Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Чернишов А.В. до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] помер його дядько [PERSON] , [INFO] . Після смерті померлого на рахунку Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області залишилася недоотримана пенсія, яка не була ним отримана за життя. 13 вересня 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Чекіди О.А. із заявою про прийняття спадщини. Одночасно нотаріусом на адресу Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області було направлено лист про надання інформації щодо залишення недоотриманої пенсії, яка залишилась після смерті [PERSON] 24 січня 2022 року нотаріусом видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, яке скаладається з грошових коштів недоотриманої у зв`язку зі смертю [PERSON] пенсії в сумі 47511,28 гривень. Вказане свідоцтво видне на підставі листа Відділу обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17.01.2022 № 0500-1520-8/7901 згідно якого по пенсійній справі [PERSON] сума заборгованості за період з 28.12.2018 по 31.03.2021 складає 47511,28 гривень. Додатково в листі повідомлено, що згідно ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, у зв`язку з чим вказаний розмір недоотриманої пенсії може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на спадщину, із оформленим свідоцтвом про право на спадщину. Дядько позивача [PERSON] фактично не отримував пенсію з червня 2014 року. У зв`язку з хворобою, він з вказаного часу не перебував на підконтрольної Україні території, а тому пенсійні виплати були припинені. Тому вважає, що сума спадщини відповідачем у відповіді нотаріусу вказана не в повному розмірі. 24 січня 2022 року представник позивача Чернишов А.В. маючи усі необхідні документи звернувся до Відділу обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області для їх оформлення та роз`ясненням щодо нарахування невиплаченої пенсії, що входить до складу спадщини в неповному обсязі. Однак відповідач роз`яснив, що на підставі ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» спадщина нараховується та виплачується спадкоємцю лише за останні три роки з моменту звернення до органів ПФУ, письмову відповідь відповідач надати відмовився. У зв`язку з чим, просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови в отриманні від повіреної особи за довіреністю документів та невиплати позивачу суми спадкового майна у вигляді недоотриманої пенсії; зобов`язати відповідача виплатити позивачу спадщину за період з 28.12.2018 по 31.03.2021 у сумі 47511,28 гривень, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.01.2022, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу спадщину у вигляді недоотриманої пенсії за період з 01.06.2014 по 28.12.2018 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 гривень. Позивач та його представник Чернишов А.В. , що діє на підставі довіреності від 13.06.2021 будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймали. Позивчем до позовної заяви долучена його заява та представника про розгляд справи за їх відсутністі. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, причину неявки суду не повідомив. Разом з тим, від останнього надійшов до суду відзив на позов, в якому зазначено, що [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.01.2022, посвідченого приватним нотаріусом Чекіда О.А., зареєстрованим в реєстрі за №163. 17 січня 2022 року на запит нотаріуса надано лист-відповідь, у якому зазначено, що станом на 17.01.2022 по пенсійній справі [PERSON] є заборгованість за період з 28.12.2018 по 31.03.2021, залишок недоотриманої пенсії у зв`зку зі смертю складає 47511,28 гривень. Сума розрахована за три роки на підставі ст. 46 Закону № 1058 за період з 28.12.2018 по 31.03.2021 (заборгованість за період з 01.04.2021 по 17.01.2022 відсутня). Заяву про виплату недоотриманої пенсії, що увійшла до складу спадщини, [PERSON] до територіальних органів Пенсійного фонду не подавав. Рішення по виплаті/невиплаті недоотриманої за життя пенсії в порядку спадкування пенсійним органом не приймалося. Спірних правовідношень між [PERSON] та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на даний час не має. З огляду на вказане відповідач зазначив, що управлінням не були порушені права позивача, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до копії паспорту серії [NUMBER] виданого Гірницьким РВ ММУ УМВС України в Донецькій області 25 червня 2002 року слідує, що [PERSON] , [INFO] є громадянином України, згідно із паспортними даними зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки від 18.08.2015 № 1426-51689 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , зарєстрований як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 17 серпня 2021 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Харків) слідує, що [INFO] у м. Донецьк, в Україні помер [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66385736 від 13.09.2021 слідує, що приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Чекідою О.А. було зареєстровано спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 68287859, номер у нотаріуса 116/2021, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.12.2021 № 19749-18854/Б-15/8-0500/21 наданого на запит позивача, останнього було запрошено до відділу обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для подання заяви про виплату допомоги на поховання за померлого [PERSON] з відповідними документами, як того вимагає Порядок № 22-1, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1. Відділом обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на запит приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Чекіди О.А.17.01.2022 було направлено лист № 0500-1520-8/7901 в якому повідомлено, що по пенсійній справі [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , сума заборгованості за період з 28.12.2018 по 31.03.2021 складає 47511,28 гривень. Роз`яснено, що згідно ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, у зв`язку з чим вказаний розмір недоотриманої пенсії може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на спадщину, із оформленим свідоцтвом про право на спадщину. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Чекідою О.А. від 24.01.2022 та зареєстрованого в реєстрі за № 162 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є його племінник - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Спадщина на яку видане свідоцтво складається з грошових коштів у розмірі 47511,28 гривень, що знаходяться на рахунках Пенсійного фонду України Донецької області (відділ обслуговування громадян № 17 (сервісний центр)), які належать померлому згідно відповіді Пенсійного фонду України Донецької області (відділ обслуговування громадян № 17 (сервісний центр)) від 17.01.2022 № 0500-1520-8/790 Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68216972 від 24.01.2022, який сформовано приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Чекідою О.А. слідує, що 24.01.2022 було видано свідоцтво про право на спадщину, номер у Спадковому реєстрі 69022809, номер в реєстрі нотаріальних дій 162, в якому зазначено що спадкодавцем є [PERSON] , [INFO] , спадкоємцем є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , спадкове майно - грошові кошти, що знаходяться на рахунках Пенсійного фонду України Донецької області (відділ обслуговування громадян № 17 (сервісний центр)). Загальна вартість майна становить 47511,28 гривень. Згідно спадкової справи наданої на підставі ухвали суду від 02.02.2022 приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Чекідою О.А. слідує, що після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , з відповідною заявою про прийняття спадщини звернувся його племінник - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 24 січня 2021 року приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Чекідою О.А.видане свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за № 162. Спадщина на яку видане свідоцтво складається з грошових коштів у розмірі 47511,28 гривень, що знаходяться на рахунках Пенсійного фонду України Донецької області (відділ обслуговування громадян № 17 (сервісний центр)), які належать померлому згідно відповіді Пенсійного фонду України Донецької області (відділ обслуговування громадян № 17 (сервісний центр)) від 17.01.2022 № 0500-1520-8/7901. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на підставі ухвали суду від 16.11.2022 було надано до суду інформацію щодо суми нарахованої та виплаченої пенсії за життя [PERSON] за період з 01.03.2016 по 29.07.2017, згідно якої слідує, що за вказаний період пенсіонеру [PERSON] була нарахована пенсія за березень 2016 року в сумі 2628,04 гривень, в графі «залишок боргу» за вказаний період значиться сума 2628,04 гривень. Пенсійні кошти за період з 01.04.2016 по 29.07.2017[PERSON] не нараховувались. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на підставі ухвал суду від 16.11.2022 та 20.01.2023 було надано інформацію про те, що за матеріалами електронної пенсійної справи [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (з дислокацією в м. Маріуполі) та отримував пенсію за віком призначену відповідно до Закону № 1058. Виплата пенсії за життя [PERSON] проведена по 30.06.2014. За життя [PERSON] особисто за поновленням виплати пенсії на території, підконтрольній українській владі, не звертався. Пенсійна справа знята з обліку з 01.04.2021 у зв`язку зі смертю пенсіонера [INFO] . Звернення з заявою за недоотриманою пенсією померлого [PERSON] відсутні. Крім того, з інформації згідно електронної бази даних ІКІС ПФУ: Підсистема «Призначення та виплати пенсій (ППВП)» щодо нарахованої та виплаченої пенсії [PERSON] за період з 01.06.2014 по 28.12.2018 слідує, що в графі «розмір нарахованої пенсії» вказано, що за період з 01.06.2014 по 31.08.2014 зазгальний розмір нарахованої пенсії [PERSON] склав 3224,76 гривень, за період з 01.09.2014 по 28.12.2018 пенсія не нараховувалась. В графі «розмір виплаченої за життя пенсії» вказано, що пенсію [PERSON] виплачено за червень 2014 року в сумі 1074,92 гривень, в графі «залишок боргу» за липень 2014 року та серпень 2014 року управлінням не виплачено нараховану пенсію за життя [PERSON] в загальному розмірі 2149,84 гривень з причин «зафіксоване блокування/неоплата». Вирішуючи вказаній спір суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України). Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Як слідує з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (з дислокацією в м. Маріуполі), як отримувач пенсії за віком, маючи статус внутрішньо переміщеної особи. Таким чином, спірні правовідносини регулюються саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Під час судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом отримав у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом, за змістом якого до нього перейшло право власності на недоотриману пенсію за життя його дядька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в розмірі 47511,28 гривень, яка згідно відповіді Пенсійного фонду України Донецької області (відділ обслуговування громадян № 17 (сервісний центр)) від 17.01.2022 № 0500-1520-8/7901 з урахуванням ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить за період з 28.12.2018 по 31.03.2021. Відповідач, на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог позивача посилається на положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Суд зазначає, що свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набув всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого він набув є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на частині 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини. Крім того, суд не приймає посилання відповідача на те, що позивач не звертався до управління із заявою про виплату недоотриманої пенсії, що увійшла до складу спадщини, згідно вказаного вище свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вказані суми входять до складу спадщини, право на яку набув [PERSON] , та підлягають судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягненню з відповідача на його користь в розмірі 47511,28 гривень. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як зазначається позивачем за змістом позовної заяви, що його дядько [PERSON] фактично не отримував пенсію з червня 2014 року. У зв`язку з хворобою, він з вказаного часу не перебував на підконтрольноої Україні території, а тому пенсійні виплати не нараховувалися та були припинені за період з 01.06.2014 по 28.12.2018 Відповідачем вказані обставини не заперечуються, та відповідно до наданих на підставі ухвал суду інформації та витягу з електронної пенсійної справи пенсіонера [PERSON] слідує, що останньому була нарахована та виплачена пенсія за червень 2014 року в сумі 1074,92 гривень, за липень 2014 року та серпень 2014 року управлінням також було нараховано пенсію за життя [PERSON] в загальному розмірі 2149,84 гривень, однак не виплачено з причин «зафіксоване блокування/неоплата». Відповідачем суду не надано відповідного рішення про припинення нарахування пенсії [PERSON] за період з 01.09.2014 по 27.12.2018 та припинення її виплати за період з 01.07.2014 по 27.12.2018. Таким чином, спірним періодом недоотриманої пенсії за життя [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , з урахуванням виданого позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі інформації наданої відповідачем про період та суму недоотриманої пенсії, а також з огляду вже нарахованої та виплаченої суми пенсії за червень 2014 року, та нарахованої, але не виплаченої пенсії за липень 2014 року та серпень 2014 року, суд вважає є період саме з 01.07.2014 по 27.12.2018. Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Згідно із частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії. Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України. Однак, відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6). Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції. Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Таким чином, суд доходить висновку, що призначена спадкодавцеві довічна пенсія за віком у спірний період нараховувалася, обліковувалася (її розмір був збільшений під час періоду невиплати), але не була виплачена. З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 47511,28 гривень, нарахованої пенсіонеру [PERSON] і не виплаченої йому за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача та посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.01.2022. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення в цій частині. За викладених обставин, суд встановивши, що позивач має право на спадкове майно - пенсію за віком [PERSON] , та з урахуванням виданого нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом у виді частини недоотриманої пенсії померлого, доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання виплатити позивачу недоотриману пенсію його дядька, у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача саме за період з 01.07.2014 по 27.12.2018, як спадкоємця, на отримання всього належного йому спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою [PERSON] за життя, але з урахуванням неможливості обчислення її розміру через ненадання відповідачем належних відомостей і як наслідок неможливості її стягнення за рішенням суду, ефективним способом захисту порушеного права в такому випадку суд вважає визнання за позивачем права на недоотриману пенсію [PERSON] за вказаний період. Отже, оскільки за життя дядько позивача недоотримав пенсію, яка увійшла до складу спадщини, а позивач є його спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, тому суд доходить висновку, що позивач як спадкоємець набув право на отримання невиплаченої пенсії. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, оскільки вимоги позивача судом задоволені у повному обсязі, то необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнуваньГоловного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь [PERSON] суму судового збору, сплаченого останнім при зверненні до суду із зазначеним позовом у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved