Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Позивач\~ звернулася\~ до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим,\~\~ що на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . В даній квартирі, на прохання родичів,\~ була\~ зареєстрована відповідач\~ [PERSON] ,\~ яка не є членом сім`ї позивача, ніколи постійно не проживала в зазначеній квартирі, не утримувала і не утримує житло. Реєстрація місця проживання\~ відповідача в будинку позивача створює перешкоди у користуванні та розпорядженні житлом,\~ спричиняє додаткові витрати,\~ а тому позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила\~ право на користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 17.01.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено до розгляду. (а.с. 24) Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи за наявними матеріалами справи без участі сторони позивача. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася,\~ про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином,\~ відзиву, клопотань чи заперечень до суду не подала, та відповідно до положень ст.ст. 128,130 ЦПК України, вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. Треті особи [PERSON] , [PERSON] судове засідання не з`явилися,\~ про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Наведене стверджується копією свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] від 10.12.1998 року (а.с. 7) Як вбачається з витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/15608\~ від 21.10.2022 року, в\~ квартирі [ADDRESS] , зареєстровано двоє осіб: [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] (а.с.12). З акту № 6/2023 про фактично проживаючих осіб від 13.02.2023 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровано троє осіб: [PERSON] , [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] . Вказаний акт, було складено начальником юридичного відділу КП БМР ЖЕК №6 А.Ковбасюк-Бобровою, в присутності\~ сусідів [PERSON] , [PERSON] про те, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] по факту\~ не проживає з моменту реєстрації. (а.с. 32) При\~ вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Зі змісту позовної заяви слідує, що на прохання сина позивача, в квартирі [ADDRESS] була зареєстрована відповідач, яка не вселялася і жодного дня не проживала в даному помешканні, не утримувала квартиру, має інше житло, адреса якого невідома. Відповідач не перебуває в родинних відносинах з позивачем та членами її сім`ї. Вирішити питання в позасудовому порядку не виявилося можливим, відповідач добровільно не виписується. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» декларування місця проживання, реєстрація місця проживання (перебування) особи не є підставою для набуття такою особою права володіння, користування чи розпорядження житлом (у тому числі не є підставою для вселення чи визнання за особою права на проживання та/або права користування житлом), про проживання в якому особа повідомила. Згідно п. 6 ч.1 ст. 24 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідача можливо визнати такою, що втратила право на користування зазначеним житлом. Спростувань, доказів чи будь-яких заперечень щодо такого висновку суду, не надано. Згідно ст. 141 ЦПК України на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню з відповідача судові витрати в розмірі 992,40 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved