Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

02 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач вказує, що в період з 27.07.2003 по 10.12.2018 перебував у шлюбі з відповідачкою. Під час шлюбу за спільні кошти було придбано у власність квартиру [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2005. В подальшому, рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 30.11.2005 року за № 334 «Про планування, забудову та інше використання територій міста» [PERSON] було надано дозвіл на реконструкцію квартири [ADDRESS] під продовольчий магазин. 13 липня 2007 року виконавчим комітетом Шосткинської міської ради на ім`я [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] , площею 55,9 м.кв. Після розірвання шлюбу магазин знаходиться в одноосібному володінні та користуванні відповідача, тому позивач просить поділити майно, що є спільною власністю. 20 вересня 2021 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Станом на 24 березня 2023 року відзив на позов та заперечення від відповідача до суду не надійшли. Клопотань про відкладення розгляду справи відповідач також не надав. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. 24.03.2023 до суду надійщла заява представника позивача - адвоката Рязанець А.А. про підтримання позовних вимог. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судов засідання не проводиться. Дослідивши матеріали справи, з`ясуваевши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково враховуючи таке. Судом встановлено, що на підставі рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.12.2018 шлюб, який був зареєстрований 27.07.2003 - розірвано. /а.с.5/ Відповідно договору купівлі-продажу квартири від 13.08.2005 [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . /а.с.6/ Рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 30.11.2005 за № 334 «Про планування, забудову та інше використання територій міста» [PERSON] було надано дозвіл на реконструкцію квартири [ADDRESS] під продовольчий магазин. /а.с.7/ На підставі акту державної приймальної комісії, квартира [ADDRESS] реконструйована під продовольчий магазин прийнята в експлуатацію /а.с.8-9/. На ім`я [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - нежитлове вбудоване приміщення магазину за адресою [ADDRESS] , площею 55,9 м.кв. 27.06.2007 /а.с.10/. Право власності на нерухоме майно - нежитлове вбудоване приміщення магазину за адресою [ADDRESS] , площею 55,9 м.кв. зареєстроване в Шосткинському місьрайонному бюро технічної інвентаризації 13.07.2007 /а.с.11/. Отже, дане нерухоме майно було набуто у власність та зареєстровано за [PERSON] під час шлюбу з [PERSON] . Згідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною другою даної статті закріплена презумпція того, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Під час судового розгляду дана презумпція спростована не була, а тому, нерухоме майно - нежитлове вбудоване приміщення магазину за адресою [ADDRESS] , площею 55,9 м.кв., було об`єктом спільної сумісної власності подружжя - [PERSON] та [PERSON] . Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, частки позивача та відповідача є рівними та становлять 1/2 у праві власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна. Проте, заявляючи вимогу про поділ нежитлового приміщення - приміщення магазину продовольчих товарів, позивач вказує лише на визначення часток у праві власності, а не про поділ вищевказаного приміщення в натурі. За таких обставин суд, діючи в межах заявленої вимоги вважає за необхідне визначити частки позивача та відповідача у праві власності. Згідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За таких обставин, після визначення часток позивача та відповідача у праві власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення - приміщення магазину продовольчих товарів (нежитлове вбудоване приміщення магазину 1 А, 55, 9 кв.с.) за адресою: [ADDRESS] режим спільної сумісної власності припиняється та виникає режим спільної часткової власності сторін цієї справи на вищевказаний об`єкт нерухомого майна. Згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial