Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

16 грудня 2022 року Департамент соціальної політики Рівненської міської ради (надалі - позивач) звернувся до Рівненського міського суду із позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача суму надміру виплачених коштів в розмірі 15 680 грн 86 коп. Позовну заяву мотивує тим, що відповідно до поданої заяви відповідачу було призначено та виплачено державну допомогу малозабезпеченій сім`ї. В ході перевірки особової справи відповідача державним соціальним інспектором за інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №188062577 від 08.11.2019 року виявлено незадеклароване майно (нерухомість), у вигляді квартири загальною площею 29,5м.кв, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Також перевіркою виявлено незадекларовані грошові надходження чоловіка відповідача [PERSON] [INFO] одержані 18.01.2019 року від продажу рухомого майна в розмірі 25120 (Двадцять п`ять тисяч сто двадцять) грн та 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. (результати аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ МВС України» від 12.11.2019 року). Однак в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 29.05.2019 року, в якій відповідачем зазначено отримані доходи сім`ї за період з 01.11.2018 по 30.04.2019 вказана інформація не зазначена, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти соціальної допомоги в періоді з 01.05.2019 року по 31.10.2019 року. Також відповідач свідомо не вказала у декларації про\~доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги наявність у неї двох житлових приміщень, а саме: квартири за адресою: [ADDRESS] загальною площею 29,5 м.кв. Крім того загальна площа вказаного житлового приміщення за адресою, [ADDRESS] , вказана недостовірна, відповідно до реєстру становить-151,5 м.кв. Відтак, відповідач не мала права на отримання соціальної допомоги, згідно абз.3 ч. 1 ст.7 Закону №1768-111 та незаконно отримала вищезазначену допомогу за вказаний період, оскільки загальна площа двох житлових приміщень перевищувала норму власності чи володіння на 44,5кв. м. (151,5+ 29,5) -(21*6)+10,5). Внаслідок подання недостовірних даних, позивачем було проведено перерахунок раніше призначеної соціальної допомоги та визначено обсяг надміру виплачених коштів в сумі 15 680 грн 86 коп. Ухвалою суду від 29.12.2022 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. 09.03.2023 представником відповідача подано заяву, згідно якої просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову. 10.03.2023 представником позивача подано заяву, згідно якої позивач заперечує щодо поданої заяви про застосування строку позовної давності та вважає, що строк позовної давності не пропущено з огляду на те, що п. 12 прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 21.03.2023 від представника відповідача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представник стверджує, що позивач не був позбавлений можливості реалізувати своє право на звернення до суду. Претензію позивачем було направлено відповідачу 18.06.2020. Позивач не зупиняв своєї роботи, а відтак мав можливість звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник позивача у судовому засіданні 22.03.2023 підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні 22.03.2023 заперечив щодо задоволення позову у повному обсязі. Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. На підставі поданої [PERSON] заяви відповідачу було призначено та виплачено державну допомогу малозабезпеченій сім`ї. В ході перевірки особової справи відповідача державним соціальним інспектором за інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №188062577 від 08.11.2019 року виявлено незадеклароване майно (нерухомість), у вигляді квартири загальною площею 29,5м.кв, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Також перевіркою виявлено незадекларовані грошові надходження чоловіка відповідача [PERSON] [INFO] , які одержані 18.01.2019 року від продажу рухомого майна в розмірі 25120 (Двадцять п`ять тисяч сто двадцять) грн та 1500 (0дна тисяча п`ятсот) грн. (результати аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ МВС України`від 12.11.2019 року). Проте, як слідує з декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 29.05.2019 року, в якій відповідачем зазначено отримані доходи сім`ї за період з 01.11.2018 по 30.04.2019 вказана інформація не зазначена, що в свою чергу вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти соціальної допомоги в періоді з 01.05.2019 року по 31.10.2019 року. Крім того, відповідачем не вказано у декларації про\~доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги наявність у неї двох житлових приміщень, а саме: квартири за адресою: [ADDRESS] загальною площею 29,5 м.кв., що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі реєстр) щодо суб`єкта від 08.11.2019 року №188062577. При цьому, загальна площа житлового приміщення за адресою, [ADDRESS] , вказана недостовірна та відповідно до інформації з державного реєстру становить 151,5 м.кв. Суд зазначає, що в заяві від 29.05.2019 року відповідач вказала, що підтверджує відсутність змін у складі сім`ї (при повторному зверненні). Вона усвідомлює, що наведені нею відомості про доходи та майно, що вплинули або могли вплинути на прийняте рішення щодо надання соціальної допомоги, компенсації, субсидій та пільг, будуть перевірені згідно з чинним законодавством України. Їй повідомлено, що в разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги, компенсації та пільг, вона зобов`язується повідомити органи праці та соціального захисту населення. Про відмову в призначенні або припинення виплати призначеної соціальної допомоги та/або повернення надміру нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї її попереджено. Згідно довідки №639 від 26.02.2020, розмір переплати по державній соціальній допомозі малозабезпеченим сім`ям за період з 01.05.2019 по 31.10.2019 становить 15 680 грн 86 коп. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї. За змістом ст. 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім`ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону. До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються, зокрема, декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону). Статтею 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» встановлені умови, за яких державна соціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється виплата. Так, зокрема абз. 3 вказаної статті передбачено, що державна соціальна допомога не призначається у випадку, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму). Таким чином, відповідач не мала права на отримання соціальної допомоги та незаконно отримала вищезазначену допомогу за вказаний період, оскільки загальна площа двох житлових приміщень перевищувала норму власності чи володіння на 44,5кв. м. (151,5+ 29,5) -(21*6)+10,5). Пунктом 25 порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №250 (надалі - Порядок 250), зокрема, передбачено, що виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, з місяця, в якому виявлено порушення. Як слідує з пункту 28 Порядку 250, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Відповідно до ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також матеріальні і не матеріальні блага. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на викладене вище, оскільки отримувачем\~допомоги було\~приховано та\~подано недостовірні\~дані про\~доходи та\~майновий стан,\~що вплинуло\~на встановлення права на\~призначення державної\~соціальної допомоги\~та визначення\~її розміру,\~внаслідок чого позивачем були надміру виплачені кошти, а саме державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в сумі 15 680 грн 86 коп., які відповідачем не повернуті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Доводи представника відповідача про те, що позов поданий з пропуском строку позовної давності, на увагу не заслуговують, з огляду на таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За положеннями ч.1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Крім того, 30 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі закон № 540-IX), який набрав чинності 02 квітня 2020 року, який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину. Відповідно до п.12 прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236«Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029). За загальним правилом, визначеним у статті 58 Конституції України та статті 5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі. З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом № 540-IX разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02 квітня 2020, не є продовженими. Як було встановлено судом, в ході перевірки особової справи відповідача 08.11.2019 позивачем було з`ясовано подання відповідачем недостовірних даних, тобто перебіг строку позовної давності, який розпочався 08.11.2019 мав би закінчитися 08.11.2022. Водночас, оскільки сплив строку позовної давності щодо пред`явлення таких вимог припадає на час дії карантину, який не закінчився у день подання позову позивачем - 19.12.2022 та продовжено в Україні до 30.04.2023, тому на такі вимоги поширюються приписи ст. 12 Перехідних положень до ЦК України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину. Таким чином, у суду відсутні підстави для застосування позовної давності у цій справі. Покликання відповідача на відсутність обґрунтування позивачем поважності причин пропуску строку позовної давності не заслуговують на увагу, так як позивачем строк позовної давності не пропущений. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2 481, 00 грн.

Outcome: approved