Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 06.02.2018 року між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" (з 21.05.2018 року - акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк") та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі і надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком становить 7084,85 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту та простроченими відсотками. Позивач просить стягнути зазначену в позові заборгованість із спадкоємця [PERSON] , яка прийняла спадщину. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановлений законом спосіб. Своїм правом на подання відзиву та доказів на спростування заявлених позовних вимог не скористався. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 06.02.2018 позивач та спадкодавець уклали кредитний договір б/н шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява, Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи, складають між сторонами Договір про надання банківських послуг. У вказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Отже, встановлення судом факту невиконання відповідачем зобов`язань перед позивачем щодо повернення кредиту, є підставою для задоволення позову. Відповідно до довідки банку, долученої до позовної заяви Про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , [INFO] встановив кредитний ліміт на рівні 300 грн., 05.04.2018 збільшив кредитний ліміт до 4000 грн., а 09.08.2018 року банк збільшив кредитний ліміт до 8000 грн. Термін дії отриманої [PERSON] кредитної картки [NUMBER] закінчувався 10/21 року. З виписки, наданої Банком по рахунку клієнта вбачається, що за період з 11.02.2018 року по 20.07.2020 року, спадкодавець користувалася кредитною карткою позивача, знімала кошти з банкоматів, здійснювала оплату в торгівельних точках, здійснювала переказ картки, погашала кредитну заборгованість тощо. Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України №578/5 від 12 квітня 2012 року, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. З наданої Банком виписки по картковому рахунку чітко прослідковується користування кредитними коштами. Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором на день смерті спадкодавця, яку позивач просить стягнути становить 7084,85 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за простроченими відсотками. Вказаний розрахунок є чітким, повним і розгорнутим по окремих категоріям, а також за своїм змістом узгоджується з відомостями, наведеними у виписці по рахунку спадкодавця. Натомість, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність даної заборгованості у вищенаведеному розмірі, матеріали справи не містять. Вказана сума заборгованості відповідачем не була спростована при розгляді справи, оскільки належних доказів, які б спростовували розмір нарахувань по кредитному договору відповідачем до суду надано не було. Таким чином суд вважає доведеним наявність заборгованості [PERSON] перед позивачем на день відкриття спадщини в розмірі 7084,85 грн. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . За заявою [PERSON] , 10.06.2020 року приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області заведена спадкова справа № 162/2020 до майна померлої [PERSON] . Як вбачається, з матеріалів спадкової справи № 162/2020, єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , являється дочка [PERSON] , відповідач по справі. Вказана обставина також підтверджується довідкою приватного нотаріуса № 02-14/144 від 23.04.2021 наданої у відповідь на надіслану позивачем претензію, щодо боргу спадкодавця. 13 квітня 2021 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направило до Радомишльської державної нотаріальної контори претензію кредитора, в якій просило повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті [PERSON] ,включити кредиторські вимоги позивача в спадкову масу та повідомити спадкоємців померлої про наявність заборгованості. Відповідно до відповіді Радомишльської державної нотаріальної контори від 22 квітня 2021 року у зв`язку із заведенням спадкової справи до майна померлої [PERSON] претензія кредитора направлена для подальшого провадження за місцем зберігання спадкової справи, за адресою робочого місця приватного нотаріуса. Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області від 23.04.2021 року № 02-14/144 про наявність претензії кредитора спадкоємців по справі № 162/2020 заведеної до майна померлої [PERSON] повідомлено. 26 липня 2021 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості до [PERSON] відповідно до вимог\~статті 1282 ЦК України, яка відповідачем залишена без задоволення. Приймаючи рішення про задоволення позову про стягнення заборгованості із спадкоємця суд виходить з наступного. Статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої\~статті 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~статті 1220 ЦК України). Згідно із\~статтею 1281 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України). Згідно із\~статтею 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. З матеріалів спадкової справи № 162/2020 до майна померлої [PERSON] вбачається, що єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину являється [PERSON] , відповідач по справі. Згідно довідки Лутівського старостинського округу Радомишльської міської ради № 419 від 25.08.2020 [PERSON] на день смерті [INFO] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею в цьому будинку проживали та були зареєстровані донька - [PERSON] та онук [PERSON] . Місце проживання відповідача зареєстроване за адресою [ADDRESS] і дотепер. Відповідно до частини третьої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу\~він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини відповідач проживала разом із спадкодавцем, однак, свідоцтво про право власності на спадкове майно на час розгляду справи відповідачу не видавалось. Відмови спадкоємця від прийняття спадщини, матеріали спадкової справи не містять. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 (провадження № 61-9358св21) зазначено, що: «одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна». Аналогічні правові висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року по справі № 336/437/21 (провадження № 61-9023св22). В той же час, відповідачем не доведена та обставина, що обсяг та вартість успадкованого ним майна менша за суму кредитної заборгованості на момент смерті спадкодавця. За таких обставин, заявлені позовні вимоги до спадкоємця [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати, які складаються з сплати судового збору, у розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved