Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на її, [PERSON] користь 41052 грн., з яких: 38552 грн. - матеріальний збиток, спричинений пошкодженням транспортного засобу; 2500 грн. - вартість послуги спеціаліста-автотоварознавця, за складення Звіту №115/2022 від 5 січня 2023 року. Стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Позов мотивує тим, що 03.10.2022 водій [PERSON] вчинив ДТП, спричинивши пошкодження її транспортного засобу, однак спричинені витрати у добровільному порядку до теперішнього часу страховою компанією у повному обсязі не відшкодовані. Позивач [PERSON] та її представник-адвокат Удод Л.Я. в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали з наведених у позові підстав. Позивач в разі неявки в судове засідання відповідача, просила ухвалити заочне рішення. Відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» не забезпечила явку свого представника у судове засідання, про день, час та місце розгляду справи повідомленв своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності та відзив на позов, не надавали. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 3 статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 03.10.2022 о 12-20 год. в м.Лозова по вул.Кооперативна, 211, водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21070, реєстраційний номер [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та вчинив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Caddy» реєстраційний номер [NUMBER] , з причепом ПГ реєстраційний номер [NUMBER] , який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій порушив вимоги п.п.12.1,13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.10.2022 [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Відповідно до вимог п.п.8,9 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст.1166 ЦК України відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль марки «Volkswagen Caddy» реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП належав на праві власності [PERSON] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу [PERSON] ВАЗ 21070, реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП була застрахована за полісом обов`язкового страхування власника наземного транспортного засобу №АТ/1479286 в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» зі строком дії з 04.09.2022 до 22.03.2023, з встановленим лімітом за шкоду, заподіяну майну 160000 грн. (франшиза 0 грн.). 28.11.2022 НАСК «Оранта» здійснила виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 33000 грн. 28.11.2022 [PERSON] звернулася до незалежного оцінювача ФО-П [PERSON] з метою визначення дійсної вартості матеріального збитку, оскільки на думку позивача сума збитків відповідачем занижена. Відповідно до звіту про оцінку автомобіля «Volkswagen Caddy» реєстраційний номер [NUMBER] №116/2022 від 05.01.2023 суб`єкта оціночної діяльності ФО-П [PERSON] сертифікат №1152/20 від 31.12.2020 до 31.12.2023, вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобілю «Volkswagen Caddy» реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, станом на час пошкодження 03.10.2022, без урахування величини втрати товарної вартості складає 71552 грн. в тому числі ПДВ на вартість складових сс. За послуги з проведенням звіту позивач сплатила Фізичній особі-підприємцю [PERSON] 2500 грн., що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 14.12.2022. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір матеріальних збитків, що підлягає відшкодуванню на користь позивача становить 71552 грн. Згідно заяви на видачу готівки №4957057821 від 28.11.2022 вбачається, що відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснено відшкодування позивачу [PERSON] у сумі 33000 грн. Отже, розрахунок залишкової суми матеріального збитку, що має бути стягнутий з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» має наступний вигляд: 38552 грн. (недоплачений відповідачем матеріальний збиток, спричинений пошкодженням транспортного засобу) та 2500 грн. (вартість послуг спеціаліста-автотоварознавця за складання Звіту №115/2022 від 05.01.2023) в загальній сумі 41052 грн. За змістом ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Частиною 2 статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічні правові висновки було викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.10.2019 у справі №337/1673/16-ц та постанові від 20.06.2019 у справі №362/5422/15. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судовий збір, сплачений позивачем, покладається на відповідача у відповідності з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved