Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

АТ «Оператор газорозподільної системи «ВОЛИНЬГАЗ» 26 грудня 2022 року звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розподіл природного газу, який відповідно до заяви про зменшення позовних вимог становить 2924,43 гривні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільних систем «ВОЛИНЬГАЗ» та [PERSON] діють відносини щодо розподілу природного газу, які регулюються Законом України «Про ринок природного газу» та безпосередньо Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року №2494, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1379/27824, зі змінами. Розділом VI Кодексу ГРМ передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної системи для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2498. Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок та умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до об`єктів споживача та правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Цей договір є договором приєднання, що укладається на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Пунктом 4 частини 2 розділу 3 глави VI Кодексу ГРМ визначено, що укладення Договору розподілу природного газу мiж Оператором ГРМ та споживачем не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Фактом приєднання відповідача [PERSON] до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору) є фактичне споживання природного газу та користування послугами із доставки (розподілу) природного газу, що підтверджується документально: фактичне користування послугами із розподілу природного газу та помісячні показання лічильника газу, які відображенні в доданій виписці з фінансового стану та довідках про споживання природного газу відповідача по його особовому рахунку. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, що є побутовим до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. За приписами п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, річна замовлена потужність об`єкта споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом на газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою за 314 м. куб для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єктом споживача, що не є побутовим. За період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року відповідачеві [PERSON] було розподілено природного газу в кількості 1314,48 м?. В свою чергу, за період з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року, відповідачеві було розподілено природного газу в кількості 992,23 м?. За період з 01 жовтня 2020 року по 30 вересня 2021 року відповідачеві було розподілено природного газу в кількості 1539,00 м?. При цьому місячна вартість у 2020, 2021 та 2022 роках була розрахована як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Водночас, постановою НКРЕКП №3015 від 24 грудня 2019 року позивачу встановлено тариф на послуги з розподілу природного газу з 01 січня 2020 року до 30 червня 2020 року включно в розмірі 0,91 гривень за 1 м? на місяць (без урахуванням ПДВ). З врахуванням ПДВ (20%) вартість послуг з розподілу природного газу складає 1,092 гривні за 1 м?. Також п. 2 ч. 1 вищевказаної постанови НКРЕКП в редакції постанови НКРЕКП №1153 від 24 червня 2020 року позивачу встановлено тариф на послуги з розподілу природного газу з 01 липня 2020 року до 31 грудня 2020 року включно в розмірі 0,98 гривень за 1 м? на місяць (без урахуванням ПДВ). З врахуванням ПДВ (20%) вартість послуг з розподілу природного газу складає 1,176 гривень за 1 м?. Постановою НКРЕКП №2766 від 30 грудня 2020 року позивачу встановлено тариф на послуги з розподілу природного газу з 01 січня 2021 року в розмірі 1,57 гривень за 1 м? на місяць (без урахуванням ПДВ). З врахуванням ПДВ (20%) вартість послуг з розподілу природного газу складає 1,884 гривні за 1 м?. Таким чином, з урахуванням вимог глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ та п. 6.1 та 6.2 Типового договору розподілу природного газу для відповідача була розрахована щомісячна плата за розподіл газу по періодах: 1) з січня по червень 2020 року у розмірі 119,62 гривень в місяць; 2) з липня по грудень 2020 року у розмірі 128,82 гривень в місяць; 3) з січня по грудень 2021 року у розмірі 155,78 гривень в мiсяць; 4) з сiчня 2022 року по грудень 2022 року у розмірі 241,62 гривень в місяць. Вказує, що споживач не виконала взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за послуги з розподілу природного газу, та за період з січня 2020 року до грудня 2022 року включно допустила заборгованість перед АТ «Волиньгаз» за надану послугу в загальній сумі 2924 гривні 43 копійки. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в сумі 2924 гривні 43 копійки та судовий збір в розмірі 2481 гривню 00 копійок. Ухвалою судді від 17 січня 2023 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На адресу суду, 09 лютого 2023 року відповідач [PERSON] подала зустрічний позов до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ВОЛИНЬГАЗ», який ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 14 лютого 2023 року залишений без руху з наданням строку для усунення недоліків. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 01 березня 2023 року вищевказаний зустрічний позов повернуто відповідачу у зв`язку з не усуненням недоліків. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача в користь АТ «Оператор газорозподільної системи «ВОЛИНЬГАЗ» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в сумі 2924 гривні 43 копійки та судовий збір в розмірі 2481 гривню 00 копійок. Поряд з цим, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання повідомлення за фактичним місцем реєстрації, однак поштовий конверт повернувся до суду з відміткою уповноваженої особи «Укрпошти» «За закінченням терміну зберігання». За таких обставин суд вважає, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання. Дана позиція узгоджується з висновком Верховного Суду у справі № 2-6236/11 (постанова Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.06.2021 року), згідно якої у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до Горохівського районного суду Волинської області у встановленій ЦПК України формі не надійшов. Тобто, остання тобто не скористалася наданими їй процесуальними правами, передбаченим ст. 178 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Також у даному випаду судом враховано, що за приписами ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»). Суд зазначає, що відповідачка не була позбавлена права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №155/1370/22 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, за наявними в ній матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Статтею 12 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що між сторонами виникли та існують правовідносини, що регулюються ст. 526, 527 ЦК України. Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ), затвердженим Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) №2494 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1379/2782; Правилами постачання природного газу (далі Правила), затвердженими Постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим Постановою НКРЕКП №2493 від 30 вересня 2015 року (далі Кодекс ГТС), та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до пункту 1 розділу 2 «Правил постачання природного газу» підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи. Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. На письмову вимогу споживача Оператор ГРМ зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою Оператора ГРМ письмову форму договору розподілу природного газу. Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до п. 1.2. та п. 1.3 Типового договору про розподіл природного газу затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2498, умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2494. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до п. 2.1. Типового договору Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Відповідно до положень пунктів 6.1, 6.2 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, що є побутовим до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Оператора ГРМ (абз. 2 та 3 п. 6.6. розділу VI Типового договору). Згідно з вимогами п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Пунктом 6.3 розділу VI Договору встановлено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (абз. 2 п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу). Згідно з п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. Крім того, за приписами абз. 4 п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу, з 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою за: 39 м? для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 м? для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 м? для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим. З урахуванням вказаного, на 2020 рік Товариство (Оператор ГРМ) визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року, на 2021 рік за період з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року, на 2022 рік за період з 01 жовтня 2020 по 30 вересня 2021 року. Судом встановлено, що згідно з заявою-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 31 жовтня 2017 року відповідач [PERSON] погодилася із вказаними персоніфікованими даними його, як споживача за Договором, в тому числі ЕІС-коду. Відповідно до вказаної заяви-приєднання відповідач є споживачем природного газу та підключений до газорозподільної системи позивача як оператора ГРМ; здійснює споживання природного газу за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9). Послугу з розподілу природного газу відповідачеві надає позивач. Відповідачка своїм особистим підписом у заяві-приєднанні підтвердила згоду на автоматизовану обробку її персональних даних згідно з чинним законодавством та можливу їх передачу третім особам, які мають право на отримання цих даних відповідно до чинного законодавства, у тому числі щодо кількісних та/або вартісних обсягів наданих за договором послуг. Факт підписання цієї заяви-приєднання відповідачкою жодними доказами не спростовано. Згідно з довідкою від 07 вересня 2022 року, по особовому рахунку № [NUMBER] , за газовий рік 01 жовтень 2018 року по 30 вересня 2019 року, споживачем [PERSON] спожито 1314,48 м? об`єму газу, за газовий рік 01 жовтень 2019 року по 30 вересня 2020 року спожито 992,23 м? об`єму газу та за газовий рік 01 жовтень 2020 року по 30 вересня 2021 року спожито 1539,00 м? об`єму газу (а. с. 11-12). Згідно з інформацією про фінансовий стан абонента [PERSON] , за період січень 2020 року по грудень 2022 року наявна заборгованість в розмірі 2924,43 гривні (а. с. 10). При цьому місячна вартість у 2020, 2021 та 2022 роках була розрахована як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Водночас, на підставі постанови НКРЕКП №3015 від 24 грудня 2019 року з 01 січня 2020 року до 30 червня 2020 року вартість послуг з розподілу природного газу складає 1,092 гривні за 1 м? (з врахуванням 20% ПДВ). Також на підставі п. 2 ч. 1 вказаної вище постанови НКРНЕКП в редакції постанови НКРЕКП №1153 від 24 червня 2020 року з 01 липня 2020 року до 31 грудня 2020 року вартість послуг з розподілу природного газу складає 1,176 гривні за 1 м? (з врахуванням 20% ПДВ). Постановою НКРЕКП №2766 від 30 грудня 2020 року з 01 січня 2021 року вартість послуг з розподілу природного газу складає 1,884 гривні за 1 м? (з врахуванням 20% ПДВ). Таким чином, як встановлено судом при оцінці довідки про фінансовий стан боржника [PERSON] з урахуванням вимог глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ та п. 6.1 та 6.2 Типового договору розподілу природного газу для [PERSON] була розрахована щомісячна плата за розподіл газу по періодах: 1) з січня по червень 2020 року у розмірі 01.10.2018 30.09.2019 = 1314,48 м?/ 12 міс. = 109,54 м? х 1,092 грн. за 1 м? = 119,62 грн. в місяць; 2) з липня по грудень 2020 року у розмірі 01.10.2018 30.09.2019 = 1314,48 м?/ 12 міс. = 109,54 м? х 1,176 грн. за 1 м? = 128,82 грн. в місяць; 3) з січня по грудень 2021 року у розмірі 01.09.2019 30.09.2019 = 992,23 м?/ 12 міс. = 82,69 м? х 1,884 грн. за 1 м? = 155,78 грн. в мiсяць; 4) з сiчня 2022 року по грудень 2022 року у розмірі 01.10.2019 30.09.2020 = 1539,00 м?/ 12 міс. = 128,25 м? х 1,884 грн. за 1 м? = 241,62 грн. в місяць. Підсумовуючи викладене суд приходить до висновку, що АТ «ОГС «ВОЛИНЬГАЗ» надавало послуги з розподілу природного газу до оселі [PERSON] , яка в свою чергу, їх отримувала, а оплату за період з січня 2020 року по грудень 2022 року провела частково, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 2924 гривні 43 копійки. При цьому, нарахування АТ «Оператор газорозподільних систем «ВОЛИНЬГАЗ» місячної вартості послуги розподілу природного газу [PERSON] за цей період здійснено у відповідності до положень глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ. Разом з тим, відповідачка, являючись споживачем в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Кодексу ГРМ не виконувала належним чином свої зобов`язання по сплаті за отримані нею послуги від позивача, у зв`язку з чим у відповідачки станом на 21 грудня 2022 року виникла та існує перед позивачем заборгованість, яка становить 2924,43 гривні. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних. Пункт 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановив обов`язок споживачів оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Приписами ч. 1 ст. 525 ЦК України, встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 629 ЦК України, визначено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. В додатку 3 до Типового договору розподілу природного газу (пункт 1.3 розділу І) Інформаційний лис вказано, що у разі незгоди приєднуватися до Договору Споживач не має права використовувати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. З моменту приєднання до умов Договору (акцептування договору) споживач та Оператор ГРМ набувають всіх прав та обов`язків за Договором та несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами Договору та чинним законодавством України. Відповідачем не надано суду належних та допустимий доказів, що вона відмовлялась від приєднання до Типового договору щодо розподілу природнього газу шляхом подання відповідної заяви та/або не споживанням природного газу. Згідно з ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні позовних вимог суд бере до уваги, що відповідачем відповідно до ст. 81 ЦПК України, не подано суду належних та допустимих доказів про безпідставність заявлених позивачем вимог про стягнення боргу за розподіл природного газу. Суд, приймаючи до уваги, наданий позивачем розрахунок, порушення умов Типового договору про розподіл природного газу відповідачем в частині несплати заборгованості та відсутності доказів на їх спростування, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за розподіл природного газу за період з січня 2020 року по грудень 2022 включно у розмірі 2924,43 гривні. Вирішуючи питання про судові витрати, суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2481,00 гривню у рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved