Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

ПАТ "Страхова компанія "АРКС" звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 20 серпня 2019 року о 19:30 в м. Ужгород, вул. Собранецька, 152 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Renault, д.р.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , та автомобіля ВАЗ 21099, д.р.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , якого в подальшому постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2019 (справа № 308/9809/19) визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль Renault, д.р.н. [NUMBER] , що був застрахований згідно з Договором добровільного страхування наземного транспорту № 222546а9зд від 07.08.2019. Позивач зазначає, що страхувальник звернувся до страхової компанії з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, та відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № ARX2494275 від 06.09.2019, страхового акту № ARX2495057 від 10.09.2019 та умов Договору страхування № 222546а9зд від 07.08.2019, розмір страхового відшкодування становить 15 152,99\~грн (п`ятнадцять\~тисяч сто\~п`ятдесят\~дві грн\~99\~коп.), яке позивачем було сплачено на рахунок СТО згідно з платіжними дорученнями № 593903 від 09.09.2019, № 594 804 від 11.09.2019. Покликаючись на ст.ст. 1166, 1188, 1191 та 1192 ЦК України, а також ст. 27 Закону України «Про страхування», позивач стверджує, що до нього перейшло право вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування збитків на вищевказану суму, а тому просить її стягнути з [PERSON] - відповідача по справі. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов, у якому зазначив, що вимоги позивача про відшкодування шкоди у сумі 15\~152,99 гривень являються безпідставними, надуманими та не відповідають фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди. Вказав, що оскільки ушкодження було незначне та сталося по причині вини всіх осіб - учасників дорожньо-транспортної пригоди, водій пошкодженого транспорту [PERSON] не пред`явив йому претензій матеріального відшкодування шкоди, та він не заперечував того, щоб провести ремонт автомобіля та солідарно відшкодувати затрати. Відповідач зазначає також, що не згідний із встановленим розміром шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки огляд пошкодженого автомобіля експертом проводився без його участі, тому він не міг надати свої зауваження та заперечення при оформлення акту-обстеження. Крім того, саме ушкодження - вм`ятина лівої частини бампера не потребувало заміни всього бампера в цілому та проведення фарбувально - кузовних робіт автомобіля. Крім того вказав, що з метою об`єктивної оцінки нанесеної шкоди відповідач звернувся із заявою до Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру на предмет проведення незалежної експертизи для визначення реальної суми нанесеної шкоди на підставі Акту огляду колісного транспорту (дефектна відомість) та наданих фотографій, оформленого ТОВ «Форвард Автоцентр» від 03 вересня 2019 року. 11 квітня 2022 року [PERSON] подав додаткові пояснення до відзиву, в яких вказав, що [PERSON] , згідно з ст. 1187 Цивільного Кодексу України про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, не являється особою, яка на відповідні правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди наявність договореності) володіє, користується транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 21099, ДНЗ [NUMBER] , та не може бути відповідачем за позовом приватного акціонерного товариства АРКС про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а саме 20 серпня 2019 року громадянка [PERSON] , яка є власником транспортного засобу, попросила онука - громадянина [PERSON] відвезти автомобіль ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] , на станцію технічного обслуговування для проведення поточного ремонту двигуна. При цьому, жодних документів на право тимчасового керування автомобілем, оформлення довіреності громадянину [PERSON] не надавалося. У судове засідання представник позивача не з`явилась, однак, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позов підтримує та просить такий задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак, [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його представника, просив розглянути з врахуванням раніше поданих заперечень. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне. 20 червня 2019 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» було здійснено державну реєстрацію зміни свого найменування на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягом зі статуту. Сьомого серпня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АХА СТРАХУВАННЯ» (правонаступником якого є AT «СК «АРКС»), та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за № 222546а9зд, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Renault, д.р.н. [NUMBER] , предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом. 20 серпня 2018 року о 19 годині 30 хвилин в м. Ужгород, вул Собранецька, 152, [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21099, д.р.н. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом Renault, д.р.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , який рухався попереду нього в попутному напрямку, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, про що свідчить постанова судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 вересня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення № 308/9809/20. Третього вересня 2019 року у зв`язку з даною ДТП страхувальником [PERSON] подано заяву про подію та грошову виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. На підставі даної заяви було замовлено оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Renault», д.р.н. [NUMBER] , у суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] . Згідно із звітом № 028/19 від 09.09.2019, вартість відновлювального ремонту КТЗ «Renault», державний номерний знак [NUMBER] , становить 15231,70 гривень. З розрахунку страхового відшкодування за договором № 222546а9зд від 07.08.2019 встановлено, що позивач визначив суму страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 285\~000,00 гривень. Як вбачається з платіжних доручень № 593903 від 09.09.2019 та № 594804 від 11.09.2019, позивач перерахував на рахунок ТОВ ""ФОРВАРД АВТОЦЕНТР" кошти на загальну суму 15 152,99\~грн (п`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят дві грн 99 копійок). 28 жовтня 2019 року на адресу [PERSON] було направлено лист - претензію про регресні вимоги за вих. № СУ/007649/4-1, яка відповідачем залишена без реагування. Оцінивши належним чином зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 2 постанови № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами та доповненнями), шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна норма закріплена у ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з абз. 2 ч. 1 статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи, що [PERSON] своїми діями завдав шкоду майну [PERSON] , в силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України, на нього законом покладено обов`язок з відшкодування такої шкоди. Як встановлено у ході судового розгляду справи, позивач, будучи страховиком за договором добровільного страхування наземного транспорту за № 222546а9зд від 07.08.2019, виконав свої обов`язки перед страхувальником та перерахував на рахунок ТОВ ""ФОРВАРД АВТОЦЕНТР" страхове відшкодування у розмірі 15152,99 грн, а отже, до нього перейшло право вимоги до відповідача як до особи, відповідальної за завдані збитки, в межах фактичних витрат. Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що вартість відновлювальних робіт є завищеною, а огляд транспортного засобу здійснений без його участі. Відповідно до п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Як вбачається з наведеної норми, виклик заінтересованих осіб для технічного огляду є правом, а не обов`язком, і здійснюється у разі наявності потреби. Згідно з п. 5.5 вказаної вище Методики, під час технічного огляду КТЗ, оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. У ході судового розгляду, судом жодних порушень оцінювачем норм Методики не встановлено. При цьому, посилання відповідача на те, що вартість завданих збитків є завищеною з урахуванням того, що ушкодження було незначне та сталося по причині вини всіх осіб, учасників дорожньо-транспортної пригоди, суд не бере до уваги, оскільки відповідач не підтвердив дані обставини жодними доказами. Натомість, вина водія [PERSON] встановлена і підтверджується постановою судді Ужгородського міськранонного суду Закарпатської області в справі про адміністративне правопорушення № 308/9809/19 від 13 вересня 2019 року. Разом з цим, позивач не скористався своїм правом надати інший звіт або клопотати перед судом про призначення експертизи, хоча у відзиві на позов зазначив про звернення до оцінювача з відповідною заявою. Будь-яких підстав вважати, що звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу (КТЗ) № 028/19 від 09.09.2019, поданий позивачем, є недостовірним чи недопустимим доказом у справі, суд не встановив. Згідно з\~ст.\~12\~ЦПК України,\~\~цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності\~сторін. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення\~для справи\~і на\~які\~вона посилається\~як\~на підставу\~своїх вимог\~або заперечень,\~крім\~випадків,\~встановлених ЦПК\~України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що позивач у достатній мірі обгрунтував та довів належними та допустимими доказами обставини, на які посилається на підтвердження своїх вимог, у зв`язку з чим позов підлягає адоволенню в повному обсязі. Крім того, враховуючи висновок суду про повне задоволення позовних вимог, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved