Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

У грудні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАВТОТРЕЙД-ГРУПП», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказав, що транспортний засіб «Chevrolet Volt» 2015 року випуску, номер кузову [NUMBER] належав позивачу на підставі внутрішньої митної декларації. Невстановлена особа уклала із [PERSON] , що є уповноваженою особою ТОВ «Укравтотрейд Групп» договір комісії № 7849/20/001945 від 17.06.2020 на здійснення продажу транспортного засобу «Chevrolet Volt» 2015 року випуску, номер кузову [NUMBER] . ТОВ «Укравтотрейд Групп» в особі Кондратюка Володимира Валентиновича на підставі цього договору уклала із [PERSON] договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7849/20/001945 від 17.06.2020. 17.06.2020 в ТСЦ № 5141 РСЦ в Одеській області ГСЦ МВС України перереєстровано транспортний засіб «Chevrolet Volt» 2015 року випуску на ім`я [PERSON] , [INFO] . За даним фактом розпочато досудове розслідування. Позивач зазначає, що є потерпілим від кримінального правопорушення та фактично невстановленою в ході розслідування особою, шляхом обману, використовуючи підроблені документи позбавлено останнього права власності на належний йому на праві приватної власності автомобіль марки «Chevrolet Volt» 2015 року випуску, номер кузову якого [NUMBER] . Враховуючи викладене, позивач просить визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7849/20/0019145 від 17.06.2020, укладений між ТОВ «Укравтотрейд Групп» в особі Кондратюка Володимира Валентиновича та [PERSON] - недійним; стягнути з ТОВ «Укравтотрейд Групп» на користь позивача судові витрати. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.04.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Таким чином, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідачів за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, згідно договору комісії № 7849/20/001945 від 17.06.2020 ТОВ «Укравтотрейд Групп», надалі Комісіонер,в особі Кондратюка Володимира Валентиновича та [PERSON] , надалі Комітент, комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу «Chevrolet Volt» 2015 року випуску, номер кузову [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , зареєстрований за Власником (Комітентом за Договором комісії) транспортного засобу від 06.06.2019 року (надалі - транспортний засіб) за ціною не нижче узгодженої Сторонами, а саме: 20000 грн. 17.06.2020 транспортний засіб «Chevrolet Volt» 2015 року випуску, номер кузову [NUMBER] було перереєстровано в Територіальному сервісному центрі МВС України № 5141 на особу [PERSON] , [INFO] на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2020 № 7849/20/001945, укладеним між ТОВ «Укравтотрейд Групп» в особі [PERSON] та [PERSON] . На умовах вказаного договору продавець ТОВ «Укравтотрейд Групп» в особі [PERSON] зобов`язується передати у власність [PERSON] транспортний засіб «Chevrolet Volt» 2015 року випуску, номер кузову [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , зареєстрований за Власником (Комітентом за Договором комісії) транспортного засобу від 06.06.2019 року. Як вбачається з договору комісії № 7849/20/001945 від 17.06.2020 в графі «комітент» вказаного договору власноручний підпис від імені [PERSON] . На підставі заяви [PERSON] від 27.07.2020 Одеською місцевою прокуратурою № 4 здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ЄРДР № 42020162040000050 від 27.07.2020 за попередньою правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 190 КК України. В листі Одеської місцевої прокуратури № 4 від 04.09.2020 вказано, що отриманою інформацією в період з 21.04.2020 по 25.06.2020 [PERSON] перебував за межами України та не мав фактичної можливості укласти договір комісії з ТОВ «Укравтотрейд Групп» в особі [PERSON] . 11.08.2020 постановою слідчого у кримінальному провадженні призначене проведення почеркознавчої експертизи. Висновком експерта № 487-ІІ від 28.08.2020 встановлено, що підпис від імені [PERSON] в графі «Комітент» в договорі комісії № 7849/20/001945 від 17.06.2020 виконаний не [PERSON] , а іншою особою. 04.09.2020 прокурором Одеської місцевої прокуратури № 4 направлено лист до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області з проханням вирішити питання щодо скасування реєстрації транспортного засобу «Chevrolet Volt» 2015 року випуску, номер кузову [NUMBER] від 17.06.2020 за особою [PERSON] , [INFO] та подальших реєстрацій, у зв`язку із використанням завідомо підробленого документу при здійсненні реєстрації. Згідно листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області № 31/15-1672 від 22.09.2020 відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів 22.07.2020 транспортний засіб «Chevrolet Volt» 2015 року випуску, номер кузову [NUMBER] зареєстрований за громадянином [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ. Зазначено, що процедура скасування реєстрації транспортного засобу «Chevrolet Volt» 2015 року випуску, номер кузову [NUMBER] з [PERSON] зумовлює технічну необхідність скасування реєстрації зазначеного транспортного засобу за ланцюгом реєстрацій у зворотному напрямку від останнього власника - [PERSON] до [PERSON] . Тому, скасування реєстрації транспортного засобу «Chevrolet Volt» 2015 року випуску, номер кузову [NUMBER] від 17.06.2020 за особою [PERSON] , [INFO] без наявності відповідного рішення суду є передчасним. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ч.3 ст.12, ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Частиною 2 ст.202 ЦК України визначено, що правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно ч.4 ст.202 ЦК України дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, до яких належать: 1) Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2) Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3) Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4) Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5) Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.6) Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правочини поділяються за ступенем недійсності на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні) та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані). Згідно із ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Оцінюючи висновок експерта № 487-ІІ від 28.08.2020 проведений в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 42020162040000050 від 27.07.2020, суд зазначає, що він відповідає положенням ст.102 ЦПК України, містить інформацію щодо предмета доказування, підстав вважати, що копія висновку отримана з порушенням порядку немає, тому такий доказ є належним та допустимим. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду № 61-18128св18 (№ 761/12898/16-ц) від 11.10.2018 р. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] власник автомобіля марки «Chevrolet Volt» 2015 року випуску, номер кузову [NUMBER] не приймав участі в укладанні договору комісії № 7849/20/001945 від 17.06.2020, його підпис відсутній в договорі, тому договір купівлі-продажу автомобіля № 7849/20/001945 від 17.06.2020, укладеним між ТОВ «Укравтотрейд Групп» в особі Кондратюка Володимира Валентиновича та [PERSON] є недійсним в силу положень ч. з ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України. Як вбачається із ч. 1 ст. 317 ЦК України, змістом права власності є права власника щодо володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України). Відповідно до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Статтею 330 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно із ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволені в повному обсязі, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved