Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява надійшла до суду через підсистему «Електронний суд». В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що між нею та відповідачем у справі 05.09.2013 року було укладено шлюб. Позивач зазначає, що спільне життя не склалось, у подружжя різні погляди на життя та побут, відповідач схильний до азартних ігор, подружжя проживає окремою, подальше проживання у шлюбі суперечить інтересам позивача. Від шлюбу у подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб укладений між сторонами. Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2022 року позовну заяву [PERSON] , було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 177, 185 ЦПК України. На виконання ухвали суду позивач, 20.10.2022 (вх. 19849) усунула недоліки позовної заяви та надала докази на підтвердження направлення відповідачу копії позову з додатками, квитанцію про сплату судового збору та оригінал свідоцтва про шлюб. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове позивач [PERSON] не з`явилась, звернулась на адресу суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Позивач зазначила, що наданий судом час для примирення позитивних результатів не надав, спроби відповідача примиритись, не змінили рішення щодо розірвання шлюбу (а.с.48). Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно (а.с.47), про причини не явки суд не повідомив, не надав будь-яких пояснень з приводу примирення між подружжям. А тому, суд дійшов висновку, що підстави для відкладення слухання справи визначені ст. 223 ЦПК України відсутні. Згідно положень\~ч.\~3\~ст.\~211\~ЦПК України\~учасник справи\~має право\~заявити клопотання\~про розгляд\~справи за\~його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами заяви щодо підтримки та не визнання позовних вимог в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 05 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1127. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Свідоцтво про шлюб видане 05.09.2013 року. серія [NUMBER] (а.с.23). Сторони у справі є батьками: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.6зв.,7). За заявою відповідача судом надавався подружжю строк на примирення, однак, згідно заяви позивача після наданого строку на примирення її наміри щодо розірвання шлюбу не змінились та вона наполягає на розірванні шлюбу. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Нормами Сімейного Кодексу України передбачена добровільність шлюбу. Так, згідно ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та зазначає про не можливість примирення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватися на примушуванні сторони до формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. З урахуванням того, що позивач на примирення категорично не згодна, час наданий для примирення позитивного результату не дав, наміру відновити сімейні стосунки позивач не має, зазначила, що примирення не можливе, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя та визначення місця проживання дітей під час розгляду справи заявлено не було. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] » проте, питання про відновлення дошлюбного прізвища не порушувала. На виконання вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати у розмірі: 992, 40 гривень.

Outcome: approved