Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив в частині визначення сум, що підлягають стягненню, до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та [PERSON] у якому просить суд стягнути із ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь [PERSON] суму завданої шкоди в розмірі 13 462 грн 88 коп., стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] суму завданої шкоди в розмірі 156109 грн 21 коп., судові витрати покласти на відповідачів. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.12.2021 року приблизно 18:30 год. [PERSON] керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2109», державний номер [NUMBER] , скоїла зіткнення з автомобілем марки «Opel», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобілі отримали механічні пошкодження, понесено матеріальний збиток. Постановою Біляївського районого суду Одеської області від 15.02.2022 року [PERSON] визнано виною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Позивач має поліс обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/125985. Відповідно до умов договору страхування АР 129598 від 06.07.2022 року страховик здійснив виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 99\~548,86 грн., що не відповідає розміру страхової виплати, яка складає 130\~000 грн. Відповідно до заяви позивача, судовим експертом Вітвіцьким І.І. було оглянуто пошкоджене авто OPEL INSIGNIA, д.н.з. [NUMBER] та відповідно до висновку № 65\\21-Е встановлено: вартість матеріального збитку, пошкодженого в результаті ДТП авто, що сталося 11 грудня 2021 року, яка складає 113\~011,74 грн., вартість відновлюваного ремонту, автомобіля складає 269\~120,95 грн. 11 липня 2022 року ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» засобами електронного зв`язку надала копії матеріалів страхової справи щодо ДТП від 11.12.2021 р., а саме ремонтну калькуляцію № 44789 від 06.01.2022 р., страховий акт №44789\\1\\2021 від 11.02.2022 р. страховий акт № 44789/1/2021, яким визнано факт страхового випадку, але з наданих даних не вбачається на підставі чого була зроблена ремонтна калькуляція № 44789 від 06.01.2022 р. та здійснені відповідні виплати, так як страховиком оцінка майна не робилась, як було зазначено вище оцінка була зроблена за ініціативи позивача. Розрахунок суми страхового відшкодування № 00000007226 від 27.06.2022 р. взагалі відповідачем не було надано. Зазначають, що в порушення вимог п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону № 1961-ІУ від 01.07.2004р. страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), вмотивованого рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) не надав. Крім того, при складанні страхового акту 44789\\1-1\\2021, використовувалась вищезазначена експертиза постраждалого (страхувальника), яка була 24 травня 2022 року надана страховику програмою для голосової та текстової комунікації «Вайбер», що підтверджується даними зазначеними у пункті 2 розділу «Розглянуто документи», зазначено: «Экспертиза пострадавшего (страхователя)» у якому, до речі також відсутні підписи як членів комісії так і Начальника управління ПрАТ "СК "Євроінс Україна" [PERSON] . Щодо відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП відповідачки [PERSON] дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, тому у неї виникає обов`язок відшкодувати завдану шкоду внаслідок ДТП. На переконання позивача, розрахована страховиком сума страхового відшкодування є невірною, не відповідає реальному розміру збитків, завданих позивачу, та не покриває розміру всієї шкоди, завданої внаслідок ДТП, а тому така різниця має бути стягнута із відповідачів. За наведених вище обставин позивач звернулася до суду з позовом для захисту своїх прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 28.09.2022 року позов було залишено без руху (а.с. 47). Ухвалою суду від 13.10.2022 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд (а.с. 55). Представник позивача [PERSON] адвокат Старенков О.Ю. просив розгляд справи провести за його та позивача відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог, та визначив суму судового збору у розмірі 1695,72 грн. та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 15\~500 грн., які слід стягнути з відповідачів. Представник ПрАТ «СК «Євроінс Україна» в судове засідання не прибув, про дату та час судового засідання повідомлений на електронну адресу. Також у межах строку, встановленого судом, від\~представника відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» Морозової О.В.\~на офіційну електронну адресу суду надійшов\~відзив на позовну заяву,\~скріплений електронним цифровим підписом, у якому вона просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відмовити повністю. В обґрунтування відзиву представник відповідача вказує, що дійсно 11.12.2021 року трапилось ДТП за участі т/з ВАЗ д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та т/з Opel д.н.з. [NUMBER] . Відповідальність водія т/з ВАЗ д.н.з. [NUMBER] була застрахована ПрАТ «СК Євроінс Україна» згідно полісу АР 1295985 з лімітом відповідальності 130\~000 грн., франшиза 0,00 грн. підтверджує, що дійсно позивач звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого т/з «ОреІ» д/н [NUMBER] , проведено його огляд та 06.01.2022 р. складено Калькуляцію №44789 відповідно до якої вартість відновлювального ремонту авто з урахуванням зносу складає 70 762,02 грн. 08.02.2022 \~ \~ \~ \~р. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» складено розрахунок суми страхового відшкодування на суму 72 162,02 грн. (ремонт т/з з урахуванням зносу 70 762,02 грн. плюс вартість послуг евакуатора 1400,00 грн.) та 11.02.2022 р. страховий акт по справі №44789/1/2021. 11.02.2022 року суму в розмірі 72 162,02 грн. було перераховано на користь Позивача, що підтверджується останнім у позовній заяві. Додатково, на підставі заяви про перегляд розміру страхового відшкодування та наданого Висновку експерта №65/21-Е ПрАТ "СК "Євроінс Україна" здійснено перерахунок розміру страхового відшкодування та 27.06.2022 р. складено розрахунок на доплату страхового відшкодування згідно якого: Вартість відновлюваного ремонту - 228 625,69 грн. Коефіцієнт фізичного зносу - 0,68% Коефіцієнт фізичного зносу в грошовому виразі - 130 091,02 грн Розмір матеріального збитку - 98 534,67 грн Сума зниження (попередня виплата за ремонт ТЗ) - 70 762,02 грн. Розмір страхового відшкодування (доплати) - 27 772,65 гри. (розмір матеріального збитку з урахуванням зносу згідно Висновку 98 534,67 грн. мінус попередня виплата за ремонт т/з 70 762,02 грн.) 06.07.2022 р. ПрАТ "СК "Євроінс Україна" здійснило доплату страхового відшкодування на користь Позивача в сумі 27 772,65 грн. що підтверджується останнім у позовній заяві. Таким чином, ПрАТ «СК «Євроінс Україна», здійснивши виплату страхового відшкодування на користь Позивача в загальній сумі 99 934,67 грн. (98 534,67 грн - на ремонт т/з та 1 400,00 грн. - за евакуатор), відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в повному обсязі виконало свої зобов`язання Страховика по Полісу перед Позивачем. Документів, які підтверджують надіслання (надання) відзиву іншим учасникам справи, представником відповідача не надано, лише зазначено у змісті відзиву про те, що відзив на позовну заяву, підписаний цифровим підписом представника відповідача, направлено на офіційну електронну адресу представника позивача, вказану у позовній заяві. Також представник відповідача просив поновити строки звернення до суду із відзивом, оскільки представник не мав технічної можливості звернутись до суду із відзивом у строки встановленні ухвалою суду від 13.10.2022 р. (а.с. 59-64). Ознайомившись із матеріалами справи та відзивом, суд вважає можливим прийняти до розгляду відзив, оскільки він надійшов до суду у строки визначенні ухвалою суду від 13.10.2022 року про відкриття провадження у справі. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти них, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що 11.12.2021 року трапилось ДТП за участі т/з ВАЗ д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та т/з Opel д.н.з. [NUMBER] . Постановою суду від 15.02.2022 р. [PERSON] було визнано винною у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 30-32). Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак,\~вина [PERSON] у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина четверта статті 41 Конституції України проголошує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Частинами першою та другою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). За приписами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 8 частини першої статті 16 ЦК України встановлено, що відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Факт завдання шкоди здоров`ю/майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за заподіяння позадоговірної шкоди встановлено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позадоговірна (деліктна) відповідальність, яка є видом цивільно-правової відповідальності, настає при існуванні складу правопорушення, що включає такі елементи, як: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Разом з тим, частиною п`ятою статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За змістом статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Тлумачення частини другої статті 1187 ЦК України свідчить про те, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець. Враховуючи, що відповідач у справі [PERSON] на момент вчинення ДТП керувала автомобілем ВАЗ д.н.з. [NUMBER] , правомірно, тобто була законним володільцем транспортного засобу, адже відомостей про інше суду не надано, є підстави для висновку, що вона вважається особою, яка здійснювала діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування"). Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями статті 979 ЦК України, якою передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 ЗУ «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 ЗУ «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також встановлено, що страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). За змістом пункту 1.4. частини першої статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Таке відшкодування повинно відповідати розміру\~оціненої шкоди, проте обмежується страховою сумою. Пунктом 36.4 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Статтею 28 Закону № 1961-ІV закріплено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Частиною третьої статті 988 ЦК України закріплено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до висновків про правильне застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У постанові від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Згідно полісу АР /1295985 [PERSON] застрахувала відповідальність т/з ВАЗ д.н.з. [NUMBER] , тому на момент ДТП ВАЗ д.н.з. [NUMBER] під керуванням правомірного володільця забезпеченим транспортним засобом - [PERSON] був застрахованим ПрАТ «СК Євроінс Україна» з лімітом відповідальності 130 000 грн., франшиза 0,00 грн., таким чином ДТП, що сталася 11.12.2021 року, відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є страховим випадком, внаслідок якого у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» настав обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування на користь позивача, як потерпілого. Позивач [PERSON] , як власник автомобіля\~«Opel», державний номер [NUMBER] , 22.06.2022 року звернулася до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з заявою про страхове відшкодування, з огляду на те, що саме у даного страховика відповідно до поліса був застрахованим автомобіль під керуванням відповідача. У заяві зазначив, що 11.02.2022 року позивач отримав від ПрАТ «СК «Євроінс Україна» суму 71\~801,21 грн., що є страховою сумою та 06.07.2022 року було зараховано відповідно до акту № 44789/1-1/2022 від 06.07.2022 року 27\~747,65 грн. Разом 99\~548,86 грн., зазначена сума не відповідає шкоді, за яку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, поліс AP \\129598. Так, висновком судового експерта Вітвіцького І.І. 65\\21-Е від 11.04.2022 року встановлена вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача у розмірі 269\~120,95 грн., що значно менше відшкодованої страхової суми (99\~548,86 грн.). Зазначений висновок було надіслано позивачем у «Viber», але висновок страховиком - ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» не взятий до уваги (а.с. 34-35). З матеріалів копії висновку експерта № 65/21-Е щодо вартості матеріального збитку автомобіля «Opel», державний номер [NUMBER] складеного 11.04.2022 року судовим експертом Вітвіцьким І.І., вартість матеріального збитку, завданого автомобілю внаслідок ДТП складає 113\~011,74 грн., вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Opel», державний номер [NUMBER] складає 269 120,95 грн. (а.с. 38-39). На підтвердження встановлення матеріального збитку потеплілому внаслідок пошкодження автомобіля «Opel», державний номер [NUMBER] в ДТП в матеріалах справи наявна копія калькуляції № 44789, страховий акт № 44789/1-1/2021 від 11.02.2022 року, розрахунок № 00000003340 суми відшкодування від 08.02.2022 року, розрахунок № 00000007226 суми відшкодування від 27.06.2022 року, страховий акт № 44789/1-1/2022 (а.с.21-29, 63-64). Як зазначено в страховому акті № 44789/1/2021, на підставі полісу 116007-2310-1295985 від 23.03.2021 р., «Audatex», заяви про отримання страхового відшкодування від потерпілої особи від 13.12.2021 р., розрахунку шкоди страхового відшкодування № 0000003340 від 08.02.22, [PERSON] було вирішено виплатити шкоду у розмірі 72\~162,02 грн. Як зазначено в страховому акті № 44789/1/2022, на підставі полісу 116007-2310-1295985 від 23.03.2021 р., «экспертизи пострадавшего» (страхователя), заяви про отримання страхового відшкодування від потерпілої особи від 13.12.2021 р., розрахунку шкоди страхового відшкодування № 0000007226 від 27.06.22, [PERSON] було вирішено виплатити шкоду у розмірі 27\~772,65 грн. Пунктом 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик,

Outcome: approved