Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що сімейні стосунки у них не склалися,сторони другий рік не проживають разом, не ведуть спільного господарства, примирення між сторонами неможливе. Позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим та таким, що буде суперечити їх інтересам. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 08.02.2023 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено судове засідання. Судове засідання, призначене на 07.03.2023 було відкладено на 03.04.2023 у зв`язку з неявкою відповідача. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, у якій вказала про розгляд справи у її відсутності, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, не заперечує проти постановлення заочного рішення у справі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, шляхом надіслання рекомендованого повідомлення за зареєстрованою адресою проживання відповідача та розміщення оголошення про виклик на сайті суду, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив. \~ \~ \~ \~Тому суд у відповідності до статті 280 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення. \~ \~ \~ \~У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.04.2014, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом РАЦС Відень-Іннере Штадт, Республіка Австрія, актовий запис №207/2014. \~ \~ \~ \~У шлюбі в сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане відділом РАЦС по району Відень-Верінг, актовий запис №023818/2016. \~ \~ \~ \~Також, у шлюбі в сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане відділом РАЦС по району Відень-Верінг міста Відня, актовий запис №028509/2017. Згідно із долученими до позовної заяви доказами, позивач та відповідач мають посвідки на постійне проживання в Україні. Відповідно до вимог статті 56 Закону України «Про міжнародне приватне право», форма та порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства визначається правом України. Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з пунктом 1 статті 16 вказаного Закону, особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Відповідно до частини першої статі 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на території України, то розірвання шлюбу проводиться за законодавством України. Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] , [INFO] , громадянка Австрійської Республіки зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копій довідок від 18.03.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] має фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Згідно зі статтею 24 Сімейного Кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною 3 статті 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, шлюб носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін, в зв`язку з чим суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved