Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

22.03.2019 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] являється дружиною [PERSON] , померлого [INFO] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , яка прийняла спадщину після чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; 340 простих бездокументарних акцій АТ «ЗФЗ» (код за ЄДРПОУ 00186542), код цінних паперів UA4000138176. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , за життя заповіт він не залишив, спадщину після його смерті прийняла дружина [PERSON] шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , за життя заповіту не залишила. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняв шляхом звернення у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори №411/02-14 від 19.03.2016 року [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки у свідоцтві про смерть спадкодавця [PERSON] (серія [NUMBER] ) її ім`я вказане як « [PERSON] », а у свідоцтві про шлюб (серія [NUMBER] ) ім`я спадкодавця вказане як « [PERSON] ». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. 17.04.2019 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 22.04.2019 року зустрічний позов [PERSON] до\~ [PERSON] про\~визнання права\~власності на\~спадкове майнобув прийнятий та об`єднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 29.03.2023 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно був залишений без розгляду за заявою позивача за зустрічним позовом [PERSON] . Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони знали подружжя [PERSON] , що [PERSON] , являється дружиною [PERSON] , при цьому за життя дружину вони знали як « [PERSON] », увесь час вони жили як подружжя. Вислухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 29.01.1958 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К., зареєстрованого в реєстрі за №2-994, що також підтверджено довідкою №803, виданою 20.05.2019 року КП «Ізмаїльське МБТІ». Відповідно до технічного паспорта виготовленого КП «Ізмаїльське МБТІ» станом на 13.06.2018 року житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] побудовано в період 1958-1982 роки. Згідно п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. У своєму листі № 8.4-35/18/1 від 23.02.2016 року, Міністерство юстиції України зазначило: «Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі». Отже, будинки, які побудовані до 1992 року не підлягають введенню в експлуатацію, не належать до самочинного будівництва і документом, який підтверджує відповідність його будівельним нормам, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Крім цього встановлено, що [PERSON] належить 340 простих бездокументарних акцій АТ «ЗФЗ» (код за ЄДРПОУ 00186542), код цінних паперів UA4000138176 на підставі Сертифікату акцій серії АСЕ №838227, виданого 20.09.2005 року ВАТ «Запорізький завод феросплавів», що також підтверджено листом Депозитарного центру «Придніпров`я» №0605/01-В від 06.05.2019 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.05.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 55720443 від 03.04.2019 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] відсутня. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. В судовому засіданні встановлено факт родинних відносин, а саме того, що [PERSON] , яка померла [INFO] являється дружиною [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджено показами допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] та відомостями в паспорті громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 30.11.2001 року Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області, згідно яких 19.01.1955 року був зареєстрований шлюб [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] ; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.07.1955 року; - син [PERSON] , що підтверджено довідкою про народження №18, виданою 11.02.2019 року Первомайським відділом РАЦС Томської області, росія, однак [PERSON] помер [INFO] , тобто до відкриття спадщини після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] , тому спадкування повинно здійснюватися за правом представлення. Згідно до вимог ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємцем за правом представлення після смерті [PERSON] являється: -онука [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.08.1979 року Ізмаїльським відділом ЗАГС Одеської області, довідкою про народження [PERSON] №18, виданою 11.02.2019 року Первомайським відділом РАЦС Томської області, росія. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено записами у будинковій книзі на будинок [ADDRESS] , тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Крім того встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживали, що підтверджено записами у будинковій книзі на будинок [ADDRESS] та із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріуса не звертались, що підтверджено листом Ізмаїльської державної нотаріальної контори №489/01-16 від 03.04.2019 року, тобто [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що не прийняли спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; 340 простих бездокументарних акцій АТ «ЗФЗ» (код за ЄДРПОУ 00186542), код цінних паперів UA4000138176, яке вона прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON] , але не оформила належним чином своїх спадкових прав. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 55720396 від 03.04.2019 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.07.1955 року; - син [PERSON] , що підтверджено довідкою про народження №18, виданою 11.02.2019 року Первомайським відділом РАЦС Томської області, росія, однак [PERSON] помер [INFO] , тобто до відкриття спадщини після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] , тому спадкування повинно здійснюватися за правом представлення. Згідно до вимог ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємцем за правом представлення після смерті [PERSON] являється: -онука [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.08.1979 року Ізмаїльським відділом ЗАГС Одеської області, довідкою про народження [PERSON] №18, виданою 11.02.2019 року Первомайським відділом РАЦС Томської області, росія. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджено відповідною заявою від 12.04.2014 року, посвідченою державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала, що підтверджено записами у будинковій книзі на будинок [ADDRESS] та із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріуса не зверталась, що підтверджено спадковою справою №144/2014 від 12.04.2014 року, заведеною після [PERSON] , померлої [INFO] , тобто [PERSON] вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Крім цього, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 27.02.2020 року, яке набрало законної сили 27.04.2022 року, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області про визнання поважними причин пропуску [PERSON] строку на прийняття спадщини після [PERSON] ,\~померлої [INFO] та визначення\~додаткового строку\~для прийняття\~спадщинипісля смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] було відмовлено. Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори №411/02-14 від 19.03.2016 року [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки у свідоцтві про смерть спадкодавця [PERSON] (серія [NUMBER] ) її ім`я вказане як « [PERSON] », а у свідоцтві про шлюб (серія [NUMBER] ) ім`я спадкодавця вказане як « [PERSON] ». Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved