Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та вимоги мотивує тим, що з 04.06.2013 між нею та ФОП [PERSON] було укладено трудовий договір та зареєстровано його у центрі зайнятості. Працювала за договором з 2013 по 2015 роки. 31.01.2015 роботодавець повідомила по телефону ро розірвання договору із нею. Сторонами було досягнуто домовленості про розірвання трудового договору за згодою сторін у Донецькому міському центрі зайнятості. Станом на 2015 рік у м. Донецьк велися бойові дії. Була впевнена, що її було звільнено з роботи за п. 1 ст. 36 КЗпП України та що роботодавець повідомив про це центр зайнятості. У листопаді 2022 року звернулася до Сумського міського центру зайнятості для поставлення на облік та отримання виплат по безробіттю. В центі повідомили, що інформація про припинення трудового договору з відповідачем відсутня. Не має зв?язку з відповідачем. Відсутність відомостей про припинення трудового договору перешкоджає їй отримати статус безробітнього. Уточнивши позовні вимоги, просить розірвати трудовий договір №05011302927/2 від 10.06.2013 між нею та ФОП [PERSON] на підставі ст. 38 КЗпП України. Ухвалою суду від 16.01.2023 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання. Протокольною увалою суду від 13.02.2023 замінено відповідача правонаступником [PERSON] у зв?язку з припиненням нею підприємницької діяльності. У судове засідання сторони не з?явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності у якій вона не заперечує проти заочного розгляду справи. Від відповідача відзиву, інших заяв не надходило. Враховуючи повторну неявку відповідача та відсутність відзиву на позовні вимоги, наявні підстави для заочного розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка уклала 04.06.2013 трудовий договір з фізичною особою - підприємцем [PERSON] . За умовами договір є безстроковим та таким, що укладається на час виконання певної роботи - продавець непродовольчих товарів. Трудовий договір укладено у м. Донецьку та зареєстровано у Донецькому міському центрі зайнятості 10.06.2013 за №0501130292/2. Відмітки про його розірвання та зняття з реєстрації на примірнику, який наданий суду, відсутні. (а.с. 7). Відповідно до відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загаотнообов?язкового державного соціального страхування позивачка отримувала від ФОП [PERSON] доходи, з яких сплачувався єдиний внесок на загальнообов?язкове державне соціальне страхування у періоді з червня 2013 по травень 2014 року у 2015 році наявні відомості про 31 день трудових відносин з відповідачем, однак інформація про нараховані доходи та відомості про сплату страхових внесків відсутня (а.с. 8-13). Відповідно до довідки від 19.02.2021 позивачка взята на облік як внутрішньо-переміщена особа департаментом соціального хаїисту населення Сумської міської ради (а.с. 14). Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємницька діяльність [PERSON] припинена 19.08.2019 за власним рішенням (а.с. 29). Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно вимог ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У ч.1 ст.23 КЗпП України зазначено, що трудовий договір, крім іншого, може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка з 2015 року припинила виплату заробітної плати позивачу, а у 2019 році припинила підприємницьку діяльність. Разом із цим, трудовий договір між сторонами не був розірваний в установленому законом порядку. Вказане перешкоджає позивачці у реалізації її трудових прав та права на соціальний захист, зокрема, на звернення для отримання статусу безробітного. За таких обставин, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо наданих позивачем доводів, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання трудового договору, укладеного з відповідачем. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved