Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

16.08.2022 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов від [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства, третя особа: [PERSON] , у якому позивач просить насутпне: 1. Визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] . 2. Виключити з актового запису про народження № 7, складеного виконавчим комітетом Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 11 лютого 2011 року, відомості про [PERSON] , [INFO] , громадянина України, як батька дитини [PERSON] , [INFO] . 3. Внести зміни до актового запису № 7 від 11 лютого 2011 року, складеного виконавчим комітетом Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про народження дитини [PERSON] , [INFO] , а саме: - у графі «відомості про дитину» вказати прізвище дитини « [INFO] », по-батькові дитини [INFO] »; - у графі «відомості про батька» вказати прізвище батька « [PERSON] », дата народження - [INFO] , місце народження - «смт. Кіровське, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область», громадянство України. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він вважає себе батьком малолітнього [PERSON] , який наразі проживає в сім`ї позивача та перебуває на його матеріальному утриманні. Малолітній [PERSON] , [INFO] , був народжений під час шлюбу між відповідачем [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 24 березня 2008 року, про що свідчить відповідна відмітка в копії паспорту [PERSON] . Таким чином, до актового запису № 7 від 11 лютого 2011 року про народження дитини [PERSON] , складеного виконавчим комітетом Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, відомості про батьків дитини внесені на підставі ч. 1 ст. 133 Сімейного кодексу України, батьком дитини записано [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Однак, відповідач [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , в той час як біологічним батьком дитини є саме позивач. Про такі обставин позивач довідався від матері дитини - [PERSON] , [INFO] , в день народження [PERSON] . Позивач наголошує на тому, що між ним та [PERSON] були близькі стосунки в 2010 році. Після народження [PERSON] близькі стосунки між позивачем та [PERSON] були припинені, проте вони продовжували спілкування між собою. Позивач відповідно був знайомий і з [PERSON] , з яким в нього склався стійкий емоційний зв`язок. До 20.01.2022 [PERSON] завжди наголошувала на тому, що батьком [PERSON] є відповідач по справі. Така інформація не викликала у позивача сумніву, оскільки [PERSON] та відповідач як в момент зачаття дитини так і в момент її народження були подружжям. З огляду на антисоціальний спосіб життя [PERSON] , відповідач також участі у вихованні [PERSON] не приймає, оскільки не вважає себе батьком дитини, позивач за згодою [PERSON] та відповідача забрав [PERSON] в свою сім`ю, де дитина проживає по сьогоднішній день. 23.08.2022 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у вказаній справі, визначено справу розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16.02.2023 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд. Представник позивача подав до суду клопотання про проведення розгляду справи без участі позивача і його представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Суд вважає причини неявки відповідача в судове засідання неповажними. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. З урахуванням положень ст. ст. 223 ч.4, 280 ЦПК України та думки позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження на [PERSON] [INFO] , його батьком вказаний [PERSON] , громадянин України, а матір`ю - [PERSON] , громадянка України. Відомості про батька записані відповідно до положень ст. 133 Сімейного кодексу України (а.с 8-9). Згідно акту обстеження умов проживання від 02.08.2022 [PERSON] , [INFO] проживає в родині позивача [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи (ч. 1. ст.13 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно до ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 2, 3 статті 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частини 1 статті 80 ЦПК). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Статтею 122 СК України передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Частинами 1, 2 статті 129 СК України передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно частини 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до частини 1 статті 145 Сімейного кодексу України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Згідно частини 1 статті 147 СК України по батькові дитини визначається за іменем батька. Відповідно до частини 1 статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільногостану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Частиною 2 статті 128 СК України передбачено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Вирішуючи питання про доведеність факту батьківства позивача [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] суд виходить з наступного. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2022 у даній справі призначено судову судово-медичну експертизу спірного батьківства методом молекулярно-генетичного аналізу геномної ДНК людини, проведення якої доручено експертам КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР. 26.01.2023 до суду надійшов висновок експерта № 2622 від 29.12.2022 згідно висновку якого відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів, які б не виявлялись у припустимого батька. Таким чином встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] , дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99, 9999%. (а.с. 61-64). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статтей 89 і 110 ЦПК України, згідно з якими суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При цьому, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами. Суд зауважує, що відповідачем не надано суду жодного доказу на заперечення проти позовних вимоги чи на спростування наданого висновку судового експерта. Таким чином, з урахуванням встановлених у справах обставин та досліджених доказів у їх сукупності суд дійшов висновку про те, що оскільки запис в свідоцтво про народження дитини [PERSON] , [INFO] про батька останнього був зроблений на підставі ст. 133 СК України, з урахуванням висновку судового експерта, суд вважає встановленим наявність кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] , про що позивач на час реєстрації народження дитини не знав, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 - підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved