Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

У вересні 2022 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути із Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») витрачені кошти на квитки в повному обсязі у розмірі 1 170, 60 грн на карту [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ). В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] , придбала квитки на поїзд №137* ДБ НШ напрямком ХАРКІВ-ПАС - ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ, дата та час відправлення 02.03.2022, 21:26 у вагон №14, місця: 014, 015, 016, на ім?я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та квитки на поїзд №137* ДБ НШ напрямком ХАРКІВ-ПАС - ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ, дата та час відправлення 06.03.2022, 21:26 у вагон №14, місця: 015, 016, 017, на ім?я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з метою евакуації себе та рідних. Вказує, що у день відправки рейсу (02.03.2022 року), передчасно діставшись до ХАРКІВ-ПАС звідки мала відбутися посадка, працівниками ХАРКІВ-ПАС було повідомлено позивачу про те, що було скасовано вказаний рейс, у зв?язку із воєнними діями, тому позивач не змогла скористатися придбаними квитками та отримати послугу від АТ «Українська залізниця». Зазначає, що 06.03.2022 року, позивач також не змогла використати квитки, оскільки поїзд відправився не за графіком і посадка відбувалась у порядку «живої черги», що унеможливило зайняти місце згідно квитків. З метою досудового врегулювання спору 09.03.2022 року позивач звернулась до АТ «Українська залізниця» із претензією про відшкодування коштів. Листом №ПК-5/152 від 01.04.2022 року АТ «Українська залізниця» повідомило [PERSON] про те, що у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року Україні введено воєнний стан, виконання умов договору перевезення здійснюється в залежності від ситуації та наявної можливості здійснювати такі перевезення. В результаті графік руху поїздів коригується щоденно, перевезення пасажирів в евакуаційних рейсах здійснюється безоплатно, чим могла скористатись позивач, зважаючи на вищезазначене та враховуючи що виконання умов договору перевезення виявилось неможливим внаслідок непереборної сили, Товариство розглядатиме претензійні заяви стосовно повернення коштів за невикористані проїзні документи після стабілізації ситуації в Україні. Вважає, що оскільки відповідачем не повернуто грошові кошти у розмірі 1 170, 60 грн за придбані квитки на 02.03.2022 року та 06.03.2022 року, то вказані кошти підлягають стягненню із відповідача та користь позивача, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Просить розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. Вказану ухвалу було направлено на адреси сторін, крім того відповідачу було направлено копію позовної заяви з додатками. Також ухвалу було направлено на відомі адреси електронної пошти сторін. До суду повернувся лист з копією ухвали, направлений на адресу позивача, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до рекомендованого повідомлення, направленого на адресу відповідача, останній отримав копію ухвали та копію позовної заяви з додаткам - 25.10.2022 року. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповдної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). За ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Таким чином, сторони вважаються належно повідомленими про розгляд даної справи. Відповідач провом подати відзив на позов не скористався. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] придбала квитки на поїзд №137* ДБ НШ напрямком ХАРКІВ-ПАС - ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ, дата та час відправлення 02.03.2022, 21:26 у вагон №14, місця: 014, 015, 016, на ім?я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та квитки на поїзд №137* ДБ НШ напрямком ХАРКІВ-ПАС - ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ, дата та час відправлення 06.03.2022, 21:26 у вагон №14, місця: 015, 016, 017, на ім?я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 02.03.2022 року працівниками ХАРКІВ-ПАС було повідомлено [PERSON] про те, що було скасовано вказаний рейс, у зв?язку із воєнними діями. 06.03.2022 року позивач також не змогла використати квитки, оскільки поїзд відправився не за графіком і посадка відбувалась у порядку «живої черги», що унеможливило зайняти місце згідно квитків. З метою досудового врегулювання спору 09.03.2022 року [PERSON] звернулась до АТ «Українська залізниця» із претензією про відшкодування коштів. Листом №ПК-5/152 від 01.04.2022 року АТ «Українська залізниця» повідомило [PERSON] про те, що у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року Україні введено воєнний стан, виконання умов договору перевезення здійснюється в залежності від ситуації та наявної можливості здійснювати такі перевезення. В результаті графік руху поїздів коригується щоденно, перевезення пасажирів в евакуаційних рейсах здійснюється безоплатно, чим могла скористатись позивач, зважаючи на вищезазначене та враховуючи що виконання умов договору перевезення виявилось неможливим внаслідок непереборної сили, Товариство розглядатиме претензійні заяви стосовно повернення коштів за невикористані проїзні документи після стабілізації ситуації в Україні. Відповідно до ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Як визначено у ст. 910 ЦК України, за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). П.2.34 Правил перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених Мінтрансзв`язку України; Наказ, Правила, Перелік [...] від 27.12.2006 року №1196 (далі - Правила) передбачено, що оформлення проїзних документів, у тому числі електронних, здійснюється з використанням терміналів автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями, електронних каналів обслуговування, у тому числі кіосків, і за ручною технологією за 45 діб до відправлення поїзда. Продаж проїзних документів на окремі поїзди може здійснюватися за 90 діб. Інформація про строки продажу, у тому числі менші за 45 діб, доводиться до відома пасажирів. Продаж проїзних документів на регіональні поїзди, які обслуговуються моторвагонним рухомим складом, здійснюється за 10 діб до відправлення поїзда. Продаж проїзних документів (у тому числі електронних) здійснюється квитковими касами, а також через електронні канали обслуговування. Відповідно до ст. 911 ЦК України пасажир має право відмовитись від поїздки, повернути квиток і одержати назад повну або часткову вартість квитка - залежно від строку здавання квитка згідно з правилами, встановленими транспортними кодексами (статутами). П.19.1, 19.6 вищевказаних Правил передбачено повернення платежів за невикористані проїзні документи провадиться у будь-якому пункті продажу проїзних документів залізниць України з пред`явленням у касу повернення платежів проїзного документа та документа, що посвідчує особу (паспорта, військового квитка, студентського квитка, посвідчення водія, службового посвідчення). Повернення проїзних документів до відправлення поїзда може здійснюватись як особисто, так й іншими особами. Повернення проїзного документа однієї особи після відправлення поїзда здійснюється на підставі документа, що посвідчує особу, прізвище та ім`я якої зазначено в проїзному документі. Згідно п. 19.16 Правил у разі відміни поїзда, зазначеного в проїзному документі, або його запізнення до відправлення з пункту відправлення пасажирів більше ніж на одну годину, ненадання пасажиру місць, зазначених у проїзному документі, запізнення пасажира на поїзд з пункту пересадки з вини перевізника і відмови пасажира при цьому скористатися іншими місцями чи поїздом для повернення платежів пасажир повинен пред`явити проїзні документи для відмітки «Проїзний документ не використаний повністю з вини перевізника». На підставі цієї відмітки пасажиру виплачується повна вартість проїзного документа, у тому числі з платою за послуги з продажу (комісійний збір) та резервування місць. Плата за послуги з повернення проїзного документа (комісійний збір) не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Так, як вбачається із листа №ПК-5/152 від 01.04.2022 року АТ «Українська залізниця» що у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року Україні введено воєнний стан, виконання умов договору перевезення здійснюється в залежності від ситуації та наявної можливості здійснювати такі перевезення, в результаті графік руху поїздів коригується щоденно, перевезення пасажирів в евакуаційних рейсах здійснюється безоплатно, зважаючи на вищезазначене та враховуючи що виконання умов договору перевезення виявилось неможливим внаслідок непереборної сили, Товариство розглядатиме претензійні заяви стосовно повернення коштів за невикористані проїзні документи після стабілізації ситуації в Україні. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві. Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17. Так, позивач звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначає, що вона не змогла використати квитки з вини відповідача, що не відповідає дійсності, та спростовується самими матеріалами справи, із яких вбачається, що виконання умов договору перевезення відповідчем виявилось неможливим саме внаслідок непереборної сили. При цьому, позивач не зазначає, що не змогла скористатись послугами із перевезення, а посилається на те, що поїзд прибув не за графіком і посадка відбувалась у порядку «живої черги», що унеможливило зайняти місце згідно квитків позивачу та осіб, яких вона супроводужувала. Таким, чином оскільки судом встановлено, що належне виконання договору перевезення виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, то відсутні підстави для відповідальності відповідача за порушення умов договору перевезення. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed