Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] , помер його дідо [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Ще за життя, 31.12.1996 [PERSON] склав заповіт, згідно якого всі належні майнові права, а також все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось, із чого б не складалось, а також все те, на що за законом буде мати право, він заповів позивачу, своєму онуку [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,6992 га, яка знаходиться на території с.Довпотів, Войнилівської селищної ради, Калуського району Івано-Франківської області. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда, однак постановою від 25.10.2022 нотаріус відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки земельна ділянка належить спадкодавцю [PERSON] , померлому [INFO] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, виданого Войнилівською селищною радою Калуського району Івано-Франківської області 26.04.2001 на підставі рішення сесії Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області від 24.11.2000, тобто право власності на вказану земельну ділянку виникло у [PERSON] після його смерті. В позасудовому порядку він не має можливості визнати за собою право власності на спадкове майно, тому змушений звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ч.4\~ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1\~ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. \~ \~ \~ \~Представник позивача позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Згідно ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] , помер дід позивача [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.4). Ще за життя, 31.12.1996 [PERSON] склав заповіт, згідно якого всі належні майнові права, а також все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось, із чого б не складалось, а також все те, на що за законом буде мати право, він заповів позивачу, своєму онуку [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Войнилівської селищної ради №2985 від 23.10.2018, вбачається, що за [PERSON] значиться земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,70 га, яка знаходиться на території Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області (а.с.9). Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 046132 та Сертифікату на право на земельну частку (пай) №013149 від 17.03.2000, [PERSON] , який мешкав в с.Довпотів Калуського району Івано-Франківської області, отримав у приватну власність земельну ділянку в розмірі 52,00 умовних кадастрових гектарів на території с.Довпотів Калуського району Івано-Франківської без визначення її на місцевості (а.с.14, 16-17). Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда, однак постановою від 25.10.2022 нотаріус відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки земельна ділянка належить спадкодавцю [PERSON] , померлому [INFO] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, виданого Войнилівською селищною радою Калуського району Івано-Франківської області 26.04.2001 на підставі рішення сесії Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області від 24.11.2000, тобто право власності на вказану земельну ділянку виникло у [PERSON] після його смерті (а.с.8). Відповідно до вимог\~ст. 392 ЦК України\~- власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зіст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особі, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Застаттею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ч.1ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно дост. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як вбачається зіст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як передбачено ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із\~збереженням\~її\~цільового призначення. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб`єктивного земельного права, суб`єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянкучи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на такуземельнуділянку. Відповідно до п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України\~громадяни\~України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] за заповітом, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, після його смерті вступив в управління та користування спадковим майном, тому вважається таким, що прийняв спадщину. Крім нього, інших спадкоємців, які б в установленому законом порядку звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбаченуст. 1241 ЦК України, не має. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. Відповідачка, на спадкове майно не претендує і не заперечує щодо задоволення позовних вимог. За таких обставин, враховуючи вище викладене, проаналізувавши зібрані і досліджені при розгляді справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на спадкове майно за заповітом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі наведеного та

Outcome: approved