Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 05 грудня 2022 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення 3% річних та інфляційних витрат нарахованих на суму боргув сумі 326 578 грн 75 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.05.2008 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання траншу №SME0012576 в сумі 100 000,00 дол. США зі сплатою визначених договором процентів за користування кредитом.В забезпечення умов виконання договору №SME0012576 з [PERSON] було укладено договір поруки № SMER00371/6 від 07.05.2008р. На підставі рішення Постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 05.03.2012р. по справі №465-11/133/12 стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за договором про надання траншу №SME0012576 від 07.05.2008р в сумі: за кредит 373 584 грн. 19 коп., по процентах 14 905 грн. 81 коп., пеня - 2 015 грн.74 коп. Рішення суду відповідачами не виконано, тому на підставі ст. 625 УК України банк має право стягнути солідарно з боржників [PERSON] , [PERSON] 3% річних в сумі 58 575 грн 86 коп. та 268 002 грн 89 коп. інфляційних витрат на кредитну заборгованість. Відповідачі своїм правом на відзив не скористалися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у випадку не явки відповідачів не заперечив, щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Із згоди представника позивача суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України. Фактичні обставини встановлені судом за зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що 07.05.2008 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання траншу №SME0012576 в сумі 100 000,00 дол. США зі сплатою визначених договором процентів за користування кредитом. В забезпечення умов виконання договору №SME0012576 з [PERSON] було укладено договір поруки № SMER00371/6 від 07.05.2008р. На підставі рішення Постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 05.03.2012р. по справі №465-11/133/12 стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за договором про надання траншу №SME0012576 від 07.05.2008р в сумі: за кредит 373 584 грн. 19 коп., по процентах 14 905 грн. 81 коп., пеня - 2 015 грн.74 коп.Відповідні обставини підтверджуються копією рішення від 05.03.2012 року. Мотивована оцінка кожного аргументу наведеного учасниками справи, порушення права. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що відповідачі зазначене рішення не виконали, а тому наявну заборгованість в сумі 326 578 грн 75 коп. просить стягнути з відповідачів. Норми права які застосував суд, мотиви їх застосування. Частиною 5 статтею 11 ЦК України, визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Предметом позову у справі є стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України у зв`язку з неналежним виконанням судових рішень про стягнення грошових коштів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Статтею 99 Конституції України передбачено, що грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом ( ч. ч. 1 та 2 ст. 192 ЦК України). Разом з тим, як передбачено нормами Закону від 3 липня 1991р. №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Тому норми ч.2 ст.625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене у гривні. Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17. Також, аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19) та постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 130/2604/18 (провадження № 61-19817св19). Крім того, відповідно до вимог п. 18 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, розмір процентів необхідно стягувати за період з 27 вересня 2017 року по 23 лютого 2022 року. 3 відсотка річних в період з 27.09.2017 року 31 грудня 2017 року становить 3 081 грн 25 коп. = 390 505 грн 74 коп. х 3%/100%/365 днів у році х 96 днів прострочення. 3 відсотка річних в період з 01.01.2018 року 31 грудня 2018 року становить 11 715 грн. 17 коп. = 390 505 грн 74 коп. х 3%/100%/365 днів у році х 365 днів прострочення. 3 відсотка річних в період з 01.01.2019 року 31 грудня 2019 року становить 11 715 грн. 17 коп. = 390 505 грн 74 коп. х 3%/100%/365 днів у році х 365 днів прострочення. 3 відсотка річних в період з 01.01.2020 року 31 грудня 2020 року становить 11 715 грн. 17 коп. = 390 505 грн 74 коп. х 3%/100%/366 днів у році х 366 днів прострочення. 3 відсотка річних в період з 01.01.2021 року 31 грудня 2021 року становить 11 715 грн. 17 коп. = 390 505 грн 74 коп. х 3%/100%/365 днів у році х 365 днів прострочення. 3 відсотка річних в період з 1 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року включно становить 1 733 грн 20 коп. = = 390 505 грн 74 коп. х 3%/100%/ 365 днів у році х 54 днів прострочення. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 3 відсотка річних відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України в сумі 51 675 грн 13 коп. Судові витрати. Судові витрати по справі становлять 4 898 грн 68 коп., однак, оскільки позов задоволено частково на суму 51 675 грн 13 коп., що становить 15,82% від ціни позову 326 578 грн 75 коп., відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в сумі 774 грн 97 коп. = 4 898 грн 68 коп. х 15,82%/100%

Outcome: partial