Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

У січні 2023 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3 % річних за час порушення грошового зобов`язання, в якому вказувало, що 29 березня 2007 року між ВАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №10М/2007, відповідно до якого банк зобов`язався надати останньому кредит у розмірі 95 300 доларів США, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит в строк до 29 березня 2011 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 12 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є обов`язок останнього сплачувати неустойку - пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення платежу. Крім цього, з метою забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору 29 березня 2007 року між ВАТ «ВТБ Банк» з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] було укладено договори поруки, за якими останні поручилися за вчасне та повне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань та зобов`язалися нести перед позивачем разом з [PERSON] солідарну відповідальність за порушення ним умов кредитного договору. Проте, оскільки позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним належним чином не виконував, а тому рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2009 року (справа №1-1999/2009 за позовом ВАТ «ВТБ Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту, договорами поруки) з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь ВАТ «ВТБ Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором (що складається із заборгованості за кредитом, процентами, нарахованої неустойки та відповідальності за порушення грошового зобов`язання) станом на 19 серпня 2009 року у загальному розмірі 59 501,99 доларів США, що еквівалентно 469 008,62 грн. Згідно договору №75-РБ про відступлення права вимоги від 21 жовтня 2020 року АТ «ВТБ Банк» відступило АТ «Універсал Банк» право вимоги за кредитним договором №10М/2007 від 29 березня 2007 року. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 грудня 2020 року замінено АТ «ВТБ Банк», як первісного стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду від 17 листопада 2009 року у справі №1-1999/2009 за позовом ВАТ «ВТБ Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту, договорами поруки, його правонаступником - АТ «Універсал Банк». Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 вересня 2022 року (залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року) у задоволенні заяви АТ «Універсал Банк» про видачу дублікатів виконавчих листів, поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання у цивільній справі за позовом ВАТ «ВТБ Банк» (правонаступником якого є АТ «Універсал Банк») до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту, договорами поруки відмовлено. Оскільки зобов`язання за кредитним договором №10М/2007 від 29 березня 2007 року залишається невиконаним у повному обсязі та є грошовим, а тому АТ «Універсал Банк» на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 30 листопада 2019 року по 29 листопада 2022 року в розмірі 4 946,06 доларів США, а також понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача Сахабутдінов В.Ю. не з`явився, проте надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, судом повідомлялися про час та місце розгляду справи ( [PERSON] , [PERSON] - відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України за місцем їх зареєстрованого проживання, [PERSON] - відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення повідомлення про виклик на офіційному веб сайті судової влади України), причини неявки суду не повідомили. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в окремій заяві проти цього не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 29 березня 2007 року між ВАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №10М/2007, відповідно до якого банк зобов`язався надати останньому кредит у розмірі 95 300 доларів США, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит в строк до 29 березня 2011 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 12 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є обов`язок останнього сплачувати неустойку - пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення платежу. Крім цього, з метою забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору 29 березня 2007 року між ВАТ «ВТБ Банк» з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] було укладено договори поруки, за якими останні поручилися за вчасне та повне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань та зобов`язалися нести перед позивачем разом з [PERSON] солідарну відповідальність за порушення ним умов кредитного договору. Проте, оскільки позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним належним чином не виконував, а тому рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2009 року (справа №1-1999/2009 за позовом ВАТ «ВТБ Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту, договорами поруки) з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь ВАТ «ВТБ Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором (що складається із заборгованості за кредитом, процентами, нарахованої неустойки та відповідальності за порушення грошового зобов`язання) станом на 19 серпня 2009 року у загальному розмірі 59 501,99 доларів США, що еквівалентно 469 008,62 грн. Згідно договору №75-РБ про відступлення права вимоги від 21 жовтня 2020 року АТ «ВТБ Банк» відступило АТ «Універсал Банк» право вимоги за кредитним договором №10М/2007 від 29 березня 2007 року. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 грудня 2020 року замінено АТ «ВТБ Банк», як первісного стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду від 17 листопада 2009 року у справі №1-1999/2009 за позовом ВАТ «ВТБ Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту, договорами поруки, його правонаступником - АТ «Універсал Банк». Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 вересня 2022 року (залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року) у задоволенні заяви АТ «Універсал Банк» про видачу дублікатів виконавчих листів, поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання у цивільній справі за позовом ВАТ «ВТБ Банк» (правонаступником якого є АТ «Універсал Банк») до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту, договорами поруки відмовлено. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Положення ст. 546 ЦК України вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, порукою. Згідно ч. 1 ст. 553, ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (ч. 1 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору поруки)). Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Водночас, згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Таким чином, АТ «Універсал Банк», як новий кредитор, має право вимагати від відповідачів належного виконання зобов`язань, що виникли з кредитного договору №10М/2007 від 29 березня 2007 року, укладеного з ВАТ «ВТБ Банк». Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (зокрема: виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України); переданням відступного (ст. 600 ЦК України); зарахуванням зустрічних однорідних вимог (ст. 601 ЦК України); за домовленістю сторін (ст. 604 ЦК України); прощенням боргу (ст. 605 ЦК України); поєднанням в одній особі боржника і кредитора (ст. 606 ЦК України); неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (ст. 607 ЦК України); смертю фізичної особи або ліквідацією юридичної особи в разі неможливості переведення боргу на правонаступника (ст.ст. 608, 609 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц також дійшла висновку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 викладено висновок про те, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц зазначено, що 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України, можуть бути визначені у доларах США та нараховуються виходячи із простроченої суми, вираженої у відповідній грошовій валюті. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Судом встановлено, що зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачами умов кредитного договору, а також доказів повного виконання судового рішення про стягнення з них заборгованості. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. За встановленого, АТ «Універсал Банк» має право вимагати від [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] сплати 3 % річних за період прострочення грошового зобов`язання. Однак згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Матеріалами справи (а.с. 19) підтверджено, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідачів заборгованості останніми було сплачено 4 545,76 доларів США, а тому борг становить 54 956,21 доларів США (59 501,99 долар США (заборгованість, встановлена судовим рішенням) - 4 545,78 доларів США (фактично сплачена заборгованість)). За встановленого, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних за період з 30 листопада 2019 року до 24 лютого 2022 року, що становить 3 685,84 доларів США, зокрема: - за період з 30 листопада 2019 року по 31 грудня 2019 року - 144,54 долари США (54 956,21 доларів США (сума боргу) х 3 % річних / 100 % х 32 (дні прострочення) / 365 (днів у році)); - за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - 1 648,69 доларів США (54 956,21 доларів США (сума боргу) х 3 % річних / 100 %); - за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - 1 648,69 доларів США (54 956,21 доларів США (сума боргу) х 3 % річних / 100 %); - за період з 01 січня 2022 року до 24 лютого 2022 року - 243,92 долари США (54 956,21 доларів США (сума боргу) х 3 % річних / 100 % х 54 (дні прострочення) / 365 (днів у році)). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів (в рівних частках) на користь позивача також слід стягнути (згідно розміру задоволених позовних вимог) 2 021,79 грн. судового збору.

Outcome: partial