Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за заявою договором № 1046908-517 про надання кредиту від 16 листопада 2020 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 16 листопада 2020 року між AT «Таскомбанк» та [PERSON] укладено Заяву-договір про надання кредиту № 1046908-517, відповідно до умов якого позичальник отримав кредитні кошти на власні потреби в рамках продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: загальна сума кредиту - 76891,00 грн., зі строком кредиту 48 місяців, процентами за користування кредитом 0,01 % річних та комісією за обслуговування кредиту 4,9 % щомісячно. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до умов договору виконав у повному обсязі. Однак відповідач, у порушення умов кредитних договорів, свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за існуючими кредитними зобов`язаннями. Станом на 06 вересня 2022 року заборгованість відповідача за кредитним договором № 1046908-517 становить 122156,88 грн. в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 65633,99 грн., заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) 7,54 грн., заборгованість по комісії (в т.ч. прострочена) 56515,35 грн. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за Заявою-договором про надання кредиту № 1046908-517 від 16 листопада 2020 р. в розмірі 122156,88 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак при зверненні до суду з даним позовом зазначив, про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надавала. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. 16 листопада 2020 року між AT «Таскомбанк та [PERSON] укладено Заяву-договір про надання кредиту № 1046908-517. Відповідно до пункту 1 розділу 1 «Замовлення банківських послуг» кредитного договору позичальник просив надати кредит на власні потреби в рамках продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: загальна сума кредиту: 76891,70 грн.; строк кредиту: 48 місяців; проценти за користування кредитом: 0,01 % річних; комісія за обслуговування кредиту: 4,9 % щомісячно. Відповідно до пункту 2 розділу 1 кредитного договору відповідач просив надати кредит шляхом виплати кредитних коштів в сумі, визначеній в п. п. 1.1. даного розділу, з оформленням такої виплати відповідно до законодавства України - на власні потреби у сумі 76891,70 грн. шляхом перерахування на поточний рахунок в АТ «Таскомбанк». Відповідно до пункту 1 розділу 2 кредитного договору, відповідач акцептував публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розмішена на веб-сайті Банку, на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднався до умов Договору. Відповідно до пунктів 2, 3 розділу 2 Кредитного договору відповідач просив надати кредит, згідно інформації, наведеної в Заяві-договорі та зобов`язався повертати кредит щомісячно згідно графіку, передбаченого у Додатку № 1 до цієї Заяви - договору, що є її невід`ємною частиною. Платежі з повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів та комісій за користування ним, оплата вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань Позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх послуг, що передбачені в Додатку № 1 до цієї Заяви-договору. Відповідач підтвердив, що дана Заява-Договір є невід`ємною частиною Договору. Згідно із пунктом 5 розділу 2 Кредитного договору відповідач підтверджує, що ознайомлений (-на) зі змістом цієї Заяви-договору, Договору з всіма додатками до нього та повністю з ними згодний (-а). Умови Заяви-договору та Договору є зрозумілими, обов`язковими для виконання та заперечення щодо них відсутні. Відповідно до пункту 4 Розділу 4 Кредитного договору підписанням та поданням Заяви-договору, позичальник підтвердив, що він попередньо ознайомлений та у письмовій формі у повному обсязі отримав від Банку інформацію, визначену статтею 9 Законом України «Про споживче кредитування». Згідно із пунктом 6 розділу 4 Кредитного договору Заява-договір набуває чинності з моменту підписання Сторонами та діє до повного виконання Клієнтом і Банком своїх зобов`язань за нею. Кредитні кошти Відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, що підтверджується виписками по особовому рахунку. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Банком зобов`язання за договором виконались, а відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. Наданим банком розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором про надання кредиту № 1046908-517 від 16 листопада 2020 р. встановлено загальний розмір заборгованості - 122156,88 грн. в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 65633,99 грн., заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) 7,54 грн., заборгованість по комісії (в т.ч. прострочена) 56515,35 грн. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Згідно із нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Відповідно до статей 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним між сторонами кредитним договором, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного Договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, та штрафним санкціям за користування кредитами. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості, а також сплати неустойки, передбаченої договором, у разі прострочення. Відповідач (позичальник) свої зобов`язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість по поверненню кредитних коштів за наданим позивачем розрахунком. Крім того, відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх повне або часткове спростування. Таким чином, суд дійшов висновку, що розрахунок в частині наявності використаних і не повернутих кредитних коштів, як такий, що не оспорений і не спростований відповідачем, є правильним і відповідає дійсності, а тому відповідно до цього розрахунку відповідач має непогашену заборгованість за кредитом в розмірі - 122156,88 грн. в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 65633,99 грн., заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) 7,54 грн., заборгованість по комісії (в т.ч. прострочена) 56515,35 грн. Враховуючи, що відповідачем не спростовано розміру боргу і не доведено його відсутністю або його погашення чи часткового погашення, не встановлено підстав для звільнення відповідача від обов`язку по поверненню використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно із статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved