Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, яку мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . У встановленому законом порядку 05.10.2022 р. він звернувся до державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини. Однак, 21.10.2022 року за Вих. №2511/02-14 листом нотаріус відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність документів, які підтверджують родинні стосунки між заявником і спадкоємцем. Підставою для відмови стали розбіжності в записі особистих даних заявника в паспорті, свідоцтво про смерть батька та заявника свідоцтво про народження. В свідоцтві про смерть прізвище батька заявника вказано як « [PERSON] », а у свідоцтві про народження заявника - « [PERSON] », так само як і його прізвище, що підтверджує факт родинних відносин між ними. Враховуючи вищевказане, заявник звернувся до суду з відповідною заявою. Заявник в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просить розглядати заяву за його відсутності, на вимогах вказаних в заяві наполягав та просив задовольнити (а.с. 24). Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, але надали до суду заяви в яких просять розглядати справу у їх відсутність, вимоги заявника визнають в повному обсязі та повністю їх підтримують (а.с.18). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] видане Біляївським РВ УМВС України в Одеській області від 14.05.1999р., прізвище заявника [PERSON] (а.с.6). Судом встановлено,\~що [INFO] \~помер заявника батька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , зареєстроване Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №606 (а.с.9). Тобто, враховуючи викладене, встановлено, що на момент складання свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , зареєстрованого Лиманською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис № 116, прізвище батька зазначено, як [PERSON] , що підтверджує їх родинні стосунки. (а.с.8). Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що розбіжність в написанні прізвища [PERSON] є формальною помилкою, що пов`язано з перекладом прізвища з української на російську мову та навпаки. Відповідно п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України,\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] обґрунтована, встановлення вказаного факту має для нього юридичне значення та від нього залежать майнові права заявника, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved