Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

28 березня 2023 року [PERSON] звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту смерті її свекрухи [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Бахмут Донецької області. Документом, на підтвердження даного факту, є лікарське свідоцтво про смерть, видане КНП «Центр первинної медичної допомоги м. Бахмута». Оскільки вказаний документ не відповідає чинному законодавству України, і орган РАЦС відмовив їй у державній реєстрації смерті свекрухи, тому вона змушена звернутися до суду. 28 березня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено її до судового розгляду. Заявниця надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник заінтересованої особи - відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду повідомлення, в якому просить розглядати справу у їх відсутності. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Заявниця [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Артеміськ (нині м. Бахмут), Донецької області, є громадянкою України, яка документована паспортом громадянина України, виданим 13 червня 2002 року Артемівським РВ УМВС України в Донецькій області, серія [NUMBER] . На даний час перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом РАЦС виконкому Артемівської міськради Донецької області, [PERSON] 27 липня 1984 року уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] . Матір`ю чоловіка (її свекрухою) була [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Артемівськ (нині м. Бахмут), громадянка України, що документована паспортом серії [NUMBER] , виданим 23 травня 2002 року Артемівським РВ УМВС України в Одеській області. [INFO] [PERSON] - мати чоловіка заявниці, померла вдома за місцем свого проживання по [ADDRESS] , у віці 94 роки, причинами смерті були - церебральний атеросклероз, хронічна судинно-мозкова недостатність. На підтвердження даного факту КНП «Центр первинної медичної допомоги м. Бахмута» видала лікарське свідоцтво про смерть № 282 від 21 червня 2022 року. 21 березня 2023 року відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса відмовив заявниці у проведені державної реєстрації смерті [PERSON] , посилаючись на те, що надана копія остаточного лікарського свідоцтва про смерть №282 від 21 червня 2022 року не відповідає вимогам діючого законодавства України і не створює правових наслідків відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента№ 259/2022 від 18.04.2022, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента, та Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Відповідно до глави І розділу 2 п.п. 2.2 Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 /у редакції наказу від 20 лютого 2023 року № 56/, на території Бахмутської міської територіальної громади Донецької області, з 24 лютого 2022 року ведуться активні бойові дії. Факт, який просить встановити заявниця, необхідний їй для оформлення свідоцтва про смерть [PERSON] та вирішення у подальшому питань щодо оформлення спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, затверджено форми первинної облікової документації, зокрема лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/1/о) та фельдшерської довідки про смерть (форма № 106-1/о). Згідно з пунктом 2.2. Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/о), затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545 (далі - Інструкція) лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину. Пунктом 2.3. Інструкції визначено, що у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку, смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розгину. Згідно з пунктом 2.4. Інструкції забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті. Також, пунктом 2.6. Інструкції передбачено забороняється видача фельдшерської довідки про смерть заочно, без особистого встановлення фельдшером (акушеркою) факту смерті. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частинами першою другою ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу положень ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1-4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вказані норми, оцінивши усі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що факт смерті [PERSON] в м. Бахмут Донецької області підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки через воєнні дії в м.Бахмут заявниця була позбавлена можливості через постійні обстріли, які становили загрозу життю та здоров`ю людей, та необхідність негайно залишити місто, оформити належним чином усі документи для реєстрації смерті особи. За наведених обставин вимоги заявниці суд вважає обґрунтованими, оскільки надані нею докази достовірно свідчать про смерть [PERSON] у певний час і за певних обставин. Згідно з вимогами ч.4 ст.317 та п.8 ч.1 ст. 430 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний стан, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved