Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за наступними підставами. \~ \~ \~ \~Так, позивачка вказує, що 06.04.2022 року відповідачем відносно неї було вчинено домашнє насильство, внаслідок чого щодо відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 статті 173-2 КпАП України. Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.07.2022 року провадження по справі було закрито на підставі статті 38 КпАП України, однак відповідач був визнаний винним у скоєнні вказаного правопорушення. Внаслідок протиправних дій відповідача позивачці було заподіяно легкі тілесні ушкодження, зокрема, струс головного мозку, через що вона змушена була лікуватися та її витрати на лікування склали 3506,00 гривень. Крім того, позивачка зазначає, що їй також були спричинені моральні страждання, оскільки був порушений нормальний уклад її життя, вона була змушена звертатися до правоохоронних органів та до лікарів, до теперішнього час відчуває психологічний дискомфорт та страх перед відповідачем, оскільки вони мешкають у одному будинку. Моральну шкоду, заподіяну їй внаслідок протиправних дій відповідача, позивачка оцінює в 30000 гривень. На підставі викладеного [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь спричинену їй внаслідок протиправної поведінки відповідача матеріальну шкоду у розмірі 3506,00 гривень, моральну шкоду у розмірі 30000,00 гривень, а також судові витрати, понесені нею при сплаті судового зюбору у сумі 992,40 гривень, оплаті правової допомоги у розмірі 4500,00 гривень. Ухвалою суду від 24.11.2022р. у цивільній справі за цим позовом відкрито провадження. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просять позов задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданна позов не визнали, заперечували проти його задоволення, вказуючи на те, що дійсно відповідачем по відношенню до позивачки були вчинені протиправні дії, які були кваліфіковані за ч.1 статті 173-2 КпАП України. Проте, тілесних ушкоджень, які зазначає позивачка у позові струс головного мозку відповідач позивачці не заподіював, тому не має відшкодовувати їй витрати на лікування та моральну шкоду. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача та їх представників, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Судом встановлено, що 06.04.2022 року, о 21-00 годині, [PERSON] вчинив відносно своєї колишньої дружини [PERSON] домашнє психологічне насильство, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 статті 173-2 КпАП України. Вказані обставини були встановлені постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.07.2022 року, якою [PERSON] був був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 173-2 КпАП України, провадження було закрито на підставі статті 38 КпАП України, постанова не була оскаржена та набрала законної чинності (а.с. 6). Також факт вчинення [PERSON] відносно [PERSON] домашнього насильства визнаний стороною відповідача. Позивачка стверджує, що внаслідок протиправних дій [PERSON] їй було спричинено тілесні ушкодження струс головного мозку, з приводу чого вона була змушена проходити лікування у лікаря невролога та на прдбання призначених їй препаратів витратила 3506,00 гривень. Відповідач заперечує факт спричинення ним позивачці таких тілесних ушкоджень. Так, у відповідності до наданої позивачкою довідки лікаря [PERSON] (а.с. 7), [PERSON] дійсно проходила лікування у невролога КРП «Звенигородська ЛІЛ» з 11.04.2022 року по 20.04.2022 року з приводу закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, лікарем були призначені препарати, зазначені у довідці. У інформації від 14.09.2022 року, наданій ФОП [PERSON] , зазначено вартість лікарських препаратів, призначених позивачці лікарем. Проте, як вбачається з вивченого в ході судового розгляду адміністративного матеріалу відносно [PERSON] за ч.1 статті 173-2 КпАП України, згідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №05-9-01/87 від 08.04.2022 року, у [PERSON] малися тілесні ушкодження у вигляді синців на лівому передпліччі та на правій гомілці. Таких тілесних ушкоджень як закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку у висновку не зазначено. Крім того, судом також приймається до уваги те, що адміністративне правопорушення [PERSON] відносно [PERSON] було вчинене ним 06.04.2022 року, а до лікаря невролога позивачка звернулася лише 11.04.2022 року. До цього часу, як пояснила сама позивачка у судовому засіданні, вона працювала, до лікарів не зверталася, на лікарняному не перебувала. Таким чином, суд приходить до висновку про доречність доводів сторони відповідача з приводу того, що позивачкою належними та допустимими доказами не було доведено спричинення їй відповідачем вказаних тілесних ушкоджень (закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку), тому, на думку суду, підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на лікування у даному випадку не вбачається. Щодо заявленої позивачкою моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.82 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову, та являється підставою, що звільняє від доказування. Отже, обставини, встановлені постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.07.2022р., не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, яка стосується цивільно-правової відповідальності за наслідки незаконних дій відповідача. Тобто, судом вважається встановленим вчинення відповідачем відносно позивачки протиправних дій при зазначених у постанові суду обставинах. Згідно зі ст.\~23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно зі\~ст.1167 ЦК України,\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадку, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Оцінивши обставини справи та надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що протиправними діями відповідача [PERSON] позивачці [PERSON] спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї та у зв`язку із нанесенням їй тілесних ушкоджень відповідачем. При цьому, судом приймається до уваги, що через незгоду відповідача на добровільне відшкодування шкоди, позивачці довелося змінювати свої плани, витрачати час на спілкування з працівниками поліції, а також звертатися за правовою допомогою, приходити до суду. Суд вважає, що через протиправну поведінку відповідача порушився звичний спосіб життя позивачки та вона вимушена була докладати додаткових зусиль для його організації. Визначаючи розмір моральної шкоди, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду у сумі 7 000,00грн., задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково,\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу, оскільки всі ці судові витрати належним чином підтверджені позивачкою наданими розрахунковими документами, пропорційно до розміру задоволених судом вимог позивачки у загальному розмірі 1153,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial