Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 05 жовтня 2015 року, вона була прийнята на посаду провідного фахівця з обліку господарських операцій МНТ «Південний» філії «Південні магістральні нафтопроводи» Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта». 01 жовтня 2018 року її було переведено на посаду провідного бухгалтера МНТ «Південний» Акціонерного товариства «Укртранснафта». 26 грудня 2019 року позивачку, провідного бухгалтера МНТ «Південний» Акціонерного товариства «Укртранснафта» було попереджено про скорочення посади та наступне звільнення. 10 червня 2020 року згідно наказу від 10.06.2020 №360-К з кадрових питань, позивачку було звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України, про що зроблена відмітка в трудовій книжці та вручено копію наказу про звільнення. 13 червня 2020 року позивачка отримала оригінал трудової книжки поштовим відправленням. Вважає звільнення незаконним. Роботодавець зазначив, що Адміністрацією АТ «Укртранснафта» у зв`язку з затвердженням нової організаційної структури функціонального напрямку АТ «Укртранснафта» «Управління бухгалтерським обліком», змінами в організації виробництва і праці, оптимізацією бізнес-процесів даного напрямку, перерозподілом функціональних обов`язків, скороченням посад, відповідно до наказу від 17 грудня 2019 року №586-К «Про скорочення окремих посад функціонального напрямку АТ «Укртранснафта» «Управління бухгалтерським обліком», вирішено посаду провідного бухгалтера МНТ «Південний» АТ «Укртранснафта», яку обіймала позивачка, скоротити. Однак, на думку позивачки, жодних змін в організації виробництва і праці, оптимізації бізнес-процесів напрямку та перерозподілу функціональних обов`язків не відбулося. Вказане підтверджується наступними доказами. Відповідно до посадової інструкції, позивачка має наступні обов`язки: відповідає за облік основних засобів, підготовку документів щодо списання, внутрішнього переміщення основних засобів; відповідає за приймання, обробку та систематизування первинних документів з подальшим введенням інформації до програмної системи з обліку розрахунків із підзвітними особами (відрядження в межах України); відповідає за облік запасів, їх первісне визнання, переміщення, припинення визнання; відповідає за облік зовнішніх та внутрішніх розрахунків з постачальниками (підрядниками) за товари, роботи, послуги (крім НА) та розрахунки з покупцями (складання рахунку на оплату, нарахування доходів на підставі первинних документів); відповідає за складання звітів по податкам та їх своєчасне надання до бухгалтерії АТ «Укртранснафта» у загальній програмі MEDOC. Крім того, як провідний бухгалтер МНТ «Південний» АТ «Укртранснафта», згідно посадової інструкції, приймала участь в інвентаризаціях активів та зобов`язань, під час яких перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка. Після прийняття рішення роботодавцем про скорочення окремих посад функціонального напрямку АТ «Укртранснафта» «Управління бухгалтерським обліком», згідно наказу від 17 грудня 2019 року №586-К, позивачкою одноособово було проведено інвентаризацію активів та зобов`язань за 2019 рік на МНТ «Південний». Протягом січня та лютого 2020 року позивачкою одноособово було проведено обчислення, формування звітності з податку на землю; підготовлено, заповнено та направлено податкові декларації з плати за землю на адресу Візирської ОТГ, Сичавської сільької ради тощо. Взагалі було обчислено, заповнено та направлено більше ніж 27 декларацій, в тому числі і консолідованих. Крім того, позивачем протягом 1 кварталу 2020 року, здійснювалися приймання, обробка та систематизування первинних документів, подальше введення інформації до програмної системи з обліку розрахунків із підзвітними особами (відрядження); проведення обліку запасів, в тому числі списання малоцінних активів тощо. Вказані твердження підтверджуються виписками з системи 1С: Підприємство та програмним забезпеченням SAP. Ще одним доказом того, що змін в організації виробництва і праці, оптимізації бізнес-процесів напрямку та перерозподілу функціональних обов`язків не відбулось, є те, що згідно наказу від 17 грудня 2019 року №586-К «Про скорочення окремих посад функціонального напрямку АТ «Укртранснафта» «Управління бухгалтерським обліком» було вирішено скоротити окремі посади, а саме: посаду начальника сектору обліку розрахунків із працівниками (м. Одеса), посада бухгалтера сектору обліку розрахунків із працівниками (м. Одеса), посада заступника головного бухгалтера (м. Одеса) та посада провідного бухгалтера МНТ «Південний», відповідно до Додатку 4 до наказу. Однак, станом на дату звільнення (10 червня 2020 року) вивільнення вказаних працівників не відбулося. Всі вказані працівники функціонального напрямку АТ «Укртранснафта» «Управління бухгалтерським обліком» продовжують виконувати свої обов`язки, отримувати заробітну платню та премії за виконання своїх обов`язків, в тому числі за проведену інвентаризацію активів та зобов`язань. Щодо додержання роботодавцем норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, то варто зазначити, що АТ «Укртранснафта» належним чином не запропонувало позивачу іншу роботу. Так, в попередженні про скорочення посади та наступне звільнення, з яким позивачка ознайомлена 26 грудня 2019 зазначено наступне: «Одночасно інформуємо про відсутність підходящої роботи та відповідних вакантних посад в АТ «Укртранснафта» станом на 18 грудня 2019 року. З дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, Вам будуть запропоновані всі відповідні вакантні посади (інша підходяща робота), які з`являться в Товаристві протягом цього періоду. АТ «Укртранснафта» дійсно надсилало на адресу позивача переліки вакантних посад, але зробило це таким чином, що фактично позбавило позивачку можливості погодитися на іншу посаду, обрати вакантну посаду. Вказане підтверджується наступним. Поштовим відправленням на мою адресу АТ «Укртранснафта» направило Перелік вакантних посад в АТ «Укртранснафта» станом на 02 березня 2020 року. Вказаний документ датований 27 лютого 2020 р. та має реєстраційний №26-03/9/675/9-20. При цьому, у вказаному переліку зазначено, що «у разі неприйняття рішення до 15-00 28 лютого 2020 року включно та, відповідно, не надання письмової відповіді, адміністрація АТ «Укртранснафта» буде вважати відсутність письмової відповіді відмовою у працевлаштуванні». Відповідно до даних з офіційного сайту УКРПОШТА поштове відправлення було направлено на адресу позивачки лише 28 лютого 2020 року об 11:35, вручено позивачці лише 10 березня 2020 року. Таким чином, позивачка вважає, що встановивши такі строки для надання відповіді та направивши поштове відправлення в такий час, її фактично було позбавлено можливості обрати будь-яку посаду із запропонованих. Аналогічна ситуація сталася з Переліком вакантних посад в АТ «Укртранснафта» станом на 04 травня 2020 року. Вказаний документ датований 22 квітня 2020 р. та має реєстраційний №26-03/9/1285/9-20. Встановлено строк для надання відповіді до 15-00 29 квітня 2020 року. Відповідно до даних з офіційного сайту УКРПОШТА поштове відправлення було направлено на адресу позивача лише 23 квітня 2020 року об 11:00, вручено позивачу лише 04 травня 2020 року. Проте, дізнавшись, що у роботодавця з`явилися вакантні посади, позивачка знайшла змогу отримати їх раніше (за допомогою електронної пошти). Виявивши зацікавленість в посадах начальника адміністративно-господарського відділу Департаменту адміністративно-господарського забезпечення, провідного фахівця Департаменту управління непрофільними активами та головного фахівця Відділу планування та звітністю, позивачем було направлено запит щодо надання копії посадових інструкцій, інформації про умови оплати праці, можливості соціального забезпечення та інші істотні умови праці. Листом від 27 квітня 2020 року (№ 26-03/9/1456-20) позивачці для обрання вакантної посади були надіслані копії посадових інструкцій, всю іншу інформацію позивачці надано не було. Вказаний лист згідно відбитку штампу УКРПОШТА був направлений на адресу позивачки лише 29 квітня 2020. На думку позивача АТ «Укртранснафта», як роботодавець, підійшло формально до вимог статті 49-2 КЗпП України та позбавило позивача можливості працевлаштування в АТ «Укртранснафта». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 22.05.2019 р. у справі 753/3889/19. АТ «Укртранснафта» відповідно до даних з офіційних сайтів входить до Групи Нафтогаз. Окрім, АТ «Укртранснафта» до складу Групи Нафтогаз входять також безпосередньо АТ «НАК Нафтогаз України», АТ «Укргазвидобування», АТ «Укртрансгаз» тощо. Відповідно до даних з офіційних сайтів та сайтів з пошуку роботи, вказані вище підприємства мали вакантні посади, зокрема, бухгалтерів. Роботодавцем також було порушено вимоги ст.43 КЗпП України, що підтверджується наступним. 29 травня 2020 року було проведено засідання профспілкової організації, на якому було вирішено звільнити позивачку. Проте, бути присутньою на засіданні профспілкової організації, яке відбулося 29.05.2020 о 13:00, позивачка не мала змоги у зв`язку з тим, що знаходилась на лікарняному. Таким чином, звільнення відбулося без надання згоди профспілкової організації. На думку позивачки, АТ «Укртранснафта» як роботодавець упереджено та дискримінаційно ставиться до неї. Результатом таких дій стало незаконне звільнення позивача. Підтвердження упередженості полягає в наступному: після звільнення з посади бухгалтера МНТ «Південний» всі посадові обов`язки виконувала позивачка особисто; в жовтні 2019 року у зв`язку зі збільшенням обсягу робіт та навантаження, позивачка просила переглянути її посадовий оклад. Проте посадовий оклад переглянуто не було. Жодних змін в організації виробництва і праці, оптимізації бізнес-процесів напрямку та перерозподілу функціональних обов`язків, які були заявлені як підстава для скорочення посади позивача, не відбулося. Як зазначалося вище станом на дату подання позовної заяви, відповідно до наказу від 17 грудня 2019 року №586-К про скорочення окремих посад функціонального напрямку АТ «Укртранснафта» «Управління бухгалтерським обліком» було скорочено (та фактично вивільнено) тільки позивачку. Перелік вакантних посад, одну з яких би могла обіймати позивачка, надавалися їй в такий спосіб та такі строки, що фактично унеможливлювало надання її згоди. Прийняття рішення щодо її звільнення на засіданні профспілкової організації приймалося у її відсутність (знаходилась на лікарняному). В особистій переписці головний бухгалтер зазначав, що АТ «Укртраснафта» як соціально відповідальний роботодавець, не буде наполягати на звільненні під час дії карантину. Під час пандемії коронавірусу в світі, зокрема в Україні, Кабінет міністрів своєю постановою від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ввів карантин, який був продовжений до 22 червня 2020 року. Президентом України, Прем`єр-міністром України, міністром юстиції України були прийняті рішення щодо захисту трудових прав працівників в період встановлення обмежувальних заходів. Держпраці надала свої рекомендації роботодавцям щодо запровадження заходів, що не допустять звільнення працівників. Позивач був переконаний, що головний бухгалтер, який обіцяв не звільняти його під час дії карантину, «збереже своє слово». Через дії роботодавця позивач втратив віру в справедливість, більше не вірить в добропорядність та відповідальність людей, які обіймають керівні посади. Дискримінаційні дії з боку роботодавця почалися ще з жовтня 2019 року, коли позивачці відмовили в справедливій оцінці обсягу робіт та збільшенні посадового окладу, було прийнято рішення про подальше скорочення її посади, під час дії карантину їй не задовольнили заяви щодо надання змоги працювати дистанційно. Вважає, що дискримінаційні дії АТ «Укртранснафта» як роботодавця під час її звільнення, призвели до душевних та моральних страждань, депресії та неможливості нормального життя. Таким чином, позивачка вважає, що наявні всі умови для стягнення моральної шкоди. В цей епідеміологічно та економічно тяжкий період для всіх верств населення, роботодавець всупереч всіх обіцянок, здійснює це незаконне звільнення. Після того, як позивачка дізналась, що АТ «Укртранснафта» направило подання про надання згоди на її звільнення до профспілкової організації, у неї сталося загострення хронічних захворювань дихальних шляхів. У зв`язку з чим позивачка була змушена звернутися до лікаря з гострим бронхітом. Моральні страждання позивачка оцінює в 50\~000 грн. 10.11.2020 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке. Починаючи з жовтня 2015 року по червень 2020 року [PERSON] працювала в Товаристві. Згідно з наказом від 29.09.2018 №407-К [PERSON] з 01.10.2018 була переведена на посаду провідного бухгалтера МНТ «Південний» АТ\~«Укртранснафта». 14.01.2019 АТ «Укртранснафта» в особі генерального директора звернулося з листом №26-00/6/157 до Об`єднаної профспілкової організації АТ «Укртранснафта». У вказаному листі йшлося про те, що у зв`язку із переходом АТ «Укртранснафта» на цільову структуру за функціональними напрямками з урахуванням існуючих бізнес-процесів та зміною загального підходу до формування організаційно-управлінської структури Товариства, проведенням автоматизації виробничих процесів та продовженням впровадження діючих програм оптимізації операційної діяльності, а також, переходом на нові програмні продукти, запровадженням ERP системи SAP, адміністрація Товариства інформує про можливе скорочення чисельності і штату працівників за окремими функціональними напрямками та зміни істотних умов праці працівників АТ «Укртранснафта» в головному офісі (м. Київ) та територіальних офісах (м. Львів, м. Кременчук та м. Одеса) Товариства та виробничих підрозділах (ЛВДС, НПС, БВО). 30.01.2019 відбулося спільне засідання Об`єднаного профспілкового комітету та адміністрації АТ «Укртранснафта» на якому було розглянуто лист АТ «Укртранснафта» від 14.01.2019 про можливе скорочення чисельності і штату працівників за окремими функціональними напрямками та зміни істотних умов праці АТ «Укртранснафта» та прийняті відповідні рішення. 17.12.2019 АТ «Укртранснафта» було прийнято наказ №586-К. Відповідно до наведеного наказу були скорочені окремі посади функціонального напрямку «Управління бухгалтерським обліком». 26.12.2019 позивачку було ознайомлено з попередженням від 24.12.2019 №26-03-92/9/1876-19 про скорочення посади та наступне звільнення (далі Попередження). Одночасно в Попередженні АТ «Укртранснафта» проінформувало позивачку про відсутність підходящої роботи та відповідних вакантних посад. Також повідомлено про те, що з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, позивачці будуть запропоновані всі вакантні посади (інша підходяща робота), які з`являться в Товаристві протягом цього періоду (з 27.12.2019 по 10.06.2020). Підтвердженням ознайомлення позивача зі скороченням посади, наступним звільненням та відсутністю підходящої роботи та відповідних вакантних посад є особистий підпис [PERSON] на Попередженні. З метою безумовного виконання вимог ст. 49-2 КЗпП України АТ «Укртранснафта» просило позивачку повідомити адресу фактичного місця проживання, електронну адресу або № мобільного телефону з встановленими програмами (додатками) Viber, або WhatsApp, або Telegram для своєчасної передачі інформації про іншу роботу за вакантними посадами в АТ «Укртранснафта», які будуть виникати в процесі виробничої діяльності. Позивачка відмовилась надавати такі контактні дані для своєчасного інформування про появу вакантних посад. 10.02.2020 АТ «Укртранснафта» в особі генерального директора звернулося із поданням №26-03/9/544-20 до голови об`єднаної профспілкової організації АТ «Укртранснафта» м. Одеса, у якому просило надати згоду на звільнення провідного бухгалтера МНТ «Південний» АТ «Укртранснафта» [PERSON] , у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та скороченням чисельності і штату працівників згідно з п.1 ст.40 КЗпП України. 18.02.2020 на своєму засіданні Об`єднана профспілкова організація АТ «Укртранснафта» м. Одеса розглянула подання від 10.02.2020 №26-03/9/544-20 та Попередження з яким [PERSON] була ознайомлена та приймаючи до уваги, що з дня попередження працівника про скорочення посади та протягом терміну попередження, в Товаристві були відсутні вакантні посади та підходяща робота, прийняла рішення надати згоду на звільнення провідного бухгалтера МНТ «Південний» [PERSON] у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. У зв`язку з перебуванням [PERSON] на лікарняному з 27.02.2020 по 27.03.2020, оскільки, термін дії згоди об`єднаної профспілкової організації АТ «Укртранснафта» м. Одеса закінчився 18.03.2020 Товариство просило надати згоду на звільнення провідного бухгалтера МНТ «Південний» АТ «Укртранснафта» [PERSON] (лист Товариства від 21.05.2020 №26-03/9/1719-20). 29.05.2020 АТ «Укртранснафта» прийнято наказ №343-К з кадрових питань в якому йдеться про те, що провідного бухгалтера МНТ «Південний» АТ «Укртранснафта» [PERSON] звільнено з роботи 29.05.2020 у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України. У зв`язку з тим, що в день звільнення 29.05.2020 [PERSON] було видано листок непрацездатності, на виконання вимог ч.3 ст.40 КЗпП України, 10.06.2020 АТ «Укртранснафта» прийнято наказ №360-К з кадрових питань, в якому йдеться про таке. У пункті 1 наведеного наказу зазначено: скасувати наказ «З кадрових питань» від 29.05.2020 №343-К (звільнення провідного бухгалтера МНТ «Південний» [PERSON] з роботи 29.05.2020 у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України) як такий, що не набрав чинності. Згідно з пунктом 2: начальнику сектору кадрового адміністрування (м. Одеса) відділу кадрового адміністрування Департаменту з управління персоналом [PERSON] внести необхідні зміни до трудової книжки [PERSON] . Крім того, пунктом 3 наведеного наказу зазначено: [PERSON] , провідного бухгалтера МНТ «Південний» АТ «Укртранснафта», звільнити з роботи 10.06.2020 у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України. Згідно з пунктом 4: головному бухгалтеру [PERSON] забезпечити проведення перерахунку сум, належних [PERSON] при звільненні. Крім того, наведеним наказом вирішено вивести зі штатного розпису працівників МНТ «Південний» АТ «Укртранснафта» посаду провідного бухгалтера 1 одиниця. 23.07.2020 наказом Товариства №434-К «З кадрових питань» з метою виправлення технічної помилки в наказах «З кадрових питань» від 29.05.2020 №343-К та від 10.06.2020 №360-К, у підставах наказів ««З кадрових питань» від 29.05.2020 №343-К та від 10.06.2020 №360-К слова та цифри «попередження про скорочення посади та наступне звільнення від 26.12.2019 №26-03-92/9/1893-19» замінити словами та цифрами «попередження про скорочення посади та наступне звільнення від 24.12.2019 №26-03-92/9/1876-19». Відтак, під час звільнення згідно з п.1 ст.40 КЗпП України позивачка була належним чином повідомлена про скорочення займаної посади та наступне звільнення через 2 місяці з моменту ознайомлення з попередженням; проінформована про відсутність підходящої роботи та вакантних посад в АТ «Укртранснафта»; проінформована про те, що Об`єднана профспілкова організація АТ «Укртранснафта», членом якої була позивачка, прийняла рішення про надання згоди на її звільнення. Право самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і затверджувати штатний розпис надано Товариству частиною 3 статті 64 Господарського кодексу України. 10.06.2020 АТ «Укртранснафта» прийнято наказ №360-К з кадрових питань відповідно до якого скорочено посаду позивачки. Наведений наказ є логічним продовженням наказу АТ «Укртранснафта» від 17.12.2019 №586-К відповідно до якого скорочені окремі посади функціонального напрямку «Управління бухгалтерським обліком». У позовній заяві представник позивачки підтвердив те, що 26.12.2019 позивачка отримала попередження про скорочення посади та наступне звільнення. Вказане попередження повністю відповідає вимогам частин 1, 3 статті 49-2 КЗпП України, оскільки в ньому (Попередженні) персонально попереджено Позивача про скорочення посади та наступне звільнення через 2 місяці. Одночасно з попередженням про звільнення, позивачку було поінформовано про відсутність підходящої роботи та відповідних вакантних посад в АТ «Укртранснафта», а також про право за своїм розсудом звертатися за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовуватися самостійно. Особливої уваги заслуговує те, що у Попередженні АТ «Укртранснафта» взяло на себе обов`язок невідкладно повідомити позивачку про іншу роботу за вакантними посадами в АТ «Укртранснафта», які будуть виникати в процесі виробничої діяльності у період з 27.12.2019 по 10.06.2020. З моменту попередження позивачку і до дати її звільнення, Товариством було двічі запропоновано останній всі вакантні посади (перелік вакантних посад в АТ «Укртранснафта» від 27.02.2020 №26-03/9/675/9-20 та від 22.04.2020 №26-03/9/1285/9-20). З переліком вакантних посад станом на 02.03.2020 (від 27.02.2020 №26-03/9/675/9-20) та станом на 04.05.2020 (від 22.04.2020 №26-03/9/1285/9-20) позивачка була ознайомлена поштовим відправленням, про що було складено відповідні акти. Особистий підпис на даних переліках вакантних посад позивачкою проставлено не було. Якщо на момент скорочення працівника немає вакантних посад, які відповідають його освіті та кваліфікації, то роботодавець не зобов`язаний пропонувати йому іншу роботу та звільняє. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17. Зазначені положення також містяться у правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 26 вересня 2019 року у справі № 285/1024/17. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 зроблено наступний правовий висновок: за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. У постанові Верховного Суд від 28 лютого 2018 року у справі №522/15942/15-ц визначено, що чинне трудове законодавство не встановлює обмежень щодо строків, заходів, способів, доцільності проведення тих чи інших змін в організації виробництва та праці. Вирішення зазначених питань належить до виключної компетенції власника або уповноваженого ним органу та проводиться ним на його власний розсуд. Суб`єкт господарювання самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Наведені правові позиції Верховного Суду України, які знайшли своє підтвердження і в правових висновках постанов Верховного Суду у повній мірі відповідають приписам частини 3 статті 64 Господарського кодексу України, згідно з якою підприємство наділене правом самостійно визначати організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис. Також вказане право закріплене у пп. 11.6.20, пп. 11.6.22 п. 11.6 Статуту Товариства. 10.02.2020 та 21.05.2020, з метою дотримання вимог статті 43 КЗпП України, Товариство зверталося до профспілкової організації, членом якої є позивачка, щодо отримання згоди на розірвання з нею трудового договору за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України. І тільки після отримання згоди профспілкової організації, було проведено звільнення Позивача. Правова позиція позивачки та усі доводи, що викладені у позовній заяві зводяться до того, що Відповідач не працевлаштував її, через що вона була вимушена звернутися до суду. У своїй позовній заяві [PERSON] не заперечує проти того, що Товариством було надано переліки всіх існуючих вакантних посад в штатному розписі АТ «Укртранснафта». Щодо наявності або відсутності вакантних посад в інших юридичних особах нафтової галузі, то слід зазначити, що перелічені в позові підприємства Групи Нафтогаз, відповідно ст. 64 Господарського кодексу України, самостійно визначають організаційну структуру, встановлюють чисельність працівників і штатний розпис. Крім того, за змістом статті 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівнику іншу роботу на тому самому підприємстві, що і було двічі здійснено Відповідачем. Фактичне звільнення Позивача відбулося після закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження. Відповідно до статті 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП, позивачці в день звільнення був зроблений перерахунок сум, належних при звільненні. Відповідно до норм права та виходячи з усіх фактичних обставин цієї справи, АТ «Укртранснафта» повідомляє про те, що наказ від 10.06.2020 №360-К з кадрових питань є законним і позивачку звільнено із дотриманням передбачених чинним законодавством вимог. У своїй позовній заяві [PERSON] зазначила, що по відношенню до неї з боку АТ «Укртранснафта» мали місце упередженість та дискримінація. Проте, вважаємо, що ці звинувачення є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Позивачкою не надано жодного доказу, що з боку Відповідача мало місце нерівне або неналежне ставлення до неї. Розірвання з нею трудового договору за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, не можна розглядати як упередженість або дискримінацію роботодавця по відношенню до працівника. Як зазначає Позивач, умовою для стягнення моральної шкоди стали дискримінаційні дії АТ «Укртранснафта» як роботодавця під час звільнення, що призвели до душевних та моральних страждань, депресії та неможливості нормального життя. Вважаємо, що позивачкою не доведено жодної складової: ані наявність такої шкоди, ані протиправність діянь Відповідача, ані наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням, ані вини АТ «Укртранснафта». Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 335/11779/16-цс зазначив, що наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності… Щодо розміру моральної шкоди, тобто розміру моральних страждань, то Позивачем взагалі не зазначено принцип її розрахунку. Вважаємо, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди в такому розмірі мають на меті лише збагачення позивачки за рахунок Відповідача. Відтак, Позивачем не доведено наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, а тому вимога щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 50\~000 гривень, є такою, що не підлягає задоволенню. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України). Однак, Представником Позивача не надано детального опису наданих послуг та розрахунку їх вартості. Відповідач вважає, що Позивач не довів обґрунтованість витрат на правничу допомогу та їх реальність, відтак, Відповідач вважає витрати Позивача на правничу допомогу необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 12.07.2022 до суду від позивачки надійшли додаткові пояснення, згідно яких зазначила, що 14.06.2022 на електронну адресу позивачки надійшли документи від АТ "Укртранснафта". Ознайомившись з вказаними документами, вважає що АТ "Укртранснафта" свідомо не надало повний пакет документів, що було витребувано. Так, під час звільнення позивачки та надання на ознайомлення документів, АТ "Укртранснафта" надавало їй зовсім інші документи. Зокрема, на виконання ухвали суду АТ "Укртранснафта" надало Протоколи засідання Комісії з питань встановлення (визначення) відповідності працівників запропонованій роботі від 29.04.2020. Проте, позивачці надавали на ознайомлення документи з іншим складом комісії. Так, до складу комісії входили працівники структурного підрозділу МНТ "Південний". Таким чином, з боку АТ "Укртранснафта" відбувається деяке приховування документів. Крім того, АТ "Укртранснафта" надало неповний перелік бухгалтерських дій, які були позивачкою здійсненні під час виконання свої посадових обов`язків - надано тільки біля 50% виконаних позивачем дій в програмному забезпеченні SAP, не надано жодної дії в програмі 1С Бухгалтерія, та системі нарахування податків за землекористування, нерухоме майно та викиди в атмосферу Medoc. Також не надано відповідачем документальну інформацію про перелік вакантних посад чи їх відсутність на дату звільнення 10.06.2020. Однак, навіть той неповний пакет документів, що був наданий відповідачем, підтверджує наступне: Після прийняття рішення роботодавцем про скорочення окремих посад функціонального напрямку АТ «Укртранснафта» «Управління бухгалтерським обліком», згідно наказу від 17.12.2019 №586-К, позивачкою одноособово було сформовано та видруковано всі інвентаризаційні описи по всіх (біля 80-ти) підзвітних матеріально-відповідальних особах. Спискова кількість активів, на яку позивачкою одноосібно формувалися інвентаризаційні відомості та проводилася інвентаризація, становила більше 10 тисяч позицій. Також позивачка брала участь в складі інвентаризаційної комісії в фізичному проведені інвентаризації активів та зобов`язань за 2019 рік на МНТ «Південний». Протягом січня та лютого 2020 року нею одноособово було проведено збір інформації шляхом листування з сільськими радами та об`єднаними територіальними громадами щодо ставок та змін, що стосується земельних ділянок, які знаходяться в користуванні та оренді АТ «Укртранснафта» з подальшим обчисленням, нарахуванням, формуванням звітності з податку на землю, а також екологічного податку та податку на нерухоме майно з подальшою здачею в контролюючі органи державної податкової інспекції з формуванням платіжних документів на оплату. Паралельно з цим позивачкою також неодноразово формувалися додаткові таблиці-плани з деталізацією податку на землю для вищого керівництва бухгалтерії та фінансового відділу АТ «Укртранснафта». Позивачкою підготовлено, заповнено та направлено податкові декларації з плати за землю на адресу Візирської ОТГ, Сичавської сільської ради та інших рад територіальних та сільських рад Одеської області. Взагалі було обчислено, заповнено та направлено більше ніж 27 декларацій, в тому числі і консолідованих та 4 декларації з екологічного податку (за 4 квартал та річні) в Лиманську та Подільську ДПІ. Крім того, нею протягом 1 кварталу 2020 року, здійснювалися приймання, обробка та систематизування первинних документів, подальше введення інформації до програмної системи з обліку розрахунків із підзвітними особами (відрядження); проведення обліку запасів, товарно-матеріальних цінностей, в тому числі списання матеріалів, ІНМА (інші необоротні матеріальні активи), малоцінних активів тощо. Також позивачкою в кінці кожного року, в тому числі в грудні 2019 року, підготовлено та розіслано всім контрагентам МНТ «Південний» акти звірки взаєморозрахунків (біля 60 контрагентів) та отримано від контрагентів підписані ними екземпляри позивача. АТ «Укртранснафта» надсилало на адресу позивачки переліки вакантних посад, але зробило це таким чином, що фактично позбавило її можливості погодитися на іншу посаду, обрати вакантну посаду. Так, Перелік вакантних посад в АТ «Укртранснафта» станом на 04.05.2020, датований 22.04.2020 та має реєстраційний №26-03/9/1285/9-20. Встановлено строк для надання відповіді до 15-00 29 квітня 2020 року. Відповідно до даних з офіційного сайту УКРПОШТА поштове відправлення було направлено на адресу позивача лише 23.04.2020 об 11:00, вручено позивачці лише 04.05.2020. Проте, дізнавшись, що у роботодавця з`явилися вакантні посади, позивачка знайшла змогу отримати їх раніше (за допомогою електронної пошти). Виявивши зацікавленість в посадах начальника адміністративно-господарського відділу Департаменту адміністративно-господарського забезпечення, провідного фахівця Департаменту управління непрофільними активами та головного фахівця Відділу планування та звітності, нею було направлено запит щодо надання копії посадових інструкцій, інформації про умови оплати праці, можливості соціального забезпечення та інші істотні умови праці. Листом від 27.04.2020 № 26-03/9/1456-20 позивачці для обрання вакантної посади були надіслані копії витягів з посадових інструкцій, всю іншу інформацію їй надано не було. Вказаний лист згідно відбитку штампу УКРПОШТА був направлений на адресу позивачки лише 29.04.2020. Також, для вакантної посади головного фахівця відділу планування та звітності в наданому мені переліку вакансій робоче місце значилося в м. Южне (згідно статутних документів АТ «Укртранснафта» в цьому місті відсутній будь-який підрозділ чи офіс товариства), а у наданому витягу із посадової інструкції робоче місце значиться [ADDRESS] (територіальний офіс АТ «Укртранснафта» в м. Одеса), що було додатково підтверджено листом АТ «Укртранснафта» відповідно електронного запиту позивачки. Відповідно до наданих АТ "Укртранснафта" документів, Протоколи засідання Комісії з питань встановлення (визначення) відповідності працівників запропонованій роботі датовані 29.04.2020, тобто АТ "Укртранснафта" навіть не розглядало зацікавленість позивачки в вакантних посадах. Протоколи засідання Комісії були підписані раніше, ніж їй було відправлено лист від 27.04.2020 за №26-03/9/1456-20. На думку позивачки АТ «Укртранснафта», як роботодавець, підійшло формально до вимог статті 49-2 КЗпП України та позбавило її можливості працевлаштування в АТ «Укртранснафта». Крім того, аналогічна ситуація сталася з Переліком вакантних посад в АТ «Укртранснафта» станом на 02.03.2020. Вказаний документ датований 27.02.2020 та має реєстраційний №26-03/9/675/9-20. Відповідно до даних з офіційного сайту УКРПОШТА поштове відправлення було направлено на адресу позивача лише 28.02.2020 об 11:35, вручено позивачці лише 10.03.2020. Крім того, слід зазначити, що АТ "Укртранснафта" не надано доказів, що спростували би твердження позивачки, що роботодавцем було порушено вимоги ст.43 КЗпП України. Рішення щодо її звільнення на засіданні профспілкової організації приймалося у її відсутність (знаходилась на лікарняному, про що було відомо і АТ "Укртранснафта" і профспілковій організації). Таким чином, на думку позивачки, звільнення відбулося без надання згоди профспілкової організації, що є суттєвим порушенням КЗПП України. Як позивачка заявляла раніше її незаконне звільнення стало результатом упередженості та дискримінаційних дій по відношенню до неї. Перелік вакантних посад, одну з яких би могла обіймати позивачка, надавалися їй в такий спосіб та такі терміни, що фактично унеможливлювало надання її згоди. Також неодноразово мало місце ненадання підприємством інформації розміру посадового окладу, рівня грейду, граничного розміру КПЕ. На думку позивачки завідомо упереджено було прописано протиріччя в переліку вакансій, наданому витягу з посадової інструкції та листі відповіді підприємства на її електронне звернення щодо місцезнаходження робочого місця та протиріччях у наданих документах вакантної посади головного фахівця відділу планування та звітності. Без надання підприємством повної інформації стосовно умов оплати праці, що унеможливлює вибір вакансії, умисне неодноразове надання неповної інформації відповідно її електронних запитів та надання відповідей із затримкою в часі підприємство, дочекавшись закінчення установленого ним же граничного терміну надання згоди чи відмову від вакансій, надіслало відповідь про те, що виявляється було засідання кваліфікаційної комісії, на диво без участі позивачки з використанням засобів діджиталізації, яка не обрала її претендентом на жодну із цікавих вакантних посад у зв`язку з невідповідністю жодним кваліфікаційним вимогам. Хоча, відповідно до існуючої в переліку вакансій хронологічної послідовності дій, позивачка повинна обрати вакансію що їй підходить та протягом двох робочих днів із часу вибору надати документи що підтверджують кваліфікацію. Вибрати не було змоги, оскільки не було інформації щодо умов оплати праці та протиріч із місцезнаходженням робочого місця по одній із вакантних посад. Із протоколом засідання кваліфікаційної комісії ніхто не ознайомлював та не надавав її на електронний запит. Умисне встановлення підприємством з 1 жовтня 2018 року після переведення на посаду провідного бухгалтера МНТ «Південний» посадового окладу, який нижчий за посадовий оклад бухгалтера МНТ «Південний». До переведення посадовий оклад як провідного фахівця з обліку господарських операцій був встановлений вищий за посадовий оклад фахівця з обліку господарських операцій. До та в день переведення із розміром окладу позивача не ознайомлювали, оскільки, зі слів відповідальних працівників, ще не було затвердженого штатного розпису. З розміром свого посадового окладу позивач ознайомився через місяць, отримавши розрахунковий листок по нарахуванню заробітної плати. На запитання чому так сталося - відповідальні працівники обіцяли це виправити і, на жаль, цей процес виправляння тривав і не був закінчений до дати звільнення. Результат такої «діяльності» призвів до недоотримання з 1 жовтня 2018 року до звільнення біля 30 тисяч гривень по заробітній платі за 18 місяців, а також за 18 місяців 16,5 тисяч гривень додаткових виплат згідно колективного договору що прив`язані до величини окладу (чотири матеріальні допомоги на оздоровлення в зв`язку з відпустками, відпускні, квартальні премії за виконання ключових показників ефективності за вищезазначений період). Також з невідомих причин позивачка була позбавлена премії за виконання ключових показників ефективності за 1 квартал 2020 року незважаючи на те, що весь фактично відпрацьований в 2020 році час сумлінно, добросовісно та професійно виконувала свої посадові обов`язки. Невиплата одній позивачці із усього складу бухгалтерів усього підприємства одноразової премії за проведення та документальне оформлення результатів та протоколу чергової річної інвентаризації протягом грудня 2019 року (підтверджуються кількістю сформованих та видрукуваних інвентаризаційних описів та протоколів в грудні 2019 року), а також одноразової премії за підготовку річної звітності за 2019 рік в тому числі по податках відповідно до посадових обов`язків, незважаючи на письмове підтвердження в особистій переписці доцільності виплат цих премій від головного бухгалтера підприємства. Прийняття рішення щодо звільнення на засіданні профспілкової організації у відсутність позивачки з поважних причин. В особистій переписці головний бухгалтер зазначав, що АТ «Укртраснафта» як соціально відповідальний роботодавець, не буде наполягати на звільненні під час дії карантину. Дискримінаційні дії з боку роботодавця почалися ще з жовтня 2019 року, коли черговий раз відмовили в справедливій оцінці обсягу робіт та збільшенні посадового окладу, було прийнято рішення про подальше скорочення посади, під час дії карантину не задовольнили заяви щодо надання змоги працювати дистанційно, при тому, що весь колектив окрім змінного виробничого персоналу був переведений на дистанційну роботу на час карантину. Крім того, 30.04.2020 наказом АТ "Укртранснафта" №311-К «про оголошення простою» виконання позивачкою робіт було призупинено та оголошено простій. АТ «Укртранснафта» мотивувало оголошення простою наступним: враховуючи завершення в АТ «Укртранснафта» оптимізації та автоматизації бізнес-процесів функціональних напрямків, перерозподілу функціональних обов`язків, що зумовило зменшення обсягів робіт та відповідно потреби в обслуговуючому персоналі у виробничих підрозділах, а також у зв`язку з розповсюдженням на території України коронавірусу COVID-19 та з метою запобігання його поширення відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» із змінами та доповненнями та рішення правління Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» від 12 березня 2020 року, протокол №108. Вказаним наказом було вирішено: 1. Призупинити виконання робіт (оголосити простій) працівникам Товариства згідно з додатками 1,2,3 до даного наказу на період з 04.05.2020 до дати їх звільнення з ініціативи адміністрації (відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України). 2. Визнати, що виконання робіт призупинено з незалежних від сторін причин. 3. Звільнити працівників, зазначених у додатках 1,2,3 до даного наказу від необхідності бути присутнім на робочому місці. 4. Встановити, що під час простою зазначені працівники мають перебувати вдома та в робочі дні бути постійно на телефонному зв`язку та у разі отримання телефонного, електронного повідомлення від безпосереднього/функціонального керівника (особи, яка його заміщує) про закінчення простою бути готовим стати до роботи. 5. Особам, відповідальним за ведення табелю, час простою працівникам, зазначеним в пункті 1 цього наказу, у робочі дні за графіком їх роботи табелювати позначкою «П» із зазначенням кількості годин простою (тривалості зміни/робочого дня). 6. Головному бухгалтеру [PERSON] забезпечити з 04.05.2020 оплату часу простою не з вини працівника в розмірі 2/3 посадового окладу (тарифної ставки) працівникам, вказаним у пункті 1 цього наказу, відповідно до статті 113 КЗпП України. 7. Начальникам виробничих підрозділів, начальникам секторів кадрового адміністрування (м. Львів, м. Кременчук, м. Одеса), начальнику Департаменту з управління персоналом Корнєву М.М. довести наказ до відома працівників одним із можливих способів: ознайомлення особисто, під підпис; за неможливості оперативного особистого ознайомлення надіслати копію наказу електронною поштою, на Viber, або WhatsApp, або Telegram або іншим засобом комунікації з подальшим ознайомленням особисто, під підпис. Встановити, що роботи, які виконують працівники Товариства, зазначені у додатках 1,2,3 до даного наказу зазначених у додатках 1,2,3 до даного наказу, перебуваючи вдома, вважаються такими, що не пов`язані з виконанням трудових (посадових) обов`язків. Керівникам функціональних напрямків, начальникам виробничих підрозділів здійснювати постійний дистанційний моніторинг стану здоров`я працівників, які перебувають вдома під час простою, на час дії карантину. Контроль за виконанням наказу покласти на керівників функціональних напрямків. Неправомірність оголошення простою було встановлено рішенням Южного міського суду Одеської області у справі №519/85/21, а саме суд зазначив: АТ «Укртранснафта», винесено наказ без обґрунтування необхідності організації простою саме позивачки, оскільки були відсутні передбачені ст.34 КЗпП України умови для оголошення простою, тобто зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Право на працю - виконання посадових обов`язків з оплатою відповідно до умов трудового договору було безпідставно порушене відповідачем оголошенням простою під приводом запобігання поширенню коронавірусної інфекції та у зв`язку з оптимізацією та автоматизацією бізнес-процесів функціональних напрямків, перерозподілу функціональних обов`язків. Вважає, що оголошення незаконного простою, є ще одним із доказів упередженності та дискримінаційних дії АТ «Укртранснафта» відносно позивача. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 31.08.2020 відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 14.02.2022 витребувано від АТ «Укртранснафта» належним чином засвідчені: перелік вакантних посад в АТ «Укртранснафта» на 10.06.2020; положення про Службу бухгалтерського обліку; рішення правління АТ «Нафтогаз України» від 12.03.2020, протокол №108; рішення комісії про встановлення [PERSON] невідповідності професії, спеціальності, кваліфікації, спеціальних професійних навичок, рівня теоретичних та практичних знань та досвіду роботи за посадами: начальника адміністративно господарського відділу Департаменту адміністративно господарського забезпечення, провідного фахівця Департаменту управління непрофільними активами, головного фахівця відділу планування та звітності; виписки з програмного забезпечення 1С: Підприємства та SAP про виконанні [PERSON] роботи (бухгалтерські операції) за період з 17.12.2019 по 10.06.2020; розрахункові листки за січень 2020, лютий 2020, березень 2020, квітень 2020 та травень 2020. Ухвалою Южного\~міського суду\~Одеської області\~від 14.06.2022 у задоволенні клопотання позивачки [PERSON] про зупинення провадження по справі відмовлено. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 16.02.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи по даній цивільній справі, призначеного на 23.02.2023 об 11.00 год відмовлено. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримають в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надавши заяву про справи за їх відсутності, відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05.10.2015 [PERSON] була прийнята на посаду провідного фахівця з обліку господарських операцій МНТ «Південний» філії «Південні магістральні нафтопроводи» Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» (т.1 а.с.61). 01.10.2018 позивачку було переведено на посаду провідного бухгалтера МНТ «Південний» Акціонерного товариства «Укртранснафта». 14.01.2019 АТ «Укртранснафта» в особі генерального директора звернулося з листом №26-00/6/157 до Об`єднаної профспілкової організації АТ «Укртранснафта» (т.1 а.с.95). У вказаному листі йшлося про те, що у зв`язку із переходом АТ «Укртранснафта» на цільову структуру за функціональними напрямками з урахуванням існуючих бізнес-процесів та зміною загального підходу до формування організаційно-управлінської структури Товариства, проведенням автоматизації виробничих процесів та продовженням впровадження діючих програм оптимізації операційної діяльності, а також, переходом на нові програмні продукти, запровадженням ERP системи SAP, адміністрація Товариства інформує про можливе скорочення чисельності і штату працівників за окремими функціональними напрямками та зміни істотних умов праці працівників АТ «Укртранснафта» в головному офісі (м. Київ) та територіальних офісах (м. Львів, м. Кременчук та м. Одеса) Товариства та виробничих підрозділах (ЛВДС, НПС, БВО). 30.01.2019 відбулося спільне засідання Об`єднаного профспілкового комітету та адміністрації АТ «Укртранснафта» на якому було розглянуто лист АТ «Укртранснафта» від 14.01.2019 про можливе скорочення чисельності і штату працівників за окремими функціональними напрямками та зміни істотних умов праці АТ «Укртранснафта», інформація про можливе скорочення чисельності і штату працівників за функціональними напрямками прийнята до відома, звернуто увагу адміністрації АТ «Укртранснафта» на вирішення питання максимального забезпечення робочими місцями в Товаристві працівників, які підлягають скороченню, шляхом їх переведення на вакантні посади, що підтверджується протоколом №004 від 30.01.2019 (т.1 а.с.96-97). 17.12.2019 відповідачем був винесений наказ №586-к про скорочення окремих посад функціонального напрямку АТ «Укртранснафта» «Управління бухгалтерським обліком» (т.1 а.с.18, 98). Згідно додатку №4 до даного наказу підлягають скороченню посади: начальника сектору обліку розрахунків із працівниками (м. Одеса), бухгалтер сектору обліку розрахунків із працівниками (м. Одеса), заступник головного бухгалтера (м. Одеса), провідний бухгалтер МНТ «Південий» (т.1 а.с.16, 99). 26.12.2019 позивачку, провідного бухгалтера МНТ «Південний» Акціонерного товариства «Укртранснафта» було попереджено про скорочення посади та наступне звільнення. (т.1 а.с.17, 100). Одночасно її було проінформовано про відсутність підходящої роботи та відповідних вакантних посад в АТ «Укртанснафта» станом на 18.12.2019. Також повідомлено про те, що з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, Позивачці будуть запропоновані всі вакантні посади (інша підходяща робота), які з`являться в Товаристві протягом цього періоду (тобто з 27.12.2019 по 10.06.2020). Підтвердженням ознайомлення Позивачки зі скороченням посади, наступним звільненням та відсутністю підходящої роботи та відповідних вакантних посад є її особистий підпис [PERSON] на Попередженні. 10.02.2020 АТ «Укртранснафта» в особі генерального директора звернулося із поданням №26-03/9/544-20 до голови об`єднаної профспілкової організації АТ «Укртранснафта» м. Одеса, у якому просило надати згоду на звільнення провідного бухгалтера МНТ «Південний» АТ «Укртранснафта» [PERSON] , у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та скороченням чисельності і штату працівників згідно з п.1 ст.40 КЗпП України (т.1 а.с.101). 18.02.2020 на своєму засіданні Об`єднана профспілкова організація АТ «Укртранснафта» м. Одеса розглянула подання від 10 лютого 2020 року №26-03/9/544-20 та Попередження з яким [PERSON] була ознайомлена та приймаючи до уваги, що з дня попередження працівника про скорочення посади та протягом терміну попередження, в Товаристві були відсутні вакантні посади та підходяща робота, прийняла рішення надати згоду на звільнення провідного бухгалтера МНТ «Південний» [PERSON] у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (т.1 а.с.103). У зв`язку з перебуванням [PERSON] на лікарняному з 27.02.2020 по 27.03.2020, оскільки, термін дії згоди об`єднаної профспілкової організації АТ «Укртранснафта» м. Одеса закінчився 18.03.2020, АТ «Укртранснафта» в особі генерального директора звернулося із поданням №26-03/9/1719-20 від 21.05.2020 про надання згоди на звільнення провідного бухгалтера МНТ «Південний» АТ «Укртранснафта» [PERSON] (т.1 а.с.104). 29.05.2020 на своєму засіданні Об`єднана профспілкова організація АТ «Укртранснафта» м. Одеса розглянула вищевказане подання та прийняла рішення надати згоду на звільнення провідного бухгалтера МНТ «Південний» [PERSON] у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (т.1 а.с.106). Участі в даному засіданні [PERSON] не приймала, так як перебувала на лікарняному з 29.05.2020 до 09.06.2020 (т.1 а.с.52). Згідно наказу від 29.05.2020 №343-К з кадрових питань, позивачку було звільнено з 29.05.2020 у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України та виведено зі штатного розпису працівників МНТ «Південний» АТ «Укртранснафта» посаду провідного бухгалтеру (т.1 а.с.107). Підставою звільнення\~зазначено наказ\~АТ «Укртранснафта»\~від 17.12.2019\~№586-К\~«Про скорочення\~окремих посад\~функціонального напрямку\~АТ «Укртранснафта»\~«Управління бухгалтерським\~обліком»;\~попередження про\~скорочення посади\~та наступне\~звільнення від\~26.12.2019\~№26-03-92/8/1893-19;\~подання на\~звільнення від\~10.02.2020\~№26-03/9/544-20;\~лист голови\~ОПО АТ «Укртранснафта»\~м.\~Одеса від\~20.02.2020\~№30-26-26;\~подання на\~звільнення від\~21.05.2020\~№26-03/9/1719-20; лист голови ОПО АТ «Укртранснафта» м. Одеса від 29.05.2020 №36-26-26. У зв`язку з тим, що в день звільнення 29.05.2020 [PERSON] було видано листок непрацездатності, на виконання вимог частини 3 статті 40 КЗпП України, 10.06.2020 АТ «Укртранснафта» прийнято наказ №360-К з кадрових питань, в якому йдеться про таке. У пункті 1 наведеного наказу зазначено: скасувати наказ «З кадрових питань» від 29.05.2020 №343-К (звільнення провідного бухгалтера МНТ «Південний» [PERSON] з роботи 29.05.2020 у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України) як такий, що не набрав чинності. Згідно з пунктом 2: начальнику сектору кадрового адміністрування (м. Одеса) відділу кадрового адміністрування Департаменту з управління персоналом [PERSON] внести необхідні зміни до трудової книжки [PERSON] . У пункті 3 наведеного наказу зазначено: [PERSON] , провідного бухгалтера МНТ «Південний» АТ «Укртранснафта», звільнити з роботи 10.06.2020 у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України. Крім того, наведеним наказом вирішено вивести зі штатного розпису працівників МНТ «Південний» АТ «Укртранснафта» посаду провідного бухгалтера 1 одиниця (т.1 а.с.14-15, 108-109). Підставою звільнення зазначено листок непрацездатності, виданий 29.05.2020 [PERSON] серія АДН №343155; наказ АТ «Укртранснафта» від 17.12.2019 №586-К «Про скорочення окремих посад функціонального напрямку АТ «Укртранснафта» «Управління бухгалтерським обліком»; попередження про скорочення посади та наступне звільнення від 26.12.2019 №26-03-92/8/1893-19; подання на звільнення від 10.02.2020 №26-03/9/544-20; лист голови ОПО АТ «Укртранснафта» м. Одеса від 20.02.2020 №30-26-26; подання на звільнення від 21.05.2020 №26-03/9/1719-20; лист голови ОПО АТ «Укртранснафта» м. Одеса від 29.05.2020 №36-26-26. 23.07.2020 наказом Товариства №434-К «З кадрових питань» з метою виправлення технічної помилки в наказах «З кадрових питань» від 29.05.2020 №343-К та від 10.06.2020 №360-К, у підставах наказів «З кадрових питань» від 29.05.2020 №343-К та від 10.06.2020 №360-К слова та цифри «попередження про скорочення посади та наступне звільнення від 26.12.2019 №26-03-92/9/1893-19» замінити словами та цифрами «попередження про скорочення посади та наступне звільнення від 24.12.2019 №26-03-92/9/1876-19» (т.1 а.с.110). 10.06.2020 згідно наказу від 10.06.2020 №360-К з кадрових питань, позивачку було звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України (т.1 а.с.14-15, 108-109). Щодо повідомлення та запропонування позивачці про наявні вакантні посади на Товаристві. Поштовим відправленням на адресу позивачки АТ «Укртранснафта» направило Перелік вакантних посад в АТ «Укртранснафта» станом на 02.03.2020, які будуть введені з 02.03.2020. Вказаний документ датований 27.02.2020 та має реєстраційний №26-03/9/675/9-20 (т.1 а.с.23-27). При цьому, у вказаному переліку зазначено, що «у разі неприйняття рішення до 15-00 28.02.2020 включно та, відповідно, не надання письмової відповіді, адміністрація АТ «Укртранснафта» буде вважати відсутність письмової відповіді відмовою у працевлаштуванні». Відповідно до даних з офіційного сайту УКРПОШТА поштове відправлення було направлено на адресу позивача 28.02.2020 об 11:35, вручено позивачці 10.03.2020 (т.1 а.с.28-29). Після отримання даного переліку, Позивачка письмо зверталась до начальника департаменту з управлінням персоналом АТ «Укртранснафта» після отримання даного Переліка про надання додаткової інформації щодо вакантних посад для прийняття рішення по працевлаштуванню (т.1 а.с.30). Але отримала відповідь від 07.04.2020 №26-03/9/1302-20 згідно якої їй повідомили, що всі вакантні посади, що були введені 02.03.2020 були заміщені іншими працівниками Товариства, оскільки від неї не надійшло відповіді у встановлені строки (т.1 а.с.31-33). Аналогічна ситуація відбулася з Переліком вакантних посад в АТ «Укртранснафта»\~станом на\~04.05.2020, які будуть введені з 04.05.2020. Вказаний документ датований 22.04.2020 та має реєстраційний №26-03/9/1285/9-20 (т.1 а.с.34-37). В даному Переліку встановлено строк для надання відповіді до 15-00 29.04.2020. Відповідно до даних з офіційного сайту УКРПОШТА поштове відправлення даного Переліку було направлено на адресу позивачки 23.04.2020 об 11:00, вручено позивачці 04.05.2020 (т.1 а.с.38-39). Проте, дізнавшись, що у роботодавця з`явилися вакантні посади, позивачка знайшла змогу отримати їх раніше (за допомогою електронної пошти). Виявивши зацікавленість в посадах начальника адміністративно-господарського відділу Департаменту адміністративно-господарського забезпечення, провідного фахівця Департаменту управління непрофільними активами та головного фахівця Відділу планування та звітності, позивачкою було направлено запит електронною поштою щодо надання їй копії посадових інструкцій, інформації про умови оплати праці, можливості соціального забезпечення та інші істотні умови праці (т.1 а.с.40-41). Листом від 27.04.2020 №26-03/9/1456-20 позивачці для обрання вакантної посади були надіслані копії витягів з посадових інструкцій, всю іншу інформацію їй надано не було. Вказаний лист згідно відбитку штампу УКРПОШТА був направлений на адресу позивачки лише 29.04.2020 (т.1 а.с.36). 28.04.2020 позивачка звернулась з запитом, який направлений електронною поштою, про надання повної інформації щодо вищевказаних посад, так як відсутня інформація щодо умов оплати праці: посадовий оклад, рівень грейду, граничний розмір КПЕ по кожній із запитуваних вакантних посад; про обґрунтування кваліфікаційних вимог, а саме: вища освіта відповідного напрямку підготовки (магістр). А також уточнення інформації для вакантної посади головного фахівця відділу планування та звітності в наданому їй переліку вакансій робоче місце значилося в м. Южне (згідно статутних документів АТ «Укртранснафта» в цьому місті відсутній будь-який підрозділ чи офіс товариства), а у наданому витягу із посадової інструкції робоче місце значиться [ADDRESS] (територіальний офіс АТ «Укртранснафта» в м. Одеса) (т.1 а.с.22). 30.04.2020 на звернення позивачки Товариством направлено лист №26-03/9/1484-20, яким їй повідомлено, що оскільки вона не обрала конкретної посади, не повідомила адміністрацію Товариства та не надала жодного документу, що підтверджує її здатність виконувати роботу за обраними нею посадами і не вступили в переговори з адміністрацією щодо можливості переведення на конкретну посаду, у адміністрації не має підстав надавати додаткову інформацію по рівню грейду та оплати за всіма запропонованими посадами. Комісія встановила невідповідність професії, спеціальності, кваліфікації, спеціальних професійних навичок, рівня теоретичних та практичних знань та досвіду роботи кваліфікаційним вимогам вищезгаданих посад та неможливість виконувати позивачкою без додаткової підготовки трудову діяльність. А також повідомили про обрання відповідними комісіями Товариства інших кандидатів на вищезгадані посади з числа працівників Товариства, які мають більший досвід роботи, відповідну освіту та, як наслідок відповідають кваліфікаційним вимогам цих посад (т.1. а.с.44-45). На думку позивачки АТ «Укртранснафта», як роботодавець, підійшло формально до вимог статті 49-2 КЗпП України та позбавив позивачку можливості працевлаштування в АТ «Укртранснафта». У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Позивачка звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі 10.07.2020 (т.1 а.с.1) в місячний термін з дня звільнення, тому строки звернення нею до суду не порушені. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно з вимогами ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до роз`яснень п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, проте що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. Відповідно до частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №487/6407/16-ц, звільнення у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці (п.1 ст.40 КЗпП) є незаконним, якщо працівнику не запропоновано всі вакантні посади. Власник або уповноважений ним орган, є таким, що належно виконав вимоги ч.ч.2,3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч.3 ст.49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 01 квітня 2015 року у справі №6-40 цс15, від 01 липня 2015 року у справі №6-491цс15, від 25 травня 2016 року у справі №6-3048цс15, від 18 жовтня 2017 року у справі №6-1723цс17, постанові Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 161/9976/16-ц. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівника при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштування працівника. У першу чергу пропонується робота за відповідною спеціальністю, а якщо такої роботи немає, інша робота (як вакантна посада, що відповідає кваліфікації працівника, так і вакантна посада, що передбачає виконання роботи більш низької кваліфікації або з нижчим рівнем оплати праці), яку працівник може виконувати з урахуванням стану здоров`я. З такою пропозицією роботодавець повинен звертатися до працівника не лише при попередженні про наступне звільнення, але й протягом усього строку попередження, якщо на підприємстві з`являються нові вакансії (наприклад, при звільненні працівників інших категорій). При цьому можуть пропонуватися і виконання роботи за строковими трудовими договорами (наприклад, на час відпустки по догляду за дитиною іншого працівника), роботу на умовах неповного робочого часу тощо. Невиконання цього правила свідчить про неналежне виконання роботодавцем своїх обов`язків. Представником відповідача не спростований факт, що фактично перелік вакантних посад станом на 02.03.2020 був отриманий позивачкою після 15.00 годин 28.02.2020, що позбавило останню реалізувати своє право обрати будь-яку посаду із запропонованих. Також представником\~відповідача не\~спростований факт,\~що позивачкою\~не була\~отримана інформація\~щодо вибраних\~нею вакантних\~посад згідно\~переліку вакантних\~посад станом\~на 04.05.2020\~до 15.00\~годин 29.04.2020, що позбавило останню реалізувати своє право обрати будь-яку посаду із запропонованих. Таким чином, роботодавець не виконав свій обов`язок, не запропонував всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору. У постанові від 24 червня 2020 року у справі №742/1209/18 сформовано висновок, що відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 40 КЗпП\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно частини другої\~статті 40 КЗпП\~звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог, Верховний Суд виходив із того, що відповідач неналежно виконав вимоги частини другої статті\~40\~та частини третьої статті\~49-2 КЗпП\~щодо працевлаштування свого працівника, оскільки не запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Доказів відмови позивача від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві суди не встановили. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами те, що позивач не відповідала визначеній посаді по кваліфікаційним вимогам та досвіду, оскільки не надано суду доказів на підтвердження зазначених обставин, враховуючи дані трудової книжки, згідно яких позивач була переведена на посаду озеленювача 4 розряду та відсутність даних щодо зміни специфіки роботи за час перебування на іншій посаді. Під час розгляду даної справи судом також не встановлено доказів відмови позивачки від переведення на іншу роботу, а також що позивачка не відповідала вибраним нею посадам по кваліфікаційним вимогам та досвіду. При вищенаведених обставинах суд дійшов висновку, що відповідач порушив вимоги закону при звільненні позивачки за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, тому як не використав усіх можливостей по забезпеченню останньої роботою, не проінформував позивачку про всі вакантні посади в АТ «Укртранснафта». Враховуючи, що звільнення позивачки відбулось з порушенням норм трудового законодавства, суд визнає наказ про її звільнення №360-к від 10.06.2020 незаконним і скасовує. Статтею 43 КЗпП України у редакції, чинній на момент звільнення позивачки, встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. У разі якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілки згідно із статутом. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Відповідач отримав згоду профспілкого органу на звільнення позивачки 18.02.2020, однак не звільнив останню у місячний термін з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації. У подальшому, згідно із протоколом №114 від 29.05.2020 профспілкова організація повторно надала згоду на звільнення [PERSON] . Позивачка не була присутня на засіданні профкому у зв`язку з перебуванням на лікарняному. Таким чином засідання профкому було проведено з порушенням вимог ч.3 ст.43 КЗпП України, оскільки доказів виклику позивачки на засідання профкому, подання нею заяви про розгляд питання у її відсутності чи доказів повторності неявки, суду не надано, Щодо доводів позивачки про відсутність жодних змін в організації виробництва і праці, оптимізації бізнес процесів напрямку та перерозподілу функціональних обов`язків при скороченні окремих посад функціонального напрямку «Управління бухгалтерським обліком» суд відхиляє, оскільки ч.3 ст.64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. Таким чином, прийняття рішення про внесення змін до штатного розпису є компетенцією відповідача та є складовою права на управління діяльністю підприємством. Суд не вирішує питання щодо доцільності змін в організації виробництва і праці та скорочення штату працівників, так як вирішення вказаних питань належить до виключної компетенції роботодавця (власника або уповноваженого ним органу). Така правова позиція щодо застосування норм матеріального права в тотожних правовідносинах викладена в Постанові КСЦ ВС від 08.04.2020 у справі №756/10727/16, постанові КСЦ ВС від 07.08.2019 у справі № 367/3870/16-ц. Відповідно до положень ст.253 КЗпП України при звільненні працівника без законних підстав він повинен бути поновлений на колишнє місце роботи, тому позивачка підлягає поновленню на посаді провідного бухгалтера МНТ «Південний» АТ «Укртранснафта». За правилами частини другої статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню. Обрахунок середнього заробітку для стягнення середнього заробітку за вимушений прогул здійснюється у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України за №100 від 05.02.1995. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" зазначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому, враховується положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок) і обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці, що передують події, з якою пов`язана виплата. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи із виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з п.4 вказаного Порядку при обчисленні середньої заробітної плати за два останні місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Пунктом 5 розділу ІV Порядку передбачено, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 січня 2014 року у справі №21-395а13. У даному\~випадку позивачка\~має право\~на отримання\~середнього заробітку\~за період\~вимушеного прогулу\~з 10.06.2020\~по 20.03.2023\~(день\~ухвалення рішення)\~в межах\~заявлених позовних\~вимог, загальна кількість годин за цей період складає 5634. Відповідачем не була надана довідка-розрахунок про середній заробіток позивачки, згідно вимог постанови КПУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 №100, тому судом враховуються розрахункові листі та розрахунок, які надані позивачкою та її представником. Для обчислення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, за основу береться заробітна плата за фактично відпрацьовані позивачкою два календарні місяці, що передували дню звільнення, а саме: березень 2020 року та квітень 2020 року, так як в травні 2020 відсутні нарахування на заробітну плату (т.2 а.с.55-56). Відповідно до розрахункових листів позивачка за березень 2020 року отримала заробітну плату у розмірі з врахуванням індексації 1 394,07 (16,5 годин), за квітень 2020 року 1 997,38 (23,5 годин). Загальна кількість годин за цей період складає 40, середньогодинна заробітна плата з врахуванням індексації за 2 місяці, що передували звільненню позивачки складає (1 394,07+1 997,38): 40=84,79 грн. Таким чином, сума заробітної плати за час вимушеного прогулу за цей період складає (5634 х 84,79) 477 706,86 грн. та підлягає стягненню з утриманням податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Згідно роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011). Згідно ч.1 ст.43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти для себе працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Між тим, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачці є безсумнівним, його наслідки у вигляді душевних страждань позивачки залежать від особливостей її емоційно-розумового сприйняття внаслідок неправомірних дій відповідача та перенесених нею у зв`язку з цим страждань. Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи наведене, розмір відшкодування суд визначає виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивачки, характеру психологічної травми, яку вона отримала у зв`язку із незаконним звільненням, враховуючи ступінь та тривалість моральних страждань і переживань позивачки. Суд визначає моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 Про судове рішення у цивільній справі, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі Ващенко проти України (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, вказані вище обставини дають підстави суду сумніватись у законності звільнення позивачки за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині скасування наказу від 10.06.2020 №360-К «з кадрових питань» про звільнення [PERSON] та поновлення позивачки на посаді провідного бухгалтера МНТ «Південний» АТ «Укртранснафта» обґрунтований та підлягає задоволенню. Виходячи з викладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також, враховуючи положення ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі та стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за один місяць. Таким чином, допущене відповідачем порушення вимог п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, підлягає захисту шляхом поновлення позивачки на роботі. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 та ч.ч.1, 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. У відповідності до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, визначено цілі оцінки витрат на професійну правничу допомогу: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включно з підготовчою до її розгляду, збиранням доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються за договором і на підставі доказів щодо обсязі наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості; розмір компенсації витрат адвоката встановлюється договором про надання правничої допомоги на підставі доказів; сума компенсації визначається за детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і витрат, необхідних для надання правничої допомоги; заявлені витрати на адвоката мають бути співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому силі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача до суду надано: договір про надання адвокатських послуг від 07.07.2020, акт прийому-передачі виконаних робіт від 20.03.2023 до даного договору. Пунктом 5 вказаного Договору визначено, що вартість послуг, що надається Адвокатом Клієнту за цим Договором, встановлюється в Додатку №1 до Договору. Але Додаток №1, який є невід`ємною частиною до даного Договору представником позивачки не наданий. Представником позивачки зазначено в акті прийому-передачі виконаних робіт від 20.03.2023, виконані роботи, а саме: підготовку та подачу до суду позовної заяви про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди та додатків до неї; підготовка та подача до суду заперечення на відзив відповідача до позовної заяви про поновлення на поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди та додатків до неї; підготовка та подача до суду клопотань, додаткових уточнень; підготовка до участі та участь в судових засідання (10 судових засідань); транспортні витрати з урахуванням вартості палива та амортизації авто (10 поїздок Одеса-Южне-Одеса) 1300 км пробігу та витрата 169 л бензину А-95. Загальний розмір витрат на правничу допомогу становить 78 000 грн. Але не зазначений час, який витрачено на надання даної допомоги. Проте,\~всупереч вищезазначеному,\~суду не\~надано детального\~опису робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом. Неподання розрахунку детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, що є підставою для відмови в стягненні витрат на правову допомогу. Вказана позиція відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20). Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 78\~000 грн не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки в матеріалах справи відсутні документи для встановлення співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи та участю адвоката в судових засіданнях. Відповідно до ч.1 ст.138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.138 ЦПК України). Граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", згідно з додатком до якої витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Розмір витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 826/13271/16. Такої ж позиції дотримується Верховний суд і у своїй постанові від 30.11.2020 у справі № Н/806/1943/18. Звертаючись до\~суду з\~вимогою про\~компенсацію вартості\~проїзду до\~суду під\~час розгляду\~справи в\~суді з\~м.\~Одеса до\~м.\~Южне Одеської\~області на\~власному автомобілі\~представником позивачки\~не надано\~доказів,\~що він\~використовував транспортний\~засіб для\~прибуття до\~суду,\~розрахунок відстані\~між даними\~населеними пунктами,\~вартість та розрахунок витрат палива. Таким чином, зазначені представником позивачки витрати, пов`язані з явкою до суду, не ґрунтуються на належних і допустимих доказах, що унеможливлює їх відшкодування в порядку, встановленому цивільним процесуальним законом, а тому не підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір за позовні вимоги про скасування наказу та поновлення на роботі у розмірі 840,80 грн., також підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір за позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, пропорційно розміру задоволених вимог (судовий збір сплачено в розмірі 2102 грн., заявлені вимоги в розмірі 50000 грн., задоволено судом 10000 грн. або 20%) у розмірі 420,40 (2102х20%) грн.

Outcome: partial