Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даною заявою, посилаючись на те, що 20 червня 2007 року між ними було укладено шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . З січня 2023 року шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, спільне проживання та господарство не ведеться, в зв`язку з чим подальше збережння шлюбу неможливе. Згідно досягнутої домовленості після розірвання шлюбу син [PERSON] залишається проживати з батьком, дочка [PERSON] також виявила бажання проживати з батьком, а мати має право вільно бачитися з ними, приймати участь в їх вихованні. Заявники [PERSON] та [PERSON] були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засіданні не з`явились та надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, наполягають на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. В ч.2 ст.293ЦПК України наведено перелік справ, які суд розглядає в порядку окремого провадження. Водночас, приписами ч.3 ст.293 ЦПК України передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Приписами ч.3, 4 ст.56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом положень ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо,а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей (ч.1). Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса (ч.2). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (ч.3). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу (ч.4). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 20 червня 2007 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Срібнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №15. Від даного шлюбу подружжя має двох спільних неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . З січня 2023 року подружжя разом не проживає, стосунків не підтримує, спільних інтересів не має, веде окреме господарство, примиритися не бажає, чоловік та дружина наполягають на припиненні подружніх відносин, в установлений строк заяву про розірвання шлюбу не відкликали, шлюб між подружжям носить формальний характер. Відтак, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що дана заява подружжя [PERSON] та [PERSON] відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх неповнолітніх дітей, від дня подання цієї заяви (17 лютого 2023 року) сплив один місяць. Таким чином, враховуючи викладені обставини, дана спільна заява [PERSON] , [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч.8 ст.294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заявнику [PERSON] після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved