Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

28 лютого 2023 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 30 серпня 2019 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що подружні стосунки між ними припинені фактично ще у травні 2022 року. Відповідач покинув її з дитиною та згодом їй стало відомо, що він створив іншу сім`ю. Вона разом з дитиною продовжує жити разом з її матір`ю в квартирі, яка належить їм на праві спільної часткової власності. Мати є пенсіонеркою та допомагає їй виховувати дитину. Відповідач до січня 2023 року надавав кошти на утримання дитини добровільно, тому не було необхідним звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів. У лютому 2023 року відповідач коштів на утримання сина добровільно не надав та заявив, що надалі надавати добровільно не буде і має намір звернутися з позовом про розірвання шлюбу. Така поведінка відповідача змусила її звернутися до суду з цим позовом. Син проживає разом з нею. Врегулювати питання отримання грошових коштів на утримання неповнолітнього сина без судового рішення є неможливим, тому вона бажає стягувати аліменти в судовому порядку відповідно до закону. Вказує, що відповідач працює, але розмір його заробітної плати їй невідомий. Відповідач є працездатним, має нормальний стан здоров`я, аліменти нікому не сплачує, інших утриманців не має. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 27 березня 2023 року. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що від досудового вирішення спору щодо місця проживання дитини та розміру аліментів [PERSON] відмовилась усно і звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Він має підозру, що позивачка виступає в інтересах особистої вигоди, а не у інтересах дитини, яку вона повинна захищати як її представник у справі. Ця підозра ґрунтується на певних фактах та доказах, які будуть наведені в подальшому розгляді справи. Наміру утримувати позивачку він не має. У відповіді на відзив позивачка зазначила, що вона не заперечує проти того, що після розпаду їхньої сім`ї відповідач надавав добровільно кошти на утримання малолітнього сина та на її утримання, але робив це тільки до січня 2023 року, а після цього припинив надавати кошти та став вимагати від неї збирання та надавання йому фіскальних чеків на усі покупки для сина, а саме на продукти харчування, взуття, одяг, іграшки тощо. Такі вимоги відповідача вважає принизливими та такими, що не відповідають вимогам законодавства. Крім того, зазначає, що відповідач наполягає на тому, щоб з нього були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі, але і ці вимоги не відповідають закону. Сімейний кодекс передбачає, що саме позивач має право визначити спосіб стягнення аліментів з відповідача, тому наполягає на тому, щоб з відповідача на її користь були стягнуті аліменти в розмірі частини усіх видів його заробітку щомісяця до повноліття дитини. Вважає, що вона діє виключно в інтересах їх неповнолітнього сина, а підозри відповідача в тому, що вона виходить з інтересів особистої вигоди є цілком безпідставними і виникають у нього тому, що він хоче уникнути сплати аліментів у передбачено законом розмірі. До того ж, вона після досягнення сином трирічного віку протягом трьох місяців перебувала у відпустці без утримання, але з 16 березня 2023 року вийшла на роботу на умовах роботи в режимі онлайн. Крім заробітку також має дохід від оплати оренди земельного паю. Крім того, в утриманні сина їй допомагає її мати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечив проти визначеного розміру аліментів. Заслухавши думку сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 серпня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №\~567 (а.с. 4). Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , батьком якого є відповідач (а.с. 5). Відповідно до довідки МЄІРЦ № 96/6122 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] зареєстровані мати позивачки [PERSON] , позивачка [PERSON] та її син [PERSON] (а.с. 6). Згідно з довідкою ФОП [PERSON] від 20 березня 2023 року № 3 [PERSON] працює в ФОП [PERSON] з 17 жовтня 2017 року на посаді продавця, адреса магазину: [ADDRESS] (а.с. 36). За положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20\~листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За нормами частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як передбачено статтею 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. В судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що наразі вона вийшла з декретної відпустки і з 16 березня 2023 року працює дистанційно в ФОП [PERSON] , але заробітну плату за фактично відпрацьований час ще не отримала. Також вона визнала, що до січня 2023 року відповідач добровільно надавав кошти на утримання дитини та на її утримання у середньому 6000 грн на місяць. Водночас, вона витрачає на дитину близько 8000 грн на місяць. Стан її здоров`я та здоров`я дитини задовільний. Вона є власником автомобіля, 2/3 частки квартири та земельного паю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює в НІІ «Компресормаш» начальником комерційного відділу, а нещодавно його також призначено на посаду директора. Розмір його заробітної плати на посаді начальника комерційного відділу становить 16000-17000 грн на місяць. За посадою директора він ще заробітну плату не отримував. Стан його здоров`я задовільний, інших утриманців, у тому числі неповнолітніх дітей він не має. Є співвласником квартири, у якій прописаний у розмірі частки. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, дані про осіб, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, а матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання дитини буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Заперечення відповідача про те, що він бажає, щоб аліменти стягувались у фіксованій сумі суд відхиляє, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 ЦПК України право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, з ким проживає дитина, тобто в даному випадку позивачці, яка визначила спосіб стягнення аліментів у частці від доходу відповідача, як батька дитини. Таким чином, позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання сина у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову з 28 лютого 2023 року, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням вимоги про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073\~грн 60\~коп. (2684\~грн * 0,4), оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову за вказаною вимогою. На підставі викладеного,

Outcome: approved