Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 297112103 від 31 січня 2022 року (а.с. 9-10) за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га, кадастровий номер 0522880800:04:002:0248, що розташована на території колишньої Вербовецької сільської ради колишнього Мурованокуриловецького району Вінницької області. 15 листопада 2017 року в Державному реєстрі речових прав зареєстровано право оренди цієї земельної ділянки на підставі договору оренди землі без номера від 14 листопада 2017 року із ФГ «Інтер Агро» на десять років. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17 червня 2022 року [PERSON] 17 червня 2022 року уклала шлюб із [PERSON] . Після укладання шлюбу позивач отримала прізвище [PERSON] . ФГ «Інтер Агро» взяті на себе обов`язки по платі орендної плати за 2020, 2021 та 2022 рік не виконало, орендну плату за вказані періоди не виплатило, що є систематичним порушенням умов договору оренди земельної ділянки. У зв`язку із систематичною несплатою відповідачем орендної плати, що є істотним порушенням договору, позивач 24 лютого 2023 року звернулася до суду з позовною вимогою розірвати договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0522880800:04:002:0248, укладений між сторонами 14 листопада 2017 року. Ухвалою судді від 28 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 19). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Поштове відправлення із ухвалою про відкриття провадження, копією позовної заяви та додатками до позову відповідачу було вручено 01.03.2023 (а.с. 23). Відзив на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач не подав. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України); розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 279 ЦПК України). За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши подані сторонами докази на ствердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Обов`язок доказування відповідно зі статтею 12 ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0000 га (кадастровий номер 0522880800:04:002:0248), що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 297112103 від 31 січня 2022 року (а.с. 9-10). Відповідно до вказаної інформації (а.с. 9-10) право власності на земельну ділянку на території Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області для ведення особистого селянського виробництва площею 2,0000 га, кадастровий номер 0522880800:04:002:0248 зареєстровано за [PERSON] 15 листопада 2017 року. Також 15 листопада 2017 року державний реєстратор Дерун В.Л. за № 23448909 зареєстрував право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0522880800:04:002:0248 (зворот а.с. 9) на підставі договору оренди земельної ділянки від 14 листопада 2017 року між [PERSON] та ФГ «Інтер Агро» (а.с. 5-7), строком на 10 років. Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду (а.с. 8) [PERSON] передала, а ФГ "Інтер Агро»" прийняв в оренду в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 0522880800:04:002:0248 загальною площею 2,0000 га. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17 червня 2022 року [PERSON] 17 червня 2022 року уклала шлюб із [PERSON] . Після укладання шлюбу позивач отримала прізвище [PERSON] (а.с. 14). Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. В силу положень ст. 90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки, наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом України та іншими законами України. Аналогічні умови містить й договір оренди землі (а.с. 6-8). Зокрема, згідно п. 11.4 договору, дія договору оренди припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Як вбачається зі змісту ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені умовами Договору, та не виплатив позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою у 2020, 2021 та 2022 роках. Ця обставина стверджується текстом позовної заяви, відповіддю представника/підписанта ФГ «Інтер Агро» від 02 березня 2023 року (а.с. 11), в якій остання ствердила про наявнуперед позивачем заборгованість за орендну плату за землю за 2020, 2021 та 2022 роки. Відповідач не спростувала такі твердження позивача і не надала суду докази про виплату [PERSON] у 2020, 2021 та 2022 роках орендної плати. Повно та всебічно встановивши обставини справи, оцінивши всі надані сторонами докази і проаналізувавши їх доводи за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про те, що відповідач систематично не виконував обов`язку зі сплати орендної плати за договором оренди землі, а саме не сплатив [PERSON] орендну плату у 2020, 2021 та 2022 роках, що є підставою для розірвання вказаного договору. Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 07 жовтня 2020 року в справі № 313/780/19. Вказаний правовий висновок також викладено Об`єднаною платою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18). Під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. [PERSON] при зверненні до суду з цим позовом сплатила 1073 гривні 60 копійок судового збору (а.с. 15), її вимога задоволена, а тому судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору підлягають компенсації з відповідача у повному розмірі. На підстав викладеного та

Outcome: approved