Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

27 вересня 2022 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за Договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначається, що в кінці квітня 2019 року до нього звернувся його хороший знайомий [PERSON] з проханням надати йому в борг готівкові грошові кошти приблизно два мільйони п`ятдесят тисяч гривень для фінансової стабілізації його як голови сільськогосподарського господарства. 01 травня при зустрічі вони обговорили суми грошових коштів, розмір процентів за користування грошовими коштами, розмір пені та втрати від знецінення грошових коштів (інфляційні втрати), які були закладені в Договір позики №01052019. 01 травня 2019 року між ними був укладений Договір позики № 01052019, який був підписаний ним та відповідачем. Він передав відповідачу готівкові грошові кошти в сумі два мільйони сорок дев`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири гривні 25 коп., що по курсу НБУ становило - 77 048,28 доларів США. Відповідач [PERSON] написав йому особисто, власноручно Розписку від 01 травня 2019 року про отримання зазначених вище грошових кошів у борг. В Розписці була зазначена дата повернення боргу до 01 жовтня 2019 року, тобіш останній день повернення позики є: 30 жовтня 2019 року. Станом на 27 вересня 2022 року борг не повернуто. На його телефонні дзвінки відповідач не відповідає. На підставі викладеного він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно розрахунку відповідно до Договору позики від 01 травня 2019 року загальна сума до стягнення становить: сума боргу: 2049484,00 грн., 3% річних - 183948.00 грн., інфляційне збільшення - 766 214,19 грн., пеня 0,3% за кожен день прострочення оплати позики за 363 дні - 2 225 739,62,01 грн. ( 1 рік). Загальна сума, яка підлягає стягненню становить: 2 049 484,00 +766 214,19 + 2 225 739,01 + 183 948.00 = 5 225 385,20 грн. Позивач просить суд стягнути з громадянина України [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] - [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , суму боргу по Договору позики від 01.05.2019 року та Розписці від 01.05.2019 року в сумі : 5 225 385,20 грн із них: тіло позики : 2 049 484,00 грн.; інфляційне збільшення = 2049484.00 x 1.373857 - 2049484.00 = 766 214,19 грн.; пеня 0,3% за кожен день прострочення оплати позики в сумі 2 049 484,00 грн за 363 дні 2 225 739,62,01 грн. ( 1 рік); 3% річних = 183 948,00 грн.; стягнути з громадянина України [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] - [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] судовий збір в сумі: 12 405 грн. Ухвалою судді від 28 вересня 2022 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.32-33). 25 жовтня 2022 року від представника позивача, адвоката Рябенка В.В., надійшло клопотання про витребування доказів.(а.с.40-46) Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року клопотання представника позивача, адвоката Рябенка В.В. про витребування доказів було задоволено та витребувано відповідні документи.(а.с.56-57) Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. (а.с.111) В судове засідання позивач [PERSON] та його представник, адвокат Рябенко В.В. не з`явилися, останній надав заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позову наполягають, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 01 травня 2019 року між сторонами, [PERSON] та [PERSON] , був укладений договір позики № 01052019, відповідно до умов якого з метою фінансової стабілізації «позичальника», «позикодавець» зобов`язувався надати позичальнику у власність готівкові грошові кошти позику у національній валюті України гривні (долари США по курсу НБУ), а «Позичальник» зобов`язується: прийняти позику і повернути «Позикодавцю» готівкові грошові кошти позику у визначений договором строк. Пунктом 2.1. Договору позики № 01052019 від 01 травня 2019 року передбачено, що сума позики за цим договором на момент укладення і підписання цього договору є 2049484,25 грн. (два мільйони сорок дев`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири гривні 25 коп.), що по курсу НБУ станом на день підписання цього договору становить: 1 долар США = 26,6 грн. = 77048,28 доларів США. Відповідно до п.3.1 Позикодавець надає позику після підписання цього Договору. П.3.2. Позика надається позикодавцем у національній валюті готівковими коштами у гривнях (доларами США). П.3.5. На підтвердження факту отримання готівкових коштів за умовами цього Договору «Позичальник» надає «Позикодавцю» розписку про отримання зазначеної суми в п.2.1. Договору написану ним власноручно, яка є невід`ємною частиною цього Договору. П.4.1. Термін надання позики Позичальнику визначається: 1 травня 2019 року. Відповідач [PERSON] грошові кошти у сумі 2049484,25 грн. (два мільйони сорок дев`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири гривні 25 коп.) від позивача [PERSON] отримав, та на підтвердження даного факту надав розписку про отримання зазначеної суми. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими доказами, які долучені до матеріалів цивільної справи, а саме: копією Договору позики № 01052019 від 01 травня 2019 року, та розпискою про отримання позики від 01 травня 2019 року.(а.с.16-20, 21) П.4.2. Позика надається на строк 6 місяців, по 1 жовтня 2019 року. П.5.2. Позика повертається готівковими грошовими коштами. П.5.3. Позичальник може повернути Позикодавцеві позику частинами. П.5.4. Позичальник має право у будь-який час повністю або частково повернути борг. П.5.7. Після повернення боргу, Позикодавець повертає Позичальнику власноручно написану ним Розписку про одержання грошей. Без цієї розписки борг вважається таким, що не повернутий. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Таким чином, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) зазначено, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей». Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно Постанови КЦС ВС від 15.05.2019 року справа № 707/2606/16-ц у якій зазначено, «що наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання невиконане». Судом встановлено, що умови вказаного договору відповідач [PERSON] не виконав, та станом на день звернення позивача з позовом до суду, останньому отримані у борг кошти в сумі 2049484,25 грн. не повернув, що підтверджується оригіналом розписки, що знаходиться у позивача [PERSON] . Проте, у судовому засіданні встановлено, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, отже позикодавець може вимагати на свій розсуд від боржника будь-яку частину суми заборгованості за договором, таким чином відповідно до наданих суду розрахунків заборгованість до стягнення становить 2049484,00 гривень. Пунктом 7.1. Договору позики № 01052019 від 01 травня 2019 року передбачено, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушення зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. П.7.5. Позичальник прострочивший повернення позики (грошових коштів тіла позики) в указаний термін, зобов`язується уплатити суму боргу (позики) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від суми прострочення. П.7.6. У разі порушення Позичальником строку повернення грошових коштів Позичальник сплачує Позикодавцю пеню у розмірі 0,3% за кожен день прострочення повернення грошових коштів. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі N 373/2054/16.) Згідно розрахунків, наданих позивачем та не спростованих відповідачем, з якими погоджується суд, вбачається, що: Сума 3% річних від простроченої суми становить 183948.00 грн., із розрахунку: Період розрахунку 01.10.2019 - 27.09.2022 \~ \~ \~ \~ Кількість днів прострочення 1092 днів Сума боргу - 2049484,00 гривень. Розмір згідно ст. 625 ЦК України - \~ \~ \~ \~3 % річних: 2049484,00 гривень ? 1092 днів ? 3 : 100 : 365 = 183948.00 грн. Розрахунок витрат від інфляційних процесів: Основна сума заборгованості за період з 01.10.2019 по 27.09.2022 складає 2 049 484.00 грн. Інфляційні витрати Період \~ \~ \~ \~ Індекс інфляції Жовтень 2019 \~ \~ \~ \~ 100.7 Листопад 2019 \~ \~ \~ \~ 100.1 Грудень 2019 \~ \~ \~ \~ 99.8 Січень 2020 \~ \~ \~ \~ 100.2 Лютий 2020 \~ \~ \~ \~ 99.7 Березень 2020 \~ \~ \~ \~ 100.8 Квітень 2020 \~ \~ \~ \~ 100.8 Травень 2020 \~ \~ \~ \~ 100.3 Червень 2020 \~ \~ \~ \~ 100.2 Липень 2020 \~ \~ \~ \~ 99.4 Серпень 2020 \~ \~ \~ \~ 99.8 Вересень 2020 \~ \~ \~ \~ 100.5 Жовтень 2020 \~ \~ \~ \~ 101.0 Листопад 2020 \~ \~ \~ \~ 101.3 Грудень 2020 \~ \~ \~ \~ 100.9 Січень 2021 \~ \~ \~ \~ 101.3 Лютий 2021 \~ \~ \~ \~ 101.0 Березень 2021 \~ \~ \~ \~ 101.7 Квітень 2021 \~ \~ \~ \~ 100.7 Травень 2021 \~ \~ \~ \~ 101.3 Червень 2021 \~ \~ \~ \~ 100.2 Липень 2021 \~ \~ \~ \~ 100.1 Серпень 2021 \~ \~ \~ \~ 99.8 Вересень 2021 \~ \~ \~ \~ 101.2 Жовтень 2021 \~ \~ \~ \~ 100.9 Листопад 2021 \~ \~ \~ \~ 100.8 Грудень 2021 \~ \~ \~ \~ 100.6 Січень 2022 \~ \~ \~ \~ 101.3 Лютий 2022 \~ \~ \~ \~ 101.6 Березень 2022 \~ \~ \~ \~ 104.5 Квітень 2022 \~ \~ \~ \~ 103.1 Травень 2022 \~ \~ \~ \~ 102.7 Червень 2022 \~ \~ \~ \~ 103.1 Липень 2022 \~ \~ \~ \~ 100.7 Індекс інфляції за весь період = (100.7 : 100) x (100.1 : 100) x (99.8 : 100) x (100.2 : 100) x (99.7 : 100) x (100.8 : 100) x (100.8 : 100) x (100.3 : 100) x (100.2 : 100) x (99.4 : 100) x (99.8 : 100) x (100.5 : 100) x (101.0 : 100) x (101.3 : 100) x (100.9 : 100) x (101.3 : 100) x (101.0 : 100) x (101.7 : 100) x (100.7 : 100) x (101.3 : 100) x (100.2 : 100) x (100.1 : 100) x (99.8 : 100) x (101.2 : 100) x (100.9 : 100) x (100.8 : 100) x (100.6 : 100) x (101.3 : 100) x (101.6 : 100) x (104.5 : 100) x (103.1 : 100) x (102.7 : 100) x (103.1 : 100) x (100.7 : 100) = 1.373857 Інфляційне збільшення = 2049484.00 x 1.373857 - 2049484.00 = 766 214,19 грн. Пеня 0,3% за кожен день прострочення оплати позики в сумі 2 049 484,00 грн за 363 дні - 2 225 739,01 грн. (1 рік) Таким чином, суд, дослідивши надані докази, встановивши відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків, що оскільки відповідачем [PERSON] не було виконано перед позивачем [PERSON] зобов`язання за Договором позики № 01052019 від 01 травня 2019 року, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість на загальну суму 5 225 385,20 грн., яка складається з: 2 049 484,00 грн. - тіло позики; 766 214,19 грн .- інфляційне збільшення боргу; 2 225 739,01 грн. пеня, 183 948.00 грн. - 3% річних. Отже, дослідивши повно та всебічно надані докази, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволення. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved