Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог виконавчий комітет Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Позов обґрунтовано тим, що 05.03.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Сторожницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 05. Однак сімейне життя з відповідачем не склалося, відсутня любов та повага один до одного, мають різні погляди на життя та сім`ю, примирення між ними неможливо. У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . При цьому, позивач вказує на те, що діти весь час проживають разом з ним, знаходяться на його утриманні, він повністю їх забезпечує матеріально, бере участь у вихованні та навчанні. В свою чергу мати дітей вже тривалий час проживає за місцем своєї реєстрації, планує виїхати за кордон на довготривалий період часу. У зв`язку з тим, що шлюб існує тільки формально, діти знаходяться на повному утриманні батька, змушений звернутись до суду з цим позовом та просить шлюб розірвати, визначити місце проживання дітей разом з батьком. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2023 року позов було залишено без руху та повідомлено позивача про необхідність виправити недоліки позову. 07.02.2023 року позивачем на виконання ухвали про залишення позову без руху було виправлено недоліки позову. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15.03.2023 року. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.03.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.03.2023 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей разом з батьком. Представник третьої особи виконавчого комітету Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, поданий висновок щодо визначення місця проживання дітей підтримує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] шлюб між сторонами зареєстрований 05.05.2011 року Сторожницькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 05. В шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18.08.2011 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.01.2015 року). Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами справи, а тому позов [PERSON] до [PERSON] в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про визначення місця проживання дітей разом з ним, суд зазначає наступне. Так, ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналогічне відображено в ч. 8 ст. 7 СК України, де вказано, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Як передбачено ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами та особисте виховання дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, вирішуючи цей спір, суд виходить саме з рівності прав та обов`язків матері та батька і при цьому максимально можливим враховує інтереси дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При цьому, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У зв`язку із зазначеним судом встановлено наступне. Відповідно до довідки № 438, виданої Середнянською селищною радою Ужгородського району Закарпатської області 25.01.2023 року, [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] та дочкою [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 22/13-12, виданою відділом «Центр надання адміністративних послуг» Великолучківської сілької ради 14.01.2023 року, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Також встановлено, що відповідно до акту обстеження умов проживання від 01.02.2023 року за адресою [ADDRESS] , житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку. Будинок складається з трьох кімнат, а саме дві дитячі кімнати та спальня, коридор, кухня , кладова. В будинку наявне електро-, газо-, та водопостачання. Умови проживання створені належним чином для виховання та розвитку дітей, в кожного є окрема кімната, наявний дитячий одяг відповідно до віку дітей. Відповідно до характеристики, виданої Середнянською селищною радою Ужгородського району Закарпатської області, [PERSON] по місцю проживання характеризується з позитивної сторони: спокійний, врівноважений, скарг чи нарікань з боку сусідів та односельчан не надходило. У ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов?язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з представленого суду висновку органу піки та піклування виконавчого комітету Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області щодо визначення місця проживання дітей № 01-29/С-48 від 02.02.2023 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . У висновку також зазначено, що під час засідання комісії [PERSON] не заперечувала щодо проживання дітей з батьком. Оцінюючи вищевказані обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд також враховує наступне. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015 року). Також суд застосовує рекомендації ЄСПЛ, сформульовані під час розгляду наступних справ, а саме: - гендерні стереотипи, які диктують сприйняття жінки як особи, яка здебільшого піклується про дітей, а чоловіка як годувальника, самі по собі не можуть становити достатнє виправдання різниці у поводженні (п. 143 рішення у справі «Konstantin Markin v. Russia» від 22.03.2012 року, № 30078/06); - що стосується твердження про особливу ролі жінки у вихованні дітей, Європейський суд зазначає, що у справі «Петровіц проти Австрії» він відмічав про поступову еволюцію суспільства в сторону рівного поділу обов?язків чоловіків і жінок по вихованню дітей (п. 139 рішення у справі «Konstantin Markin v. Russia»); - різниця у ставленні є дискримінаційною, якщо немає жодних об?єктивних чи обґрунтованих причин для цього (п. 125 рішення у справі «Konstantin Markin v. Russia»); - відмінність у ставленні не може бути виправдана традиціями, які панують у країні (п. 142 рішення у справі «Konstantin Markin v.Russia»). З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що враховуючи перш за все інтереси дітей, а також ті обставини, що мати дітей не заперечує проти проживання дітей з батьком, а батько дітей з турботою ставиться до них, належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечений житлом та умовами для проживання і виховання дітей, а тому для якнайкращого забезпечення інтересів дітей місце проживання дітей слід вирішити з батьком, а відтак позов [PERSON] підлягає задоволенню. Визначаючи місце проживання дітей разом з батьком, суд не обмежує право матері на спілкування з ними, турботу відносно дітей та участь у їх вихованні так як мати може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням. Судові витрати по справі в розмірі 2147,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved