Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

10.11.2021 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою та просив позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.11.2006 року між сторони зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області. У шлюбі у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між позивачем та відповідачем не склались і шлюб між ними було розірвано 12.04.2010 року. Після розлучення дочка залишилась проживати разом з матір`ю та позивач змінила своє прізвище на дошлюбне. З листопада 2012 року позивач разом з дочкою переїхали проживати до Костопільського району Рівненської області. 24.07.2014 року позивач разом з [PERSON] зареєстрували шлюб та від даного шлюбу в них народились діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач з 2012 року не цікавиться дочкою [PERSON] , її здоров`ям та освітою, жодного разу з нею не зустрічався, не бере участі у її вихованні та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, матеріальну допомогу на утримання дочки не надавав і не надає по даний час. Позивач вважає, що відповідач своїм байдужим ставленням до дочки, підтверджує своє небажання виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. 12.08.2012 року відповідач [PERSON] оформив нотаріально завірену заяву про відмову від батьківських прав, утримання і виховання дочки [PERSON] , у зв`язку з відсутністю батьківських почуттів до неї. Позивач просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] та стягнути з нього на її користь понесені витрати по сплаті судового збору та за надання професійної правничої допомоги. Ухвалою суду від 01.12.2021 року по даній справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. 29.12.2021 року надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] , в якому він заперечив щодо заявлених вимог, мотивуючи тим, що нотаріально завірену заяву про відмову від батьківських прав відносно дочки [PERSON] , 02.09.2007 року він підписав під психологічним тиском позивача. Вважає, що позивач налаштовує дочку проти нього та маніпулює нею. На його звернення позивач відмовляла повідомити її місце знаходження, чим перешкоджала спілкуванню з дочкою. Не вбачає підстав для позбавлення його батьківських прав, оскільки він задовільно характеризується за місцем проживання. Зазначив, що за станом здоров`я йому встановлена 3 група інвалідності. Боргових зобов`язань по сплаті аліментів немає. 01.02.2022 року відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій просив витребувати з органу опіки та піклування висновок про доцільність позбавлення його батьківських прав викликати в судове засідання свідків для надання пояснень. Ухвалою суду від 01.02.2022 року заяву відповідача задоволено, витребувано з органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Малолюбашовської сільської ради об`єднаної територіальної громади Рівненського району Рівненської області висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . На виконання ухвали суду від 01.02.2022 року Малолюбашанська сільська рада надала суду рішення виконавчого комітету від 17.02.2022 року №20 «Про затвердження висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ». Ухвалою суду від 03.05.2022 року по даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 21.09.2022 року представник позивача адвокат Остапенко В.С. заявив клопотання про виклик у судове засідання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Малолюбашовської сільської ради об`єднаної територіальної громади Рівненського району Рівненської області для дачі особистих пояснень, мотивуючи це тим, що є необхідність допиту свідка [PERSON] , яка є неповнолітньою. Ухвалою суду від 21.09.2022 року клопотання задоволено та викликано у судове засідання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Малолюбашовської сільської ради об`єднаної територіальної громади Рівненського району Рівненської області представника позивача для дачі особистих пояснень у справі. В судовому засіданні 21.09.2022 року представник позивача адвокат Остапенко В.С. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просив суд позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його дочки [PERSON] , [INFO] та стягнути з нього на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору та за надання професійної правничої допомоги. В судовому засіданні 21.09.2022 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та зазначила, що відповідач [PERSON] добровільно написав заяву, яка була завірена нотаріусом про згоду його на позбавлення батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] , однак коштів по повній сплаті аліментів від нього не отримувала, інакше [PERSON] відмовлявся давати згоду на позбавлення його батьківських прав, тому і не стягувала з нього аліменти. В судовому засідання 21.09.2022 року неповнолітня [PERSON] , [INFO] суду пояснила, що їй відомо, що відповідач [PERSON] є її батьком, однак вона його не пам`ятає. З ним не спілкувалась та не спілкується. Проживає з матір`ю та вітчимом, в родині з сестрами та братом. Зазначила, що хоче, щоб [PERSON] позбавили батьківських прав відносно неї. В судовому засіданні 21.09.2022 року свідок [PERSON] суду пояснив, що тривалий час проживає з позивачем [PERSON] . В них є троє спільних дітей. Також з ними проживає дочка позивача від попереднього шлюбу [PERSON] , яку він виховує як рідну з самого її дитинства. За весь цей час відповідач [PERSON] дочкою не цікавився, не зустрічався, матеріально не допомагав. В судовому засіданні 20.10.2022 року представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Малолюбашовської сільської ради об`єднаної територіальної громади Рівненського району Рівненської області Погребняк Н.С. суду пояснила, що заперечує з приводу заявлених позовних вимог з підстав викладених у висновку щодо недоцільності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . 22.03.2023 року в судове засідання представник позивача адвокат Остапенко В.С. не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві. Також повідомив суд, що заяву від 20.08.2021 року про відмову від батьківських прав, був вимушений підписати, оскільки на нього психологічно тиснула позивачка та він сильно нервував, як підписував дану заяву у нотаріуса не пам`ятає тому, що після цього у нього був серцевий напад. Зауважив, що він не відмовляється від участі у вихованні своєї доньки, однак йому перешкоджає у цьому позивач. Впевнений, що позивач навмисно налаштувала проти нього його дочку та маніпулює дитиною. На запитання головуючого відповів, що з часу звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, він не зустрічався та не спілкувався з дочкою, сам до дочки не їздив та і вони сюди не приїжджали. Просив суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до п.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо ж дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як регламентує п.1 ст.18 цієї ж Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У ч.ч.2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звертання до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між сторонами 12.11.2006 року був зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис № 32 (а.с.6 т.1). Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.09.2007 року, відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.7 т.1). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12.04.2010 року, між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на дошлюбне « [PERSON] » (а.с.8 т.1). Відповідно до копії заяви, завіреної приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. від 20.08.2012 року, зареєстрованої в реєстрі за №3492, [PERSON] , [INFO] , діючи добровільно, розуміючи українську мову, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, повністю усвідомлюючи значення свої дій, відмовився від батьківських прав, утримання і виховання доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.9 т.1). За копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] з [PERSON] 24.07.2014 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №151. Прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила на « [PERSON] » (а.с.10 т.1). Відповідно до довідки виданої Малолюбашанською сільською радою від 27.10.2021 року №1291/01, [PERSON] проживає по [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять чоловік [PERSON] , доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.11 т.1) та має право на пільги передбачені законодавством для багатодітних сімей (а.с.12 т.1). Відповідно до копії заяви, завіреної приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. від 20.08.2012 року, зареєстрованої в реєстрі за № 3491, [PERSON] , просить припинити стягнення аліментів з [PERSON] , оскільки отримала від нього аліменти на виховання та утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у повному обсязі включно до досягнення нею 23 років, тобто до [INFO] . Претензій до [PERSON] не має (а.с.55 т.1). За рішенням виконавчого комітету Малолюбашанської сільської ради Рівненської області від 17.02.2022 року № 20 (а.с.101 т.1), затверджено висновок стосовно недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.102-109 т.1) та надані документи до висновку (а.с.110- 138 т.1) Згідно з наданими медичними документами відповідач [PERSON] має значний ряд захворювань(а.с.56-76 т.1). За актом обстеження умов проживання батько дитини [PERSON] з дочкою не проживає (а.с.116-117 т.1). Дослідивши вищезазначені докази, встановлено, що між сторонами виник спір із сімейних правовідносин щодо ухилення батькомвід виконання своїх батьківських обов`язків відносно його доньки. У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідност.164 СК України, в разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Відповідно до положень діючого Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не вливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За роз`ясненнями п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Згідно з ч.4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Оскільки у висновках органів опіки і піклування відсутні жодні обґрунтування, ці висновки не відповідають інтересам дитини, тому суд не погоджується з наданими висновками, так як зібрані у справі докази вказують на свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Отже, аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом, навіть не спілкується з нею, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, що також підтверджено поясненнями у судовому засіданні самої неповнолітньої дитини, які суд бере за основу та показами свідка, а тому позовні вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать інтересам дитини та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Так, відповідно до ч.1 ст.133 ЦК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За ст.137 ЦП України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). На підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 908 грн та витрати на надання правової допомоги в сумі 8000 грн.

Outcome: approved