Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась\~до суду\~з позовною\~заявою до\~ [PERSON] ,\~у якій\~просить суд\~розірвати шлюб\~з відповідачем;\~стягнути з\~ [PERSON] на\~її користь\~аліменти на\~утримання доньки\~ [PERSON] [INFO] ,\~у розмірі\~1/4\~частини усіх\~видів заробітку\~(доходу),\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~кожної дитини\~відповідного віку\~щомісячно,\~починаючи з\~07.02.2023\~року і\~до повноліття\~дитини. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що вона 08.11.2014 року з відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, про що складено відповідний актовий запис № 25. [INFO] вона народила від відповідача дочку - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 08.10.2015 року, актовий запис №78, яке видане виконавчим комітетом Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Проте з грудня 2018 року вони з відповідачем проживають окремо. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. У них різні погляди на життя. З вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливими. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, через це просить суд розірвати шлюб. Спору про місце проживання дитини немає. На даний час дитина проживає з нею, що підтверджується довідкою Білозірської сільської ради № 267 від 03 лютого 2023 р. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом з нею. Достатню матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач в добровільному порядку не надає, а тих коштів, що надає, не вистачає на всі необхідні потреби дитини. Спору про поділ майна \~ \~ \~ \~ з відповідачем не має. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 14.02.2023 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Про розгляд даної справи відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштової кореспонденції. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Отже принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд вважає, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, оскільки сімейні стосунки між сторонами не склалися, подружні відносини сторонами не підтримуються, за вказаними позивачем обставинами збереження шлюбу неможливе, тому шлюб необхідно розірвати. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, з матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком малолітньої доньки [PERSON] [INFO] , яка перебуває на утриманні позивача відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 03.02.2023 року №267, а тому відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини другої статті 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). У відповідності до ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд визначає, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір, тому судовий збір у розмірі 1073,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу позивач не просила стягувати з відповідача на її користь.

Outcome: approved