Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2015 року. Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано 25.12.2015 року відповідно до рішення про державну реєстрацію, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності. Відповідач є її колишнім чоловіком та був вселений до квартири як член сім`ї власника. Зазначила, що в листопаді 2020 року вона розлучилася з чоловіком, однак ще до цього в вересні цього року він добровільно виїхав з квартири. Зазначила, що відповідач тривалий час добровільно не проживає у спірній квартирі, в квартирі відсутні його речі, відповідачу не перешкоджали проживати у квартирі. У зв`язку з цим, вона була змушена звернутися до суду. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 14.01.2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі з повідомленням сторін. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 04.11.2022 року справу прийнято до свого провадження. \~ \~ \~ \~Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву, заяв, клопотань не подавав. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ст.\~223\~ч.4,\~280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Згідно з ч.3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2015 року. Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано 25.12.2015 року відповідно до рішення про державну реєстрацію, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності. 06.03.2019 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем та зареєструвала його в своїй квартирі 20.05.2019 року в якості члена сім`ї. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу встановлено, що сторони розірвали шлюб 21.11.2020 року. \~ \~ \~ \~В позовній заяв позивач зазначила, шо відповідач хоча і зареєстрований у спірній квартирі, однак з вересня 2020 року, тобто більше року в ній не проживає, житлом не цікавиться. Особисті речі відповідача в квартирі відсутні.. Реєстрація відповідача за спірною адресою носить формальний характер. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу [PERSON] не здійснювалося, що підтверджується відповіддю з Харківського РУП №3 ВП №2 ГУНП в Харківській області ( а.с.8). Відповідно до положення ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є відсутність цієї особи без поважних причин протягом встановленого законом строку в жилому приміщенні, право користування яким має ця особа. Судом\~встановлено,\~що в\~житловому приміщенні\~- квартирі\~ [ADDRESS] значиться зареєстрованим [PERSON] , який фактично не проживає за вказаною адресою більше року без поважних причин, що є підставою вважати його таким, що втратив право користування\~\~квартирою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача в зазначеному вище приміщенні порушує права позивача, як власника, на право володіння, користування та розпорядження зазначеною квартирою, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved