Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

02 лютого 2023 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 10000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку, а також просить суд понесені судові витрати на професійну правничу допомогу покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що, 15.09.2001 між нею [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який 19.03.2010 року було розірвано. У даному шлюбі [INFO] у них народився син - [PERSON] , який проживає разом із нею за адресою: [ADDRESS] , та який продовжує навчання в Університеті Підприємництва та Адміністрації у Любліні на денній формі навчання за спеціальністю «Інформатика» та немає ніякого джерела доходів. Також зазначає, що з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , однак після досягнення ним 18 років виплата аліментів припинилася. Зазначає, що загальна вартість навчання сина становить 16300 польських злотих, що згідно курсу НБУ (станом на день подачі позову) становить 136085 грн., 44 коп. Також, значні витрати займає його проїзд до місця навчання, проживання у гуртожитку вимагає великих витрат, зокрема вартість проживання у гуртожитку становить 950 польських злотих за один місяць, що згідно курсу НБУ (станом на день подачі позову) становить 7931,36 грн., дані витрати їй одній не під силу, оскільки вона працює на посаді старшого продавця непродовольчих товарів у ТОВ «Епіцентр К» та отримує середню заробітну плату за 2022 рік у розмірі 18180,31 грн. Зазначає, що відповідач офіційно працює в ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК» на посаді водія автотранспортних засобів у підрозділі автоколона №23 та отримує значну заробітну плату, та має змогу утримувати спільну дитину. В даний час відповідач відмовився від сплати аліментів, а тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів їх дитини. 20 березня 2023 року на адресу суду від відповідаач [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що він крім сплати аліментів, коли син був ще неповнолітнім, добровільно надавав матеріальну допомогу сину, намагався брати активну участь у його вихованні, від свого обов`язку утримувати сина він не ухилявся, по можливості перераховував кошти на його банківську картку, купляв йому одяг, гаджети тощо. В подальшому він дізнався, що син має намір навчатися у Польщі, на що він згоди не надавав, оскільки це вимагає значних фінансових витрат, вважав, що йому краще навчатися в Україні, проте на його доводи ніхто не зважав. Зазначає, що позивачем не надано жодних доказів про проживання сина у гуртожитку та вартість проживання у ньому, як стверджує позивач у розмірі 950 польських злотих. Також, позивачем не надано доказів на українській мові про вартість навчання сина у Польщі та не обґрунтовано його витрати у Польщі. Як зазначила позивачка у позовній заяві, згідно договору про навчання загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 136085,44 грн., термін навчання 4 роки, вартість освітньої послуги навчання за навчальний рік становить 34021,36 грн., в місяць - 2835,11 грн. Таким чином виходить по 1417,55 грн. на кожного з батьків, а тому підстави для стягнення з ньго вартості навчання у розмірі 10000 грн. відсутні. Крім того, зазначає, що він одружився вдруге, та на його утриманні знаходиться неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що його теперішня жінка працює, проте отримує мінімальну заробітну плату, та великого доходу у його сім`ї не має. Також його заробітна плата складається з посадового окладу та премії, тому сума є мінливою та не стабільною. У зв`язку із вищенаведеним просить суд позовні вимоги задовольнити частково, та стягувати з нього аліменти на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі 1500 грн. щомісячно. У задоволенні витрат на правову допомогу просить суд відмовити, оскільки такі витрати документально є не підтвердженими. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини, просили позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просила позов задовольнити частково, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі 1500 грн. щомісячно Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 15 вересня 2001 року перебували у шлюбі, який в подальшому 19 березня 2010 року було розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , який проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що не заперечувалося учасниками справи у судовому засіданні. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26.03.2010 з [PERSON] на користь [PERSON] стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , до досягнення ним повноліття. Як вбачається з належних та допустимих доказів, оскільки позивачем надано суду цілу низку документів на польській мові без перекладу на українську мову, а саме довідки з місця навчання, яку перекладено з польської мови на українську, [PERSON] є студентом Вищої школи підприємництва та адміністрації в м. Люблін у 2022/23 академічному році. Навчання першого ступеня, напрямок: інформатика, семестр: 1, система: стаціонарна (денна). Навчання триває 7 семестрів, а плановий термін закінчення: 28.02.2026 року. Жодних належних та допустимих доказів про вартість навчання у вказаному навчальному закладі та вартість проживання у гуртожитку при вказаному навчальному закладі матеріали справи не містять. Проте, позивачем у позовній заяві була заявлена загальна сума вартості навчання [PERSON] за 4 роки у розмірі 136085,44 грн., яка не заперечувалася відповідачем. Суд з метою визначення вартості навчання [PERSON] за один місяць, розділив дану суму на 4 роки навчання, таким чином вартість навчання [PERSON] за один рік складає суму у розмірі 34021,36 грн., яку також слід розділити на 12 місяців навчання, таким чином вартість навчання [PERSON] за один місяць становить суму у розмірі 2835,11 грн. Згідно довідки про доходи, наявної в матеріалах справи, гр. [PERSON] , який працює у ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК» на посаді водія автотранспортних засобів у підрозділі автоколона №23 за період з січня 2022 по листопад 2022 нараховано дохід у розмірі 360068,49 грн. без врахування податкових стягнень, даний дохід не є сталим та стабільним, та як встановлено у судовому засіданні залежить від виконання різних умов. Згідно довідки про доходи позивача [PERSON] №53-01/23-02 від 11.01.2023 та № 135-01/23-02 від 11.01.2023, яка працює старшим продавцем непродовольчих товарів у ТОВ «Епіцентр К» за період з січня 2022 по грудень 2022 нараховано дохід у розмірі 271010,81 грн. без врахування податкових стягнень. Крім того, судом встановлено, що відповідач перебуває у другому шлюбі із [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , у якому у них народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Оскільки [PERSON] навчається у навчальному закладі, він немає можливості працювати, тому суд вважає, що він потребує матеріальної допомоги на навчання. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення віку 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Нормою ч.2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абзацу 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006р. обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для сплати аліментів на навчання є досягнення дитиною повноліття, факт продовження навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина, оскільки він потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а відповідач може таку матеріальну допомогу надавати. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до вимог ст. ст. 182, 200 СК України враховує майновий стан відповідача, який офіційно працевлаштований та отримує заробітню плату, а також наявності у відповідача неповнолітнього сина у другій сім`ї, який перебуває на його та його дружини утриманні. Крім того, суд бере до уваги, що позивачем жодних належних та допустимих доказів про вартість навчання у вказаному вище навчальному закладі та вартість проживання у гуртожитку при вказаному навчальному суду надано не було, проте суд виходячи із загальної суми за чотири роки навчання у навчальному закладі у м. Люблін у розмірі 136085,44 грн., що не заперечувалося учасниками справи, вважає заявлену позивачем суму аліментів у розмірі 10000 грн. щомісячно необґрунтованою, тому з урахуванням зазначених обставин суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, шляхом стягування з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку. Суд вважає, що такий розмір аліментів є виправданий дійсними потребами повнолітнього сина і не призведе до порушення прав відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 02.02.2023 року, аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, то у таких на думку суду слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати : на професійну допомогу; пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається що, 27.01.2023 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про правничої допомоги. Згідно матеріалів справи, а саме протоколів судових засідань, вбачається що адвокат Думич Р.М. будучи представником позивача, приймав участь у судових засіданнях. Згідно додатку №1 від 28.01.2023 до договору про надання правничої допомоги від 27.01.2023, рахунку від 28 січня 2023 та акту наданих послуг №1 від 30.01.2023 загальна вартість наданих послуг адвоката Думича Р.М. становить 4000 гривень. Вказані кошти були сплачені позивачем [PERSON] - ФОП [PERSON] , що стверджується копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №СВ07061231/1 від 30.01.2023. Зважаючи на викладене, враховуючи предмет позову, незначну складність справи, час витрачений адвокатом для надання послуг, з урахуванням обсягу роботи, та кількості годин, необхідних, з точки зору суду, для її виконання фахівцем у галузі права, з урахуванням зібраних та наданих суду доказів, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що сума 4000,00 грн. не є співмірною, а відтак, приходить до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 3000,00 грн., що буде за даних обставин справи буде справедливим і співмірним відшкодуванням таких. Таким чином суд вважає можливим задовольнити вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу частково у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при поданні позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial