Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу - Грибанова О. В., про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру, витребування квартири із чужого незаконного володіння. Позовні вимоги мотивовані тим, що він є онуком [PERSON] , який проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] (станом на день подання позову - [ADDRESS] . Зазначена квартира належала його діду на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради 15 жовтня 2001 року. 19 жовтня 2011 року за життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Кікоть А. Г., яким зробив розпорядження на випадок його смерті, заповівши все його майно позивачеві. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли всі права та обов`язки спадкодавця, зокрема, до складу спадщини ввійшла квартира [ADDRESS] . 30 серпня 2012 року він звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Абрамова М. О. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, подавши нотаріусу разом із заявою заповіт спадкодавця та інші документи, які необхідні для прийняття та оформлення в подальшому права на спадщину після смерті [PERSON] . Через відсутність грошових коштів на оформлення спадщини та відсутність потреби у цьому, ним було вирішено відкласти отримання свідоцтва про право на спадщину на більш пізній час. Весь цей час позивач проживав за місцем реєстрації у м. Рубіжне Луганської області. У липні 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Абрамова М. О. з метою оформлення спадкових прав на спадщину після померлого [PERSON] . Проте, приватним нотаріусом Абрамовим\~М. О. йому було повідомлено, що видача свідоцтва про право на спадщину неможлива через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на успадковану квартиру. Пізніше ним встановлено, що належна діду квартира 14 травня 2013 року відчужена від його (діда) імені на підставі начебто укладеного між ним та [PERSON] договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Грибановою О. В., в той час як дід помер [INFO] . Тому відчуження квартири після смерті його діда здійснила інша невідома особа, яка діяла від його імені. 21 травня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняком О. С., на підставі якого [PERSON] продав та передав у власність, а [PERSON] купила та прийняла у власність нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] і сплатила за нього оговорену грошову суму. Вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить інформаційна довідка №\~129528635 від 03 липня 2018 року. На переконання позивача, договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 14\~травня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] , підлягає визнанню недійсним з підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України. Оскільки в момент вчинення зазначеного правочину власник не міг проявити волю до його укладення та не мав правоздатності і дієздатності внаслідок своєї смерті, вказане майно вибуло з володіння [PERSON] не з його волі шляхом укладання недійсного договору купівлі-продажу іншою особою від його імені. Тому визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] за заповітом у судовому порядку є єдиним можливим та належним способом захисту порушених прав позивача. У зв`язку із зазначеним\~позивач просив суд\~визнати недійсним\~договір купівлі-продажу\~квартири,\~укладений 14\~травня 2013\~року між\~ [PERSON] ,\~померлим [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~нотаріально посвідчений\~приватним нотаріусом\~Запорізького міського\~нотаріального округу\~Грибановою О.\~В.,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№601;витребувати із чужого незаконного володіння у [PERSON] на його користь квартиру [ADDRESS] ; визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30\~листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Постановою\~Запорізького апеляційного\~суду від\~20\~квітня 2021\~року рішення\~Орджонікідзевського районного\~суду м.\~Запоріжжя від\~30\~листопада 2020\~року\~скасовано і\~ухвалено нове\~судове рішення\~про задоволення\~позову.\~Визнано договір\~купівлі-продажу\~квартири,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~укладений 14\~травня 2013\~року між\~ [PERSON] ,\~померлим [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~нотаріально посвідчений\~приватним нотаріусом\~Запорізького міського\~нотаріального округу\~Грибановою О.В.,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 601,\~недійсним.\~Визнано за\~ [PERSON] \~право власності\~на квартиру\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~в порядку\~спадкування за\~заповітом після\~смерті [PERSON] ,\~померлим [INFO] .Витребувано на користь [PERSON] вищезазначену квартиру із незаконного володіння [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати з оплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги на загальну суму 6 384,00 грн, по 3 192,00 грн з кожного. Постановою Верховного Суду від 22 червня 2022 року постанову Запорізького апеляційного суду від 20 квітня 2021 року скасовано.\~ Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2020 року в частині відмови у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності на квартиру змінено, викладено його мотивувальну частину у редакції постанови Верховного Суду. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2020 в частині відмови у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про витребування квартири із чужого незаконного володіння скасовано та передано справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. 05 липня 2022 справа надійшла до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою судді від 08 липня 2022 року прийнято до провадження справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Грибанова Ольга Віталіївна, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру, витребування квартири із чужого незаконного володіння в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про витребування квартири із чужого незаконного володіння, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, учасникам справи встановлені строки подання заяв по суті справи, призначене підготовче засідання. Ухвалою суду від 06 вересня 2022 року продовжено строк підготовчого провадження в справі на 30 днів\~до 06.10.2022. 05 вересня 2022 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Мухіною Л.С. подано заяву про застосування строків позовної давності, в якій представник відповідача просить суд відмовити в задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про витребування квартири із чужого незаконного володіння у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду з даним позовом. Учасники справи правом на подання заяв по суті справи не скористалися. 29.09.2022 за клопотанням представника позивача - адвоката Кузьмінова Д.В. судом витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Запорізької області Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відомості, чи проводилась реєстрація смерті позивача. 24.11.2022 на запит суду з Національної соціальної сервісної служби України надійшла інформація, згідно якої станом на 23.11.2022 в ЄІБД ВПО відсутня інформація про позивача як внутрішньо переміщеної особи. 30.11.2022 з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Запорізької області Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на виконання ухвали суду від 29.09.2022 надійшов лист, з якого вбачається, що в Держаному реєстрі актів цивільного стану по місту Запоріжжю та Запорізькій області актовий запис про смерть [PERSON] відсутній. Ухвалою суду від 06.02.2023 року підготовче провадження у справі закрито, призначено судове засідання для розгляду справи по суті\~на 14 год. 30 хв. 06 березня 2023 року. 06 березня 2023 року розгляд справи було відкладено до 09 год. 00 хв. 24 березня 2023 року у зв`язку із тим, що всі учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явилися. При цьому, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності позивача та його представника, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити у повному обсязі. В судове засідання, призначене на 09 год. 00 хв. 24 березня 2023 року учасники справи, повідомлені належним чином про судове засідання, до суду не з`явилися. Позивача, остання відома адреса місця проживання (перебування) якого знаходиться на тимчасово окупованій території,\~було викликано\~в судове\~засідання через\~оголошення на\~офіційному веб-сайті\~судової влади\~Українив порядку, передбаченому ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» в редакції, чинній на момент розгляду справи. Також судову повістку про виклик до суду було вручено представникові позивача, про що в матеріалах справи міститься відповідна розписка. Причини не явки в судове засідання позивач та його представник суду не повідомили. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання 24 березня 2023 року не з`явилися. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] та її представника, в якій заперечувала проти задоволення позову та просила застосувати до вимог позивача позовну давність. Інші учасники справи причин неявки в судове засідання суду не повідомили, із клопотаннями про відкладення судового розгляду або заявами про розгялд справи зза їх відсутності до суду не зверталися. З огляду на вищевикладене, суд вирішив розглянути справу за відсутності учасників справи та без\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва № 2202 від 15 жовтня 2001 року квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належала [PERSON] (т.1, а. с. 25). Заповітом від 19 жовтня 2011 року, зареєстрованим в реєстрі № 2-1952 державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Кікоть А. Г., [PERSON] на випадок його смерті заповідав [PERSON] все майно, яке йому буде належати на день смерті. Раніше посвідчений від його імені заповіт від 12 березня 2002 року за реєстровим №\~2-758 скасував (т. 1 а. с. 15). [PERSON] помер [INFO] (т. 1, а. с. 17). 30 серпня 2012\~року [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом та приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Абрамовим М. О. заведена спадкова справа № 28-2012 (т. 2, а. с. 2-39). Відповідно до договору купівлі-продажу від 14 травня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Грибановою О.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 601, [PERSON] , як продавець, передав у власність [PERSON] , як покупця, квартиру [ADDRESS] (т. 1, а. с. 26-27). За договором купівлі-продажу квартири від 21 травня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняком О.С., в реєстрі за № 2216, [PERSON] , як продавець, передав у власність [PERSON] , як покупцю, квартиру [ADDRESS] (т.1, а. с. 28). [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , народився [INFO] , та відповідно до довідки ДРП ЗМР від 22 лютого 2019 року, місце проживання зареєстроване: [ADDRESS] (т. 1, а. с. 147-148). 02 серпня 2018 року [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , звернувся з заявою до приватного нотаріуса Абрамова М.О. про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно з листом Голови Луганської обласної державної адміністрації від 18\~жовтня 2020 року з кінця 2013 року до липня 2018\~року будь-які обмеження на в`їзд/виїзд з/до м. Рубіжного Луганської області не застосовувалися (т. 2 а.с. 211). Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Абрамова М.О. від 02 серпня 2018 року відмовлено [PERSON] в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 19 жовтня 2011 року, реєстровий номер 2-1952 на квартиру [ADDRESS] , з причин ненадання документу, що підтверджує право власності на квартиру (т. 1. а. с. 65). Прийнявши в установленому законом порядку спадщину позивач з часу її відкриття набув речові права на успадковану квартиру. Проте спірна квартира вибула із власності [PERSON] шляхом укладання 15 травня 2013 року договору купівлі-продажу від імені попереднього власника, померлого [INFO] , тобто на підставі нікчемного правочину. Згідно статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно з статтею 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (стаття 330 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Спірна квартира вибула з володіння [PERSON] незаконним шляхом, поза його волею, що є підставою для її витребування і від добросовісного набувача\~відповідно до пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України. Відповідач [PERSON] у відзиві на позов, поданому 25 лютого 2019 року (т. 1 а.с. 143 146) заявила про застосування наслідків спливу позовної давності. Крім того, 12 серпня 2020 року та 05 вересня 2022 року представником позивача подані окремі заяви застосування позовної давності до вимог позивача про витребування спірної квартири з чужого незаконного володіння.\~Заяви відповідача мотивовані тим, що відчуження квартири від імені померлого [PERSON] відбулося 14\~травня\~2013 року, тобто з дня вчинення оспорюваного правочину до моменту звернення позивача до суду пройшло більше трьох років, більше трьох років минуло і з часу укладення договору купівлі-продажу між [PERSON] та нею 21\~травня\~2013 року. В день посвідчення договору нотаріусом внесені відомості до Державного реєстру\~речових прав на нерухоме майно\~та про зазначену реєстрацію позивач мав можливість довідатись. 02 квітня 2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому, зокрема зазначено, що позивач довідався про те, що квартира вже не зареєстрована за [PERSON] на початку липня 2018 року, коли отримав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформаційну довідку № 129528635 від 03 липня 2018 року, тому позовна давність для звернення до суду ним не пропущена. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.\~Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини четверта, п`ята статті 267\~ЦК України). У постанові від 07 листопада 2018 року у справі №\~372/1036/15-ц\~(провадження № 14-252цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем». У постанові Великої Палати Верховного Суду\~від 19 листопада 2019 року в справі №\~911/3677/17 (провадження № 12-119гс19) вказано, що «для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 33 ГПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та статтею 74 цього Кодексу (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. У справах про захист прав власності при застосуванні статті 261 ЦК України слід виходити з презумпції можливості та обов`язку власника знати про стан своїх майнових прав, а тому саме позивач повинен довести не лише факт, через який він не знав про порушення свого права, але й що він не міг дізнатися про порушення свого права власності. У\~частинах\~першій,\~третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають\~значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Визначаючи початок перебігу позовної давності, суд має встановити коли позивач довідався або міг довідатися про порушене право. Право власності позивача на спірну квартиру було порушене в момент її відчуження за нікчемними договором купівлі-продажу від 14 травня 2013 року. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 5 зазначеного Закону в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов`язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності чи інше речове право на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч. 6 зазначеного Закону в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Порядок надання інформації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з Державного реєстру прав на момент виникнення спріних правовідносин було врегульовано ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно якої інформація з Державного реєстру прав про державну реєстрацію \~ прав\~ \~та \~їх \~обтяжень \~надається \~у \~формі \~витягу,\~інформаційної довідки\~та виписки.\~ Витяг з Державного реєстру прав на підставі заяви мали право отримувати: власник нерухомого майна або уповноважена ним особа; особа,\~ яка\~ має\~речове право\~на чуже\~нерухоме майно,\~або уповноважена\~нею особа; спадкоємець (правонаступник - для юридичної особи) або уповноважена ним особа. З наявних в матеріалах справи витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 травня 2013 року (т. 1 а.с. 85, т. 2 а.с. 57) вбачається, що приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Грибановою О.В. 14 травня 2013 року під час посвідчення договору купівлі-продажу, укладеного між невідомою особою, яка надала документи, що посвідчують особу [PERSON] , та [PERSON] , о 10 год. 33 хв. проведено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] , об 11 год. 02 хв. за [PERSON] . Отже, позивач як особа яка прийняла спадщину після [PERSON] , починаючи з 14 травня 2013 року міг дізнатися про порушення свого права власності на спірну квартиру, звернувшись до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину або із заявою про видачу йому витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку, передбаченому чинним на момент такого звернення законодавством. Проживання позивача на території іншого населеного пункту не позбавляло позивача можливості дізнатися про долю належного йому майна. Тим більше, що з наданого відповідачем [PERSON] листа Голови Луганської обласної державної адміністрації від 18\~жовтня 2020 року вбачається, що з кінця 2013 року до липня 2018\~року будь-які обмеження на в`їзд/виїзд з/до м. Рубіжного Луганської області не застосовувалися (т. 2 а.с. 211). Доказів існування інших об`єктивних обставин, що позбавили позивача можливості дізнатися про долю належної йому квартири починаючи з моменту її відчуження за нікчемним правочином 14 травня 2013 року та до 22 липня 2015 року, матеріали справи не містять. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом про витребування спірної квартири з чужого незаконного володіння. Доказів існування обставин, що вказували б на поважність причин пропущення позивачем позовної давності, матеріали справи також не містять. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, за відсутності поважних причин поважних причин пропущення позивачем для її поновлення, є підставою для відмови у позові. З огляду на вищевикладене, у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про витребування квартири із чужого незаконного володіння слід відмовити.

Outcome: dismissed