Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача ТОВ «Компас Україна» грошову суму 38 800 грн., яка була сплаченим за Договором на туристичне обслуговування № 10227 від 11.02.2022 року. Позов обґрунтований тим, що 11 лютого 2022 року між позивачем та ТОВ «КОМПАС УКРАЇНА», від імені та за дорученням якого на підставі Агентського договору № 0709/19-1 від 13.08.2019 р. діє ФОП [PERSON] (яка входить в мережу тур агенцій «Море Турів» і діє на підставі франчайзингового договору № 70 від 01.07.2020 р. і субагенського договору № 70 від 01.04.2020р., які укладені з TOB «Море Турів»), було укладено договір на туристичне обслуговування № 10227. 11.02.2022 року позивачем оплатив вартість туристичних послуг шляхом безготівкового перерахування на поточний банківський рахунок тур агента 38 800гривень, шляхом перерахування коштів на поточний банківський рахунок турагента підтверджується квитанцією № 0.0.2454221752.1 від 11.02.2022р., а саме авіа переліт до м. Дубай, трансфер груповий та страхування. Однак, туристичні послуги, погоджені сторонами, фактично надані не були у зв`язку із початком повномасштабної війни російської федерації проти України та відповідним закриттям повітряного простору України. 27.10.2022 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів, однак відповідач гроші не повернув. Позивач зазначає, що у зв`язку з ненаданням послуг Туроператор зобов`язаний повернути споживачу сплачені кошти. В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Представник відповідача до судового засідання надала заперечення відповідно до яких позов не визнав. Зазначив, що відповідач не відмовляється від виконання взятих на себе зобов`язань, але послуги не були надані у зв`язку з війною, що є обставиною непереборної сили. Такі послуги можуть бути надані позивачу після припинення дії відповідних обставин. Згідно з умовами договору, позивач має право відмовитись від договору, але для цього він має звернутись із заявою до Туроператора, після чого приймається рішення, і у такому разі кошти підлягають поверненню з вирахуванням фактично понесених Туроператором витрат. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого. Під час розгляду справи судом встановлено, що 11 лютого 2022 року між позивачем та ТОВ «КОМПАС УКРАЇНА», від імені та за дорученням якого на підставі Агентського договору № 0709/19-1 від 13.08.2019 р. діє ФОП [PERSON] (яка входить в мережу тур агенцій «Море Турів» і діє на підставі франчайзингового договору № 70 від 01.07.2020 р. і субагенського договору № 70 від 01.04.2020р., які укладені з TOB «Море Турів»), було укладено договір на туристичне обслуговування № 10227. 11.02.2022 року позивачем оплатив вартість туристичних послуг шляхом безготівкового перерахування на поточний банківський рахунок тур агента 38 800гривень, шляхом перерахування коштів на поточний банківський рахунок турагента підтверджується квитанцією № 0.0.2454221752.1 від 11.02.2022р., а саме авіа переліт до м. Дубай, трансфер груповий та страхування. 27.10.2022 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів, однак відповідач гроші не повернув. Частиною 3 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. На підставі ст. 607 ЦК України, зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про туризм», туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо); Статтею 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Цією ж статтею визначено, що туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо, зокрема, невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Надаючи оцінку забраним у справі доказам, суд зазначає, що 11.02.2022 року відповідач прийняв замовлення на надання туристичних послуг, та прийняв оплату за їх надання в майбутньому. Тому, саме відповідач як туроператор є відповідальним за надання туристичних послуг, і саме він є власником грошових коштів, сплачених позивачем. Крім того, туристичні послуги не були надані позивачу. Надаючи оцінку причинам ненадання туристичних послуг, суд зазначає, що це може бути викликано настанням обставин непереборної сили, пов`язаної з військовою агресією російської федерації проти України. Суд зазначає, що відповідно до ст. 617 ЦК України настання такої обставини звільняє лише від відповідальності за невиконання умов зобов`язання, але не звільняє від самого зобов`язання чи наслідків його припинення. Відповідно виставленого рахунку, предметом туристичної послуги є подорож, яка мала відбутись з 26.02.2022 по 05.03.2022 року. Відомості про те, що сторони бажають перенести подорож на інший час, у справі відсутні. Таким чином, у зв`язку з тим, що надання туристичної послуги не відбулось, період у який сторони погодили виконання туристичного продукту вже минув та іншої домовленості щодо виконання зобов`язань сторони не досягли, на переконання суду зобов`язання слід вважати припиненими на підставі статті 607 ЦК України. У такому разі, відповідач зобов`язаний повернути споживачу сплачену ним вартість ненаданих послуг у повному обсязі з урахуванням частково сплаченої суми. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved