Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

23.11.2022 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 1824,00 грн за спожиту електричну енергію за період з 01.08.2017 року по 01.01.2019 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] та користується електроенергією. У зв`язку з тим, що обов`язків по сплаті за використану електроенергію відповідач належним чином не виконував за період з 01.08.2017 року по 01.01.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 1824,00 грн, яку позивач просить стягнути, а також суму судового збору у розмірі 2481 грн, сплачену ним при зверненні з позовом до суду. 08.03.2023 року відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності, що є підставою для відмови від позову. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. 21.03.2023 року відповідачем [PERSON] було подано заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 28.02.2023 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За адресою: [ADDRESS] позивачем було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Судом встановлено, що 24.03.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір №70400676 про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 9.5 вказаного договору споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до п. 14 цього договору. Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357 із наступними змінами та доповненнями (ПКЕЕН), згідно п. 1 якої, ці Правила є обов`язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками, незалежно від форм власності. Відповідно до п.19 ПКЕЕН, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно п. 20 ПКЕЕН, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до п.42 ПКЕЕН, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати вартість спожитої електричної енергії та здійснювати інші платежі, відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно п. 1.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року, ці правила регулюють відносини , які виникають під час купівлі - продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії. Відповідно до п. 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Позивач у період з 01.08.2017 року по 01.01.2019 року надав відповідачу електричну енергію у житлове приміщення, розташоване у за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 2904,24 грн, сплачено відповідачем - 1080,24 грн, сума заборгованості складає 1824,00 грн, що підтверджується розрахунком доданим до позовної заяви. Останній платіж здійснено 03.04.2019 року у розмірі 150,48 грн. Відповідачем подано до суду заяву про застосування позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність складає 3 роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.08.2017 року по 01.01.2019 року, останній платіж відповідачем було здійснено 03.04.2019 року, тому відповідно строк позовної давності закінчився 03.04.2022 року, проте позивач звернувся з позовом лише 23.11.2022 року, тобто поза межами строку позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, про відмову у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності позивачем.

Outcome: dismissed