Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

У серпні 2022 року позивач звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просив визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом із ним, батьком, та припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на підставі заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2018 року. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що з відповідачем він перебував у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2004 року. Мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року шлюб між ним і відповідачем був розірваний. Крім того, заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.06.2018 року з нього на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме 12.05.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Однак після постановлення цього рішення, син зареєстрований та проживає з ним за адресою: [ADDRESS] . Отже, оскільки дитина перебуває на його утриманні, позивач вважає, що стягнення з нього аліментів на користь відповідача підлягає припиненню з 12.05.2017 року. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2022 року зазначену цивільну справу було направлено за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25 листопада 2022 року у даній справі було відкрите загальне позовне провадження. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21 березня 2023 року провадження у справі в частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини закрито. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та наполягали на припиненні стягнення аліментів. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомила, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим судом проведений заочний розгляд справи на підставі наявних даних та доказів. Третя особа - Синельниківський відділ державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з?явився. При цьому неповнолітній [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що з червня 2018 року мешкає разом із батьком. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2004 року. Мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року шлюб між сторонами розірваний. Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме 12.05.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . На підставі цього рішення судом був виданий виконавчий лист та відкрите виконавче провадження № [NUMBER], яке перебуває у Синельниківському відділі державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Згідно з довідками Іларіонівського ліцею Іларіонівської селищної ради Дніпропетровської області [PERSON] навчається у вказаному закладі освіти. Крім того, згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання [PERSON] зареєстрований за місцем проживання батька: [ADDRESS] . Відповідно до частини 2 статті 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів є, зокрема, припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом частини 2 та 3 статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до частини 4 статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Суд вважає доведеним, що на теперішній час неповнолітній [PERSON] проживає з батьком. Доказів на спростування доводів позивача щодо проживання дитини з ним не надано. Таким чином, обставини, що впливають на стягнення з позивача аліментів на користь відповідача, змінилися, що є підставою для звільнення його від сплати аліментів на користь відповідача на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2018 року по справі № 191/1544/17. При цьому позивач підлягає звільненню від сплати аліментів з моменту набрання рішенням суду про це законної сили. Законні підстави для припинення стягнення з позивача аліментів з 12.05.2017 року відсутні, оскільки частиною другою статті 197 Сімейного кодексу України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Отже, у зв`язку з обставиною, що має істотне значення, суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам, а не самих аліментів за минулий час. Суд звертає увагу, що заочне рішення суду про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів не було скасовано та є чинним. Докази щодо розміру заборгованості по аліментам, яка нарахована позивачу, не надано. Тому вимога позивача про припинення стягнення аліментів з 12.05.2017 року задоволенню не підлягає. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В даному випадку позивач вправі звернутися до суду з позовом при звільнення його від сплати заборгованості по аліментам. Таким чином, позов [PERSON] необхідно задовольнити частково. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial