Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

24.01.2023 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 25.10.2012 року було розірвано. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, на примусовому виконанні у Київському ВДВС м.Полтави Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) знаходиться виконавчий лист №2-2708/08 від 07.06.2018 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини на кожного, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Однак незважаючи на рішення суду відповідач ухиляється від виконання обов`язку покладеного на нього рішенням суду щодо утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, [PERSON] не надає регулярної матеріальної допомоги на утримання сина у розмірі визначеному законодавством, а розмір аліментів значно менший ніж сума, яка витрачається на утримання сина, в зв`язку з чим виникла необхідність про стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини. Понесені додаткові витрати на утримання сина [PERSON] складаються з наступного: отримання стоматологічних послуг по атиповому видаленню зуба ІІІ рівень складності в ТОВ «Ортекс СТ» в сумі 3700,00; отримання стоматологічних послуг в ФОП [PERSON] в сумі 1535,00 грн.; отримання медичних послуг в ФОП [PERSON] в сумі 1310,00 грн.; отримання медичних послуг на лікування хронічного синусита, ретенційної кістки глотки в ТОВ «КП ЛД здоров`я» в сумі 3262,90 грн.; отримання консультації лікаря, виготовлення окулярів, лінзи та оправи для окулярів в ФОП [PERSON] в сумі 18200,00 грн.; отримання спортивно-оздоровчих послуг, відвідування басейну в спортивному клубі Sport Life в сумі 7492,00 грн.; придбання одягу 3244,00 грн.; плата за навчання [PERSON] на денній формі навчання в Університеті імені Адама Міцкевича у Познані в сумі 3000 польських злотих, що еквівалентно на день сплати за курсом НБУ 22044,90 грн.; оплата студентського квитка [PERSON] в сумі 22,00 польських злотих що еквівалентно на день сплати за курсом НБУ 159,90 грн.; оплата оренди житла для [PERSON] в сумі 4054 польських злотих, що еквівалентно на день сплати за курсом НБУ 29930,70 грн.; внесення завдатку за житло відповідно до договору оренди від 02.10.2022 року в сумі 1600,00 польських злотих, що еквівалентно на день сплати за курсом НБУ 11757,28 грн.; послуги перекладу в сумі 1890,00 грн. Таким чином, загальна сума понесених додаткових витрат становить 104\~526,68 грн. В зв`язку з чим просила суд стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею додаткових витрат на утримання спільного сина [PERSON] в розмірі 52\~263,34 грн. Ухвалою суду від 24.01.202 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 06.03.2023 року відповідачем [PERSON] було надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він заперечує стосовно позовних вимог [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання сина [PERSON] та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки ні позивач, ні син до нього в будь-який спосіб стосовно вирішення питання щодо обговорення необхідності і можливості надання ним додаткової допомоги не зверталися. В зв`язку з цим він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити за безпідставністю. Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 25.10.2012 року було розірвано. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.03.2005 року, актовий запис №26. Також з матеріалів справи вбачається, що в Київському ВДВС м.Полтави Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) знаходиться на примусовому виконанні виконавчий лист №2-2708/08 від 07.06.2018 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини на кожного, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Звернувшись з вимогою про стягнення з відповідача [PERSON] додаткових витрат на неповнолітнього сина [PERSON] позивач зазначала, що син має потреби в одязі, періодично хворіє, навчається закордоном, займається спортом у фітнес-клубі, а тому необхідно було організувати процес його навчання, попіклуватися про здоров`я сина, в зв`язку з чим нею було отриманно для дитини стоматологічні послуги по атиповому видаленню зуба ІІІ рівень складності в ТОВ «Ортекс СТ» в сумі 3700,00; стоматологічні послуги в ФОП [PERSON] в сумі 1535,00 грн.; медичні послуги в ФОП [PERSON] в сумі 1310,00 грн.; медичні послуги на лікування хронічного синусита, ретенційної кістки глотки в ТОВ «КП ЛД здоров`я» в сумі 3262,90 грн.; консультації лікаря, виготовлено окуляри, лінзи та оправи для окулярів в ФОП [PERSON] в сумі 18200,00 грн.; отримано спортивно-оздоровчі послуги, у вигляді відвідування басейну в спортивному клубі Sport Life в сумі 7492,00 грн.; придбано одяг 3244,00 грн.; проведено плату за навчання [PERSON] на денній формі навчання в Університеті імені Адама Міцкевича у Познані в сумі 3000 польських злотих, що еквівалентно на день сплати за курсом НБУ 22044,90 грн.; здійснено оплату студентського квитка [PERSON] в сумі 22,00 польських злотих що еквівалентно на день сплати за курсом НБУ 159,90 грн.; оплату оренди житла для [PERSON] в сумі 4054 польських злотих, що еквівалентно на день сплати за курсом НБУ 29930,70 грн. та внесенно завдаток за житло відповідно до договору оренди від 02.10.2022 року в сумі 1600,00 польських злотих, що еквівалентно на день сплати за курсом НБУ 11757,28 грн.; а також отримано послуги перекладу в сумі 1890,00 грн., тому відповідно до ст.185 СК України відповідач зобов`язаний сплатити частину понесених позивачем додаткових витрат, які складають в загальній сумі 104\~526,68 грн., оскільки в добровільному порядку відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний Суд у постанові від 14.01.2019 року, винесеній у справі №751/4312/16-ц зауважив, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат. \~ \~ \~ \~Як вбачається із долучених до позовної заяви доказів, додаткові витрати, понесені позивачем, складаються з: придбання одягу, оплати відвідування лікарів та медичного обстеження, оплати відвідування фітнес клубу, орендної плати за квартиру та оплати навчання за кордоном. Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. А отже витрати, зазначені позивачем, є поточними витратами на утримання дитини, входять до складу аліментів, призначених до щомісячного стягнення, і не належать до додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України. Зазначений висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та у постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №751/4312/16-ц, відповідно яких, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. При цьому суд також враховує ті обставини, що з відповідачем не було погоджено питання та досягнення з ним домовленостей з боку позивачки щодо понесених нею додаткових витрат. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 СК України (далі по тексту -СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, посилання позивача на те, що додаткові витрати були понесені на розвиток особливих здібностей дитини та його лікування у зв`язку з його хворобою, є безпідставними, оскільки не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Вказаний висновок повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 205/4622/16-ц, провадження № 61-22588св18. Таким чином, судом встановлено, що витрати, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, понесені при звичайному способі життя, та не викликані особливими обставинами, а відтак не є додатковими витратами у розумінні положень ст. 185 СК України, у зв`язку з чим вимоги позивача не підлягають задоволенню судом. Крім того, вказані витрати здійснювались позивачкою на власний розсуд, без погодження з відповідачем.

Outcome: dismissed