Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулось до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] з вимогами: -стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» 92\~248 гривень 71 копійку матеріальної шкоди в порядку суброгації виплаченого страхового відшкодування; -вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05 вересня 2019 року о 14 год. 25 хв. в м. Івано-Франківську, по вул. Галицькій на перехресті із вул. Пулюя мала місце ДТП з участю застрахованого у ПрАТ «Страхова група\~«ТАС» авто Volkswagen Passat, д.н.з [NUMBER] та автомобіля Audi 100, д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] . В результаті ДТП застраховане авто Volkswagen Passat було пошкоджене. По даному факту постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. В порядку виконання Договору страхування ПрАТ «Страхова група «ТАС» сплачено страхувальнику [PERSON] 92\~248 гривень 71 копійку страхового відшкодування. Враховуючи здійснення страхового відшкодування страховику, позивач просить розмір страхового відшкодування стягнути з відповідача винуватця ДТП. Доказів укладення [PERSON] . Договору страхування цивільно-правової відповідальності ПрАТ «Страхова група «ТАС» не здобуто. Представником відповідача адвокатом Селяніним В.О. скеровано до суду відзив, яким представник позов заперечив. Заперечуючи позов представник покликається на те, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Audi 100, д.н.з. [NUMBER] , яким на час ДТП був [PERSON] не забезпечена Договором страхування цивільно-правової відповідальності. За таких умов, з вимогою про відшкодування завданих збитків потерпілий вправі звернутись до МТСБУ, у якого виникає право регресної вимоги до винуватця. Передумов для виплати страхового відшкодування у ПрАТ «Страхова група «ТАС» не було. Просив в позові відмовити. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 05 вересня 2019 року о 14 год. 25 хв. в м. Івано-Франківську, по вул. Галицькій на перехресті із вул. Пулюя мала місце ДТП з участю застрахованого у ПрАТ «Страхова група\~«ТАС» авто Volkswagen Passat, д.н.з [NUMBER] та автомобіля Audi 100, д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] . В результаті ДТП застраховане авто Volkswagen Passat було пошкоджене. По даному факту, постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124\~КУпАП (а.с. 13-14). Між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та користувачем автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з [NUMBER] [PERSON] 05 серпня 2019 року укладено Договір добровільного страхування транспортних ризиків (а.с. 9). Доказів укладення [PERSON] . Договору страхування цивільно-правової відповідальності судом не здобуто (а.с. 12). 28 жовтня 2019 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснено виплату користувачу автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з [NUMBER] [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 92\~248 грн. 71 коп. (а.с. 66). 3.Вчинені процесуальні дії у справі, рішення щодо подальшого руху справи. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 24 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач ПрАТ «Страхова група «ТАС» представника не скерував. Представницею [PERSON] скеровано клопотання про розгляд справи у відсутності представника. Відповідач [PERSON] , його представник - адвокат Селянін В.О. будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились, представника не скерували. З урахуванням поведінки учасників судом постановлено ухвалу щодо подальшого руху справи. 4.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України). Враховуючи клопотання представника позивача, належність повідомлення відповідача, його представника, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, їх представників. Відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому згідно з положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 993 ЦК України, статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Ураховуючи, що: -у спірній ДТП встановлено вину відповідача, який порушив Правила дорожнього руху України, що підтверджується судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення; -позивач, як страхових одного із учасників ДТП, здійснив виплату страхового відшкодування на підставі умов Договору добровільного страхування наземного транспорту; -відповідачем не здійснено обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу; -суд доходить загалом обґрунтованого висновку про виникнення у відповідача обов`язку щодо відшкодування позивачу завданої внаслідок ДТП шкоди в порядку суброгації. Відтак, позов слід задовольнити. Розподіл судових витрат слід провести в порядку статті 141 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, суд вважає виконаним свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 15 березня 2023 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6 статті 259\~ЦПК України та частини 5 статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог частини 4 статті 268 ЦПК України, підписав судове рішення без його проголошення. На підставі наведеного та

Outcome: approved