Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Позивач 05.08.2022 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього моральну шкоду у розмірі 120 000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у шлюбі з 13.07.2019 по 18.10.2021. Шлюбні стосунки погіршувалися та конфлікти переросли в серйозні сварки, під час яких поведінка [PERSON] почала бути занадто агресивною, позивач вказує, що зазнає постійного психологічного тиску. [PERSON] почав переслідувати позивач, позивачці постійно надходять погрози. [PERSON] неодноразово розклеював фото позивачки та їх спільні фото на зупинках, виставляв оголошення про продаж квартири позивачки. 21.04.2022 Приморським районним судом м. Одеси було видано обмежувальний припис. На підтвердження моральної шкоди вказала, що надає копію виписки із медичної картки амбулаторного хворого. Ухвалою суду від 08.08.2022 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою від 22.08.2022 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 20.10.2022. У судовому засіданні 20.10.2022 проведеному за участі позивача та відповідача розгляд справи було відкладено до 03.11.2022. У судовому засіданні 03.11.2022 [PERSON] допитувалася під присягою в якості свідка, з метою надання підтверджень обставин розгляд справи відкладено на 06.12.2022. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 17.01.2023 розгляд справи було відкладено на 17.01.2023. У зв`язку з неявкою позивача у судове засідання 17.01.2023 розгляд справи було відкладено на 09.03.2023. Судове засідання 09.03.2023 не відбулося, у зв`язку з перебуванням головуючого у відпустці, наступне засідання призначено на 30.03.2023. У судове засідання 30.03.2023 учасники справи не з`явилися, сторони про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Відповідача [PERSON] звернувся до суду 30.03.2023 з заявою про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви, з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.10.2021 у справі №522/14866/21 було розірвано шлюб між [PERSON] [PERSON] , який було укладено 13.07.2019 (а.с.4). Приморського районного суду м. Одеси від 21.04.2022 у справі №522/4794/22 встановлено обмежувальний припис [PERSON] , а саме заборону перебування в місці проживання [PERSON] , заборону наближення на 100 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , заборону особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, заборону ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] особисто або через третіх осіб та заборону розклеювати фотографії [PERSON] в публічних місцях (а.с.5-7). [PERSON] надано виписки із медичної карти амбулаторного хворого, згідно яких вона з 27.09.2021 по 04.10.2021 хворіла на ГРЗ. Covid-19. Негоспітальна двобічна полісегментарна пневмонія. Вказано, що пацієнтка звернулася до сімейного лікаря 17.07.2021 з приводу скарг на прискорене серцебиття, постійну гикавку, підвищене потовиділення, тремор кінцівок. Захворювання пов`язує зі стресом перенесеним напередодні (а.с.16-17). Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30.09.2021 у справі 522/15882/21 [PERSON] було визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме за те, що 03.07.2021 року о 20:00 годин [PERSON] у ході конфліктної ситуації із дружиною [PERSON] виражався на її бік словами нецензурної лайки, чим вчинив щодо неї психологічне домашнє насильство за адресою: [ADDRESS] , за місцем проживання (а.с.57-58). Позивач допитана як свідок відзначала, що [PERSON] здійснює на неї психологічний тиск, переслідує її, що негативно впливає на стан здоров`я [PERSON] . Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Аналіз статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі оцінки зібраних у справі доказів і встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки позивач, в силу покладеного на нього процесуального обов`язку, обумовленого статтею 81 ЦПК України, не надав доказів на підтвердження наявності заподіяної йому моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, адже виписка з медичної карти амбулаторного хворого підтверджує те, що позивачка хворіла на ковід-19 та скаржилися на деякі симптоми, які сама пов`язує зі стресом, тобто підтвердження заподіяння позивачу шкоди здоров`ю та причинно-наслідковий зв`язок з певними діями відповідача не підтверджені. Також суд враховує, що до матеріалів справи долучено одну постанову за якою [PERSON] був визнаний винним у скоєнні домашнього насильства, інші відповіді відділу поліції щодо звернення [PERSON] до органів поліції не свідчать про неправомірність дій відповідача. Обставини встановленні рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.04.2022 не свідчать про наявність моральної шкоди.

Outcome: dismissed