Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в порядку окремого провадження із заявою, в якій просить встановити факт належності йому заповіту, посвідченого 16.10.1991 року секретарем ВК Городницької сільської ради народних депутатів Івано-Франківської області, що складений [PERSON] , 1942 року народження. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] помер його дядько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, земельні ділянки та право на земельну ділянку у межах середньої земельної частки. На випадок свої смерті дядько залишив заповіт від 16.10.1991 року на нього.\~ Інших спадкоємців за заповітом немає, а за законом є його рідна сестра [PERSON] . Він звернувся до нотаріуса з приводу оформлення спадкових справ, однак йому було відмовлено, оскільки у заповіті його прізвище вказано як « [PERSON] ». Вказані розбіжності не дають йому можливості оформити спадщину за померлим, що і змусило її звернутися до суду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, заява містить клопотання про розгляд справи у його відсутності. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не\~ з`явилася, подала клопотання у якому підтримує вимоги заяви [PERSON] та просить розглянути справу без її участі. Дослідивши подані заявником документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Хустським РВ УМВС України в Закарпатській області 26.06.1996 року, [PERSON] , [INFO] (а.с.12, 13). Згідно заповіту посвідченого 16.10.1991 року секретарем ВК Городницької сільської ради народних депутатів Івано-Франківської області, [PERSON] , 1942 року народження, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що за законом матиме право після смерті заповів своєму племіннику [PERSON] , 1965 року народження (а.с.5) [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.4). Також з матеріалів справи вбачається, що заявник є племінником померлого [PERSON] (а.с.7-10). Ч.1 ст.293 ЦПК України передбачає, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що відповідно до ст.255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто він них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з п.12 вказаної Постанови Пленуму при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. На підставі п. 6 ст.273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту належності йому заповіту від 16.10.1991 року, так у ньому помилково зазначено його прізвище як « [PERSON] », замість правильного написання « [PERSON] ». Указане підтверджується зокрема тим, що заявник є племінником померлого 1965 року народження. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, а саме від його встановлення залежить можливість особи оформити свої спадкові права. Судові витрати відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: approved