Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.07.2006 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітніми, та [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Проте внаслідок різних характерів та поглядів на виховання дітей відносини сторін погіршились. На даний час фактичні відносини між сторонами як між подружжям припинені і існують лише формально. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї суперечить її інтересам. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 14.07.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що складений актовий запис № 955. 21.12.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 25.01.2023 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 25.01.2023 судове засідання відкладене на 24.02.2023 у зв`язку з неявкою учасників справи. 24.02.2023 представник позивача [PERSON] адвокат Дяків О.Я. подала до суду клопотання, у якому просила вказати у рішенні про проживання дітей з позивачем, оскільки діти сторін на даний час проживають разом з позивачем за кордоном і це є необхідним для отримання певних дозвільних документів. 24.02.2023 судове засідання відкладене на 21.03.2023 у зв`язку із врученням відповідачу копії позовної заяви з додатками та копії ухвали про відкриття провадження у праві. У судове засідання 21.03.2023 позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності. Позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання 21.03.2023 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Подав до суду заяву, у якій позов визнав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та не заперечував проти задоволення позову. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Суд установив, що 14.07.2006 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України складений актовий запис № 955. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України (а.с. 3). У даному шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються повторними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 10, 12). Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112\~СК України\~визначає,\~що суд\~з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач послалась на те, що сторони мають різні характери та погляди на виховання дітей. Указані обставини призвели до погіршення відносин сторін. На даний час фактичні відносини між сторонами як між подружжям припинені і існують лише формально. Такі обставини повністю визнав у своїй заяві відповідач та не заперечував проти їх існування. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін та їхніх дітей. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Крім цього, позивач просила після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з позивачем. Позивач зазначила, що спір з цього приводу між сторонами відсутній і зазначення у судовому рішенні про такі обставини необхідне для отримання певних дозвільних документів за кордоном, де позивач з дітьми на даний час проживає. Відповідач у своїй заяві про визнання позову не заперечив щодо такої вимоги та не вказав про наявність спору між сторонами щодо місця проживання дітей. Так, у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/15 зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. З урахуванням викладеного за відсутності між сторонами спору щодо проживання неповнолітніх дітей з позивачем суд вважає за можливе зазначити про це у судовому рішенні одночасно з вирішенням вимоги про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 992,40 грн, 992,40 грн, що підтверджується квитанцією № 15 від 15.12.2022 (а.с. 16). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved