Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

У грудні 2021 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні кв. [ADDRESS] , визнавши його втратившим право користування цим житлом. Позов [PERSON] обґрунтований тим, що з 27.11.2012 р. на підставі договору купівлі-продажу є власником означеної квартири, як стало відомо пізніше у квартирі зареєстрований також [PERSON] , хоча фактично по теперішній час у квартирі не проживав та не з`являвся. Ухвалою суду від 18.01.2022 р. відкрито провадження у справі. Відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву не подано. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, [PERSON] надано копію договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 27.11.2012 р. приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Васкаян А.А., витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 278498259 від 07.10.2021 р., копії сторінок свого паспорту серії [NUMBER] , картки платника податків. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва № 77176412 від 11.01.2022 р. про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] станом на 11.01.2022 р. [PERSON] не значиться зареєстрованим у житловому приміщенні за цією адресою. За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed