний рахунок в гривні [NUMBER] та останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 25000,00 грн., спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] , що визнається відповідачем. Також, на підтвердження укладення кредитного договору з відповідачем та наявності у нього заборгованості за вказаним договором позивачем АТ «Універсал банк» долучено Умови і правила обслуговування фізичних осіб у АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «Monobank», Таблицю обчислення вартості кредиту, паспорт споживчого кредиту та розрахунок заборгованості за вказаним договором. Крім того, АТ «Універсал банк» зазначає, що підписанням анкети-заяви від 03.08.2020 [PERSON] погодився з тим, що ця анкета-заява, разом з Умовами і правилами обслуговування в AT«Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів (Monobank/UniversalBank), Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посилання www.monobank.ua/terms, тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates- складають договір про надання банківських послуг. Також, відповідач підтвердив, що вінотримав примірник договоруу мобільному додатку, тим самим ознайомився з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, підтвердив укладення ним договору та зобов`язався виконувати його умови. Відповідач заперечуючи частково щодо позовних вимог, зазначає, що він не погоджував з банком жодних умов, не ознайомлений з ніякими документами про надання банківських послуг та не підписував жодних договорів з AT«Універсал банк». В анкеті - заяві від 03.08.2020, в наданому розрахунку заборгованості відсутня інформація про розмір отриманих ним коштів, та встановити дійсний розмір отриманих відповідачем кредитних коштів, на підставі наданих позивачем документів, неможливо. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послугу AT«Універсал банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Універсал банк» відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заявувід 03.08.2020, а також те, що вказані документи на момент виникнення правовідносин сторін взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків (пені, штрафів). Отже, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені наофіційному сайті позивача (www.monobank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин, і до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях. Тому, вважає, що Умови та Правила надання банківських послуг в АТ «Універсал банк», які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача або ж застереження про те, що саме ці Умови було надано останньому для ознайомлення, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Підписана відповідачем анкета-заява до Договору про надання банківських послуг, містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання ним певної банківської послуги. Крім того, п. 5.3 розділу 5 Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в AT«Універсал Банк» визначено, що підписані клієнтом та/або банком документи, що пов`язані з укладеними правочинами, зберігаються банком в електронному вигляді та надсилаються в Мобільному додатку клієнта, а такожїх копії можуть бути надані банком на паперовому носії на запит клієнта, під час одержання однією із сторін електронного документа формується підтвердження із зазначенням дати та часу такого одержання. В матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати часу одержання ним у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в AT«Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту «карти Monobank», та Тарифів, а відтак, відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовнихвимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту.Вищезазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц. Однак, незважаючи про відсутність погодження між сторонаму визначеній законом формі істотних умов договору щодо розміру процентів за користування кредитом, неустойки (комісії), AT«Універсал Банк» здійснювалось нарахування та списання відсотків не відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ), а у збільшеному розмірі 37,2 % (поточна ставка) та 19,2 % за рахунок коштів внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості. Однак, суд критично оцінює зазначені твердження відповідача виходячи з наступного. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Частина перша статті 626 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожний електронний правочин вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. У анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг зазначено, що позичальник ознайомився та погодився з договоромпро надання банківських послуг, Умовами і правилами обслуговування в AT«Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів (Monobank/UniversalBank), Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посилання www.monobank.ua/terms, тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, підтвердив отримання вказаного договору у мобільному додатку та його укладення. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону та заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Як вбачається зі змісту ч. 6 Анкети-заяви, [PERSON] своїм підписом підтвердив та просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в Банку; засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором. Також, визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. Крім того, підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням простого електронного цифрового підпису або УЕП. З наданого позивачем алгоритму укладення договору про надання банківських послуг, вбачається, що без ознайомлення та надання згоди з Умовами і правилами надання банківських послуг у застосунку «monobank» шляхом накладення електронного підпису, подальше укладення електронного договору на сайті є неможливим. Також, встановлено, що відповідач користувався карткою, що підтверджується випискою про рух коштів (а.с. 107-118), отже, увійшов у застосунок «monobank» шляхом попереднього погодження з Умовами та правилами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, адже лише таким чином можливе подальше розпорядження рахунком та проведення банківських операцій. Тому, відсутність підпису боржника на паперовому екземплярі Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал банк», Тарифів за карткою monobank, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорті споживчого кредиту «Карта monobank» не свідчить про неукладеність договору, адже укладення між АТ «Універсал банк» та [PERSON] договору про надання кредиту в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується копією анкети-заяви, згідно якої банк ідентифікував відповідача отримавши всі його дані, який просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому убанку, засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йомувідкритим ключем, яка буде використовуватися ним для накладення електронного цифрового підпису умобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором, визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцему встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору, згідно якого сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, адже без здійснення входу у мобільний додаток monobankта без ідентифікації позичальника за допомогою електронного цифрового підпису, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №243/6552/20. Крім того, посилання відповідача на висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, не заслуговують на увагу, оскільки висновки щодо застосування норм права, які викладені в зазначеній постанові, стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин в даній справі. Предметом позовних вимог в постанові, на яку посилається відповідач є стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а в даній справі - стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним у вигляді окремого електронного документа за допомогою цифрового підпису. Відповідно до розділу І Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (далі Умови та правила), кредит (кредитна лінія) - сума грошових коштів, наданих Банком Клієнту на термін, обумовлений в Договорі, на умовах платності і зворотності. До Кредиту (кредитної лінії) відносяться в тому числі суми, списані за рахунок Кредитного ліміту на погашення заборгованості із сплати відсотків за користування Кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі згідно Тарифів. Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 розділу І Умов і правил банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов договору в тому числі, платіжної системи MasterCard, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України. Номер поточного рахунку, операції за яким здійснюються з використанням електронного платіжного засобу - платіжні картки, зазначається в анкеті-заяві. Відповідно до п. 2.4 розділу І Умов і правил, своїм підписом в анкеті-заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного договору клієнт ознайомився та погоджується з умовами Договору, зокрема, з Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та Тарифами, передбаченими договором правами та обов`язками сторін, а також іншу інформацію, яка перелічена у п. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг». Пунктом 2.12 розділу І Умов і правил визначено, що клієнт уклавши договір, шляхом підписання анкети-заяви, підтверджує, що клієнт до укладення ним договору був ознайомлений в електронній/письмовій формі з інформацією щодо умов кредитування та орієнтовної загальної вартості кредиту тощо, як це вимагає законодавство про споживче кредитування, та отримав відповідні документи від банку і погоджується з ними. Пунктами 2.1, 2.4, 2.5. розділу II Умов та правил визначено, що для надання послуг Банк видає Клієнту Картку (далі - Картка, або Платіжна картка). Підписанням Анкети-заяви Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг «Monobank». Датою укладення Договору є дата підписання Клієнтом Анкети-заяви та отримання Картки. Платіжна карта передається Клієнту не активованою. Платіжна картка активується Банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації Клієнта при проведенні операцій з використанням Картки при активації Картки встановлюється ПІН-код. ПІН-код є аналогом власноручного підпису Клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя Платіжної картки. З наданого позивачем розрахунку (а.с. 9-13), вбачається, що заборгованість за договором станом на 13.08.2022 становить 46368,65 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 46368,65 грн. Відповідач заперечуючи розмір заборгованості зазначає, що користувався карткою [NUMBER] , однак, згідно Руху коштів по картці вбачається, що по картці проведено витрат на суму 174359,22 грн., повернуто позивачу 150509,57 грн. тіла кредиту, кошти, сплачені ним, які зазначені у рахунку як «сплата відсотків» у загальному розмірі 17 727, 53 грн., банк безпідставно зарахував на погашення відсотків, які не були узгоджені з ним,банк додав до витрат по картці «нарахування судових витрат» в сумі 2481 гривні, які ще з нього не стягнені та послуги «monobank» 525 грн.Тому, здійснюючи арифметичну дію: 174 359,22 грн. (сумавитрат по картці) - 150 509,59 грн. (сума зарахувань за період) = 23 849,63 грн.; 23 849,63 - 17 727, 53 грн. (незаконно списані відсотки по картці) = 6122,10 грн.; 6122,10 грн. - 3006,12 гривень (самовільно включені банком до переліку загальних витрат по картці), зазначає, що має заборгованість у розмірі 3116,12 грн., яку він визнає. Однак, суд критично оцінює зазначене твердження відповідача, виходячи з наступного. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором (правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15ц). З наданої відповідачем виписки по карткового рахунку [NUMBER] (рух коштів по картці) від 24.02.2023 відповідача за період з 03.08.2020 по 12.08.2023 (а.с. 81-87), вбачається, що залишок після операції становить 21368,65 грн. З наданої позивачем виписки по карткового рахунку [NUMBER] (рух коштів по картці) від 09.03.2023 відповідача за період з 03.08.2020 по 12.08.2023 (а.с. 107-118), вбачається, що залишок після операції становить 21368,65 грн. Також, з виписок по картковому рахунку [NUMBER] відповідача - [PERSON] за період з 03.08.2020 по 12.08.2023 вбачається, що 03.08.2020 відповідачу було надано кредитну картку [NUMBER] , встановлено початковий кредитний ліміт в розмірі 6000,00 грн., 08.11.2020 підвищено кредитний ліміт до 15000,00 грн., 08.02.2021 підвищено кредитний ліміт до 25000,00 грн. Також, протягом цього періоду відповідач здійснив поповнення цього карткового рахунку на суму 150509,57,00 грн., за весь час користування карткою відповідачем було проведено витрат по картці на суму 171878,22 грн., тому, сума коштів, яка досі не повернута банку становить 21368,65 грн. Також, з матеріалів справи (а.с. 119-148) вбачається, що відповідач [PERSON] електронним цифровим підписом підписав заяву клієнта №20.30.0002145330 від 27.11.2020 (послуга розстрочка - придбання товару з лімітом 1400,00 грн., строк кредиту 3 міс.), заяву клієнта №20.30.0002609038 від 14.02.2021 (послуга покупка частинами товару з лімітом 2465,00 грн., строк кредиту 3 міс.), заяву клієнта №20.30.0002674856 від 24.02.2021 (послуга покупка частинами товару з лімітом 1181,00 грн., строк кредиту 3 міс.), заяву клієнта №20.30.0002678239 від 05.03.2021 (послуга покупка частинами товару з лімітом 4930,00 грн., строк кредиту 7 міс.), заяву клієнта №20.30.0002759211 від 07.03.2021 (послуга розстрочка - здійснення платежу з лімітом 1847,00 грн., строк кредиту 7 міс.), заяву клієнта №20.30.0002887820 від 25.03.2021 (послуга розстрочка - здійснення платежу з лімітом 1040,00 грн., строк кредиту 3 міс.), заяву клієнта №20.30.0003050322 від 18.04.2021 (послуга розстрочка - здійснення платежу з лімітом 2132,26 грн., строк кредиту 10 міс.), заяву клієнта №20.30.0003186022 від 08.05.2021 (послуга кредит готівкою - здійснення платежу з лімітом 2100,00 грн., строк кредиту 20 міс.), заяву клієнта №20.30.0003471284 від 25.06.2021 (послуга розстрочка - придбання товару з лімітом 2600,00 грн., строк кредиту 20 міс.), заяву клієнта №20.30.0003491507 від 29.06.2021 (послуга розстрочка - придбання товару з лімітом 1500,00 грн., строк кредиту 6 міс.), заяву клієнта №20.30.0003895163 від 29.08.2021 (послуга розстрочка - здійснення платежу з лімітом 3199,00 грн., строк кредиту 3 міс.), заяву клієнта №20.30.0003902570 від 30.08.2021 (послуга розстрочка - здійснення платежу з лімітом 1000,00 грн., строк кредиту 3 міс.), з номером платіжної карти, яка є доступом до поточного рахунку - [NUMBER] . Таким чином, суд враховує, що надані виписки по картковому рахунку відповідача є належними та достатніми доказами виникнення заборгованості, оскільки зазначена в них інформація належним чином підтверджує природу виникнення у відповідача боргу в розмірі 21368,65 грн. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений підписав анкету - заяву і отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 25000 грн. на поточний картковий рахунок, однак умови договору порушив. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, позивачем доведено факт укладення договору, факт отримання відповідачем - [PERSON] грошових коштів в розмірі 25000,00 грн. та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення, а тому, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 03.08.2020 у розмірі 21368,65 грн. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. 02.03.2023 відповідач [PERSON] , подав до суду відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, просив стягнути з АТ «Універсал банк» на його користь витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог. Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. При обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») (правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Відповідач на підтвердження понесених судових витрат надав: копію договору про надання правової допомоги №01/03 від 01.03.2023, копію детального опису робіт виконаних послуг адвокатом за договором №01/03 від 01.03.2023, копію звіту від 02.03.2023 про надання правової допомоги за договором №01/03 від 01.03.2023, копію квитанції до прибуткового касового ордера №02/03 від 02.03.2023 на про оплату послуг адвоката за договором на суму 5500,00 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 88-92). Відповідно до п. 4.1 Договору №01/03 від 01.03.2023вартість надання послуг адвоката за даним договором складає 5500,00 грн.. Відповідно до детального опису робіт до договору №01/03 про надання правової допомоги від 01.03.2023 загальна вартість наданих послуг адвоката по справі №465/6456/22 у Білоцерківському міськрайонному суді становить 5500,00 грн., яка включає в себе: ознайомлення адвоката з матеріалами справи, збирання та аналіз доказів по справі та складання відзиву на позовну заяву. Отже, встановлено, що в договорі про надання правничої допомоги №01/03 від 01.03.2023, який укладений між адвокатом Павлецькою М.А. та Гопайцою М.С., сторони належним чином визначили розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків клієнта з адвокатом. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання, однак, від представника позивача в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України не надійшла заява про необґрунтованість витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд враховує правову позицію Верховного суду викладену у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19 та від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц, в яких зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Отже, відповідач підтвердив обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість на загальну суму 5500,00 грн., яка підлягає розподілу за результатами розгляду справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що рішенням суду позовні вимоги банку задоволено частково, тому, суд стягує з позивача АТ «Універсал банк» на користь відповідача [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру відмовлених вимог в розмірі 2965,37 грн. Позивач, АТ «Універсал банк» при подачі позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 2481,00 грн. (а.с. 8), а тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати (судовий збір) пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1143,35 грн.

Outcome: partial