Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

14.02.2023 року позивач - [PERSON] звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про нього, як батька з актового запису про народження дитини - [PERSON] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він та відповідачка перебували в зареєствроаному шлюбі з 16.10.2004 року, який було розірвано 28.12.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] народила дитину - [PERSON] . Оскільки народжена відповідачкою дитина, була зачата в період шлюбу, батьком дитини відповідно до законодавства було записано позивача. Однак, як стверджує [PERSON] , він не є біологічним батьком [PERSON] , тому позивач просить суд виключити відомості про нього як батька дитини з актового запису про народження №658, складеного 08.05.2019 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 16.02.2023 року прийнято вказану заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. 02.03.2023 року судом без видалення до нарадчої кімнати було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні призначеному на 23.03.2023 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі. Відповідачка - [PERSON] у судовому засіданні призначеному на 23.03.2023 року, позов визнала, підтвердила, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого надала до суду висновок генотипоскопічного дослідження від 14.03.2023 року за №37564. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у шлюбі зареєстрованому 16 жовтня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, про що 16.10.2004 року складено актовий запис №141, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Шлюб між сторонами по справі розірвано 28.12.2018 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис №424, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . [INFO] в місті Одесі народився - [PERSON] , про що 08.05.2019 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено актовий запис №658, в якому в графі відомості про матір зазначено відомості про особу - [PERSON] , в графі відомості про батька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . У відповідності до ч.1,2 ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. На підставі вищевикладеного вбачається, що відомості про батька - [PERSON] до актового запису №658 про народження [PERSON] , були внесені Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області автоматично, без додаткової згоди батька, у відповідності до правил ч.2 ст.122 СК України, оскільки не сплив термін в десять місяців після припинення шлюбу. Позивачем - [PERSON] оспорюється батьківство відносно [PERSON] . Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122 цього кодексу, має право оспорити своє батьківство, представивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Тлумачення вказаної статті свідчить, що підставою для оспорювання презумпції батьківства є невідповідність встановленого батьківства факту біологічного походження. Виключення запису про особу як батька з актового запису про народження дитини (оспорювання батьківства) можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які спростовують походження дитини від певної особи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із ч.4 ст.10 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства». Як роз`яснено у п. п. 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п. 2.13.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. У відповідності до наданого до суду висновку генотипоскопічного дослідження від 14.03.2023 року за №37564, виданого ТОВ «МАМА ПАПА», встановлено, що біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] в рамках проведеного дослідження, виключається. Ймовірність батьківства складає 0%. В судовому засіданні сторони підтримали та не оспорювали вищевказаний висновок. Надаючи оцінку зазначеному висновку, судом враховується визнання позову відповідачкою - [PERSON] та визнання результатів вказаного дослідження. На підставі вищевикладеного, судом приймається вищевказаний висновок генотипоскопічного дослідження від 14.03.2023 року за №37564, як належний і достовірний доказ. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так як визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи все вищевикладене, суд вважає доведеним, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , за наслідком чого позов підлягає задоволенню та слід виключити з актового запису про народження дитини, відомості про позивача, як про його батька. Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом одночасно враховується, що відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки позивач під час розгляду справи наполягав на залишенні понесених судових витрат за ним, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved