Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що навчається, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є батьком двох неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як вказує [PERSON] , за рішенням суду з відповідача стягувалися аліменти на утримання дітей до їх повноліття. Старшій доньці, [PERSON] , [INFO] виповнилося 18 років. Позивачка зазначила, що після досягнення старшою донькою повноліття, [PERSON] категорично відмовився від сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] . Зараз [PERSON] навчається у в Київському політехнічному інституті на першому курсі денного відділення фізико-математичного факультету та перебуває на утримання матері. Враховуючи вище вказане, позивачка звернулися до суду з вказаним позовом через неможливість вирішення питання іншим шляхом. Ухвалою від 26.12.2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін, учасникам справи надано строк для подання заяв по суті. 13.01.2023 року представником відповідач було надано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, однак судом не встановлено підстав для розгляду даної справи в загальному порядку, а тому ухвалою суду було відмовлено у задоволенні цього клопотання. 16.01.2023 року на адресу надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача -адвокат Балла В.В. вказав, що з позовними вимогами не згоден та заперечує проти задоволення позову, оскільки позивачкою не надано доказів того, що донька [PERSON] мешкає з нею та перебуває на її повному утриманні, також не надано доказів самоусунення відповідача від обов"язку здійснювати утримання старшої доньки. Адвокат зазначив, що доводи позивачки ґрунтуються на припущеннях, належним та допустимих доказів самостійного утримання нею дитини не надано. Відповідач не заперечує свого обов"язку щодо утримання доньки, однак здійснювати сплату аліментів регулярно щомісяця він не може, оскільки 03.03.2022 року він призваний на службу до Збройних Сил України, до 24.11.2022 року проходив військову службу у [INFO] на посаді бойового медика, з 24.11.2022 року переведений до штурмового взводу штурмової роти 24-го окремого штурмового батальйону "Айдар" на посаду бойового медика. Як зазначає адвокат, донька [PERSON] досягла повноліття [INFO] , а позивачка подала позов про стягнення аліментів 01.12.2022 року, тобто менше ніж через місяць після досягнення дитиною 18-ти років, що виключає доведення відмови [PERSON] від обов"язку утримання доньки, а також існування підстав для звернення до суду з цим позовом. Крім того, представником відповідача зазначено, що 13.07.2022 року [PERSON] одружився зі [PERSON] , яка також має повнолітню доньку, що навчається, а тому також потребує матеріальної допомоги. Також відповідач кожного місяця несе витрати з оплати житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, засобів гігієни, також є витрати, що стосуються військової служби та стану здоров"я внаслідок отримання вибухових травм, цінності, банківські вклади, транспортні засоби у відповідача відсутні, з нерухомого майна є тільки квартира, яка перебуває у спільній частковій власності з позивачкою. Адвокатом також зазначено, що [PERSON] має статус учасника бойових дій, а тому донька [PERSON] навчається на бюджетній формі навчання, а також отримує соціальну стипендію, та має право на безоплатне проживання в гуртожитку та на інші пільги. Так, представник вказав, що позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження витрат, пов"язаних з навчанням доньки, та згідно з реєстрами [PERSON] має нерухоме майно, придбане після розірвання шлюбу з відповідачем, а саме трикімнатну квартиру та земельну ділянку. Оклад відповідача встановлений за 7 тарифним розрядом у розмірі 3000 гривень, встановлено також надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65 відсотків та щомісячна премія у розмірі 222 відсотка від посадового окладу, що в загальній сумі складає 14 610, 00 грн, з яким утримуються податки та збори. Додатково представник відповідача наголошував на тому, що у листопаді 2022 року відповідачем було сплачено аліменти [PERSON] на утримання доньки у сумі 2 814,00 грн, в грудні 2022 року - 3015,08 грн, в січні 2023 року -2 010, 05 грн на доньку [PERSON] та 2010, 05 грн на доньку [PERSON] . Враховуючи вище вказане, адвокат просив відмовити у задоволенні позову. 06.02.2023 року надійшли до суду від адвоката відповідача пояснення до відзиву, в яких додатково зазначено, що заборгованості по примусовому виконанню рішення про стягнення аліментів на дітей станом на 10.01.2023 року у відповідача немає та [PERSON] намагається сплачувати аліментні зобов"язання вчасно. Також представник вказав, що загальний розмір аліментів, що може бути стягнутий з Відповідача на утримання двох дітей має складати одну третину (33%) заробітку (доходу) платника аліментів, а враховуючи, що обидві доньки Відповідача мають рівні права на аліменти, загальна сума аліментів (33% від доходу) має ділитися між ними порівну, відтак кожна дитина має отримати по 16,5% від доходу Відповідача. Відтак, вразі задоволення судом позовних вимог Позивачки про стягнення з Відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, розмір стягнутих аліментів з Відповідача має бути встановлений судом в розмірі 16,5% від доходу Відповідача. 24.02.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачка зазначила, що відповідач у своєму відзиві заперечує проти позову, однак не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 16,5% від його доходу. Однак, як вказала [PERSON] , з викладеним вона не згодна, дитина потребує утримання і батька, і матері. [PERSON] зазначила, що вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, але утримує доньку постійно. Надання відповідачем 5000 грн у січні 2023 року позивач не заперечує, однак вказує, що це матеріальна допомога, а не аліменти, та ця сума переслана вже після подання позову до суду. Окрім того, позивачка посилалася на те, що якщо у відповідача є докази сплати аліментів, він може звернутись до державного виконавця, оскільки аліменти стягуються за дати звернення до суду. Доводи щодо посилань на наявність іншої родини, повнолітньої доньки нової дружини, що навчається, [PERSON] вважає такими, що не відносяться до цієї справи. Щодо тверджень відповідача про витрати на житлово-комунальні послуги, придбання засобів харчування, засобів гігієни, позивачка зазначила, що вони не можуть бути підставою для зменшення аліментів, оскільки ці витрати несе і вона та на її утриманні перебувають дві доньки. Зважаючи на вище вказане, позивачка просила задовольнити її позовні вимоги повністю. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що свідчить копія рішення про розірвання шлюбу від 05.07.2018 року(а.с.7). [PERSON] є батьком двох неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копія свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.5,8). За рішенням суду з відповідача стягувалися аліменти на утримання дітей до їх повноліття,про що свідчить копія рішення від 26.11.2020 року(а.с.10-11). Старшій доньці, [PERSON] , [INFO] виповнилося 18 років. [PERSON] навчається на першому курсі фізико-математичного факультету в НТУУ "Київський політехнічний інститут" денної форми навчання і закінчує університет 30.06.2026 року, про що свідчить довідка навчального закладу №297 від 01.11.2022 року(а.с.9). Позивачка в позові зазначила, що після досягнення старшою донькою повноліття, [PERSON] категорично відмовився від сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] . Враховуючи вище вказане, позивачка звернулися до суду з вказаним позовом через неможливість вирішення питання іншим шляхом. Відмова відповідача від сплати аліментів після повноліття доньки [PERSON] , а саме після [INFO] , не знайшла свого підтвердження у матеріалах справи, оскільки відповідачем надано копії квитанцій про переведення коштів на рахунок позивача за листопад 2022 року, грудень 2022 року та січень 2023 року(а.с.44-46). Позивачка у відповіді на відзив вказувала, що сплачені кошти в січні 2023 року є матеріальною допомогою, а не аліментами, однак в копіях квитанцій в графі "Призначення" вказано, що це аліменти на дітей від [PERSON] . Доводи [PERSON] про неналежне оформлення квитанцій як доказів, при дослідженні матеріалів справи не знайшли свого підтвердження, позивачкою конкретних підстав для визнання даних квитанцій недопустимими і неналежними доказами не вказано, а судом таких підстав встановлено не було, копії подані до суду через електронний суд. Відповідно до матеріалів справи(а.с.38-39), [PERSON] є військовослужбовцем. Згідно з копіями товарних чеків(а.с.40-43), відповідач несе витрати, пов"язані з військовою службою. Також має витрати, пов"язані зі станом здоров"я, а саме через травми, пов"язані з військовою службою, про що свідчить медична документація(а.с.47-50). Також, 13.07.2022 року [PERSON] одружився зі [PERSON] , яка також має повнолітню доньку, що навчається, що підтверджується копіє свідоцтва про народження дитини, копією свідоцтва про шлюб та копією довідки навчального закладу(а.с.53-55). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта від 12.01.2023 року(а.с.51-52). Як зазначив [PERSON] , він з нерухомого майна тільки має квартиру, яка перебуває у спільній частковій власності, позивачки та відповідача, що не заперечувалось [PERSON] . У відзиві [PERSON] зазначив, що він має статус учасника бойових дій, а тому донька [PERSON] навчається на бюджетній формі навчання, а також отримує соціальну стипендію, та має право на безоплатне проживання в гуртожитку та на інші пільги. Жодних заперечень щодо викладеного позивачкою не надано, як і жодних доказів на підтвердження витрат, пов"язаних з навчанням доньки, що унеможливлює встановлення дійсних обставин справи, а саме чи дійсно є витрати, пов"язані з навчанням старшої доньки [PERSON] . Заборгованості по примусовому виконанню рішення про стягнення аліментів на дітей станом на 10.01.2023 року у відповідача немає, про що свідчить відповідь державного виконавця(а.с.76). Представник відповідача в відзиві вказав, що загальний розмір аліментів, що може бути стягнутий з Відповідача на утримання двох дітей має складати одну третину (33%) заробітку (доходу) платника аліментів, а враховуючи, що обидві доньки Відповідача мають рівні права на аліменти, загальна сума аліментів (33% від доходу) має ділитися між ними порівну, відтак кожна дитина має отримати по 16,5% від доходу Відповідача. Відтак, вразі задоволення судом позовних вимог Позивачки про стягнення з Відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, розмір стягнутих аліментів з Відповідача має бути встановлений судом в розмірі 16,5% від доходу Відповідача. Однак, як зазначила позивачка у відповіді на відзив, з вище викладеним вона не згодна та просить задовольнити позов в повному обсязі. Згідно з ч.ч.1,2 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Так, статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав тощо; 3-2) доведені стягувачем аліментів, витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Так, дослідивши матеріали справи, судом не встановлено підстав для стягнення аліментів з відповідача, оскільки згідно з матеріалами справи матеріальну допомогу [PERSON] позивачці надає. Посилання [PERSON] щодо відмови від утримання повнолітньої доньки не знайшли свого підтвердження, а згідно копій квитанції [PERSON] продовжує після повноліття перерахувати кошти позивачці в якості аліментів на утримання дітей, що частково визнається і самою позивачкою у відповіді на відзив щодо суми за січень 2023 року, щодо надходження коштів у листопаді та грудні 2022 року [PERSON] заперечень також не зазначила. Позивачка посилається на те, що має поганий матеріальний стан, однак жодних доказів, на підтвердження цього не надає, як і не надає доказів наявності витрат, пов"язаних з навчанням доньки чи перебуванні її на контрактній формі навчання.. Беручи всі матеріали справи в їх сукупності, зважаючи на викладене в заявах по суті, враховуючи докази, які свідчать про те, що відповідач добровільно продовжує утримати повнолітню доньку, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову. Згідно ЗУ "Про судовий збір", позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому, з урахуванням відмови у задоволенні позову, суд вважає за необхідне віднести судовий збір за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed