Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

d81yCoppUllcm Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про відібрання дитини у третіх осіб, посилаючись на те, що з 14 серпня 2015 року він перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі до смерті останньої - [INFO]. Шлюб не було розірвано та батьківських прав не позбавлено. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. З [INFO] до теперішнього часу він не має змоги забрати свого сина у третіх осіб. Зараз дитина мешкає разом з відповідачами, на дане проживання він своєї згоди не надавав, відповідачі силоміць забрали дитину та не віддають її. Оскільки він є громадянином США та хоче забрати свого сина до себе, з вересня 2018 року займався оформленням відповідних документів для вивезення дитини до США, дана процедура займає певний період часу. Про даний факт було повідомлено Службу у справах дітей ЧМР. Добровільно вирішити це питання з відповідачами не вдалося, тому звернувся з даним позовом до суду. Просить відібрати малолітнього сина [PERSON] у відповідачів та передати йому. Ухвалою від 24 січня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 06.02.2019 року відповідачі не погоджуючись з позовом звернулися до суду з зустрічною позовною заявою про визнання шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності, позбавлення батьківських прав. В обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначили, що в 2012 році їхня дочка [PERSON] познайомилася з [PERSON]. У них зав'язалися романтичні стосунки. Коли донька від нього завагітніла, вони почали проживати разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Під час перебування дочки на п'ятому місяці вагітності до них в гості прилетів батько [PERSON], громадянин США, [PERSON]. Це була їхня перша зустріч з [PERSON] [INFO] дочка народила сина, [PERSON]. Оскільки шлюб з [PERSON] вона не реєструвала, батька дитини було записано зі слів матері у відповідності до ст. 135 СК України. На жаль спільне життя у дочки з біологічним батьком дитини не склалося. Після чергової сварки [PERSON] зібрав речі і зник у невідомому напрямку. Теперішнє його перебування на даний час невідоме. Батько [PERSON], [PERSON], який доводиться дідом малолітньому [PERSON], запропонував їхній дочці укласти фіктивний шлюб з ним, щоб вона змогла виїхати до США та влаштувати своє життя. Разом з цим, в 2015 році [PERSON] подав до органів реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання батьківства відносно свого онука. Ні [PERSON], ні їхня дочка, реєструючи шлюб, не мали на меті створювати справжню сім'ю. Вони не підтримували стосунків як чоловік та жінка, жодного дня не проживали разом, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету. Донька разом з дитиною проживала разом з ними, а [PERSON] - у США. Участі у вихованні дитини він не приймав, життям та здоров'ям дитини не цікавився. [PERSON] вважає його дідом. Двічі на рік на нетривалий період [PERSON] приїздив в Україну. Під час своїх візитів він проживав у квартирі [ADDRESS]. Дочка з дитиною періодично його відвідували, щоб [PERSON] мав можливість поспілкуватися зі своїм дідом. Під час останнього візиту доньки до [PERSON] між ними виник конфлікт. [PERSON] почав домагатися дочку та застосовувати до неї фізичну силу. Про це стало відомо з відео, яке дочка знімала на телефон. Ввечері того ж дня, дочка повернулася додому, декілька днів перебувала у депресії. Через декілька днів, коли нікого не було вдома, вчинила самогубство через повішення. З цього приводу ними подано до поліції заяву про порушення кримінального провадження за статтею доведення до самогубства. Досудове слідство по даному провадженню досі триває. У зв'язку з цим, просять визнати шлюб, укладений 14 серпня 2015 року між громадянином США [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1083 - недійсним. Позбавити громадянина США [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], актовий запис про визнання батьківства від 26 серпня 2015 року за № 12. Крім того, 13.02.2019 року відповідачами подано відзив на позовну заяву та клопотання про призначення генетичної експертизи. 20.05.2019 року представником позивача подано заперечення на клопотання про призначення генетичної експертизи та відзив на зустрічну позовну заяву. Ухвалою від 28.01.2020 року зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду в одному провадженні з первісним позовом. Ухвалою від 28.01.2020 року зобов'язано Черкаський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді підготувати та надати Висновок психоемоційного стану про прихильність [PERSON], [INFO], до сторін по справі, а саме: [PERSON] та [PERSON], [PERSON]. Ухвалою від 07.02.2020 року вищевказану ухвалу доповнено та зобов'язано Орган опіки та піклування м. Черкаси підгодовувати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] щодо малолітнього [PERSON], [INFO]; зобов'язано Орган опіки та піклування м. Черкаси підгодовувати висновок про доцільність відібрання малолітнього [PERSON], [INFO], від третіх осіб [PERSON], [PERSON]. 11.08.2020 року Міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді подано до суду письмову Інформацію щодо проведеного психологічного дослідження. Ухвалою суду від 28.01.2021 року по справі призначено судову генетичну експертизу, у зв'язку з чим провадження по справі було зупинено. Ухвалою суду від 24.06.2021 року провадження по справі відновлено, у зв'язку з надходженням до суду висновку експерта від 10.06.2021 року. Ухвалою від 18.01.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні адвокат позивача по первісному позову [PERSON] адвокат Ніктенко Р.П. первісний позов підтримав та просив його задовольнити, проти зустрічного позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити. Відповідачі по первісному позову та позивачі по зустрічному [PERSON] та [PERSON] та їх представник адвокат Лук'янченко І.П. первісний позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Черкаської міської ради в судовому засіданні просила у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку адвокатів, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що в 2012 році дочка відповідачів по первісному позову [PERSON] та [PERSON], [PERSON] познайомилася з [PERSON]. У них зав'язалися романтичні стосунки. Коли донька відповідачів завагітніла, вони почали проживати разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] [PERSON] народила сина, [PERSON]. Оскільки шлюб з [PERSON] вона не реєструвала, батька дитини було записано зі слів матері у відповідності до ст. 135 СК України. Судом встановлено, що спільне життя у [PERSON] з біологічним батьком дитини не склалося, відносини між ними було припинено. В подальшому, 07 листопада 2014 року, [PERSON] уклала шлюб з батьком [PERSON], з громадянином України - [PERSON], та 14.08.2015 року повторно [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], як громадянином США. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено копією Свідоцтва про смерть від 21 серпня 2018 року. Позивач по первісному позову [PERSON] вказує про те, що з 14 серпня 2015 року він перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі до смерті останньої - [INFO]. Шлюб не було розірвано та батьківських прав не позбавлено. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. [PERSON] зазначає, що з [INFO] до теперішнього часу він не має змоги забрати свого сина у третіх осіб. Зараз дитина мешкає разом з відповідачами, на дане проживання він своєї згоди не надавав, а відповідачі силоміць забрали дитину та не віддають її. Оскільки він є громадянином США та хоче забрати свого сина до себе, з вересня 2018 року займався оформленням відповідних документів для вивезення дитини до США, дана процедура займає певний період часу. Про даний факт було повідомлено Службу у справах дітей ЧМР. Добровільно вирішити це питання з відповідачами не вдалося, тому звернувся з даним позовом до суду. Просить відібрати малолітнього сина [PERSON] у відповідачів та передати йому. Відповідача по первісному позову [PERSON] та [PERSON] проти посилань [PERSON] заперечують, вказують, що шлюб між [PERSON] та їхньою дочкою є фіктивним. Ні [PERSON], ні їхня дочка, реєструючи шлюб, не мали на меті створювати справжню сім'ю. Вони не підтримували стосунків як чоловік та жінка, жодного дня не проживали разом, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету. Донька разом з дитиною проживала разом з ними, а [PERSON] - у США. Участі у вихованні дитини він не приймав, життям та здоров'ям дитини не цікавився. Вказують, що [PERSON] доводиться дідом малолітньому [PERSON] і хлопчик вважає його дідом. [PERSON] сам запропонував дочці укласти такий шлюб, щоб вона змогла виїхати до США та влаштувати своє життя. Крім того, відповідачі по первісному позову та позивачі по зустрічному позову зазначають, що [PERSON] домагався їхньої доньки та застосовував до неї фізичну силу, тому [PERSON] вчинила самогубство через повішення. З цього приводу ними подано до поліції заяву про порушення кримінального провадження за статтею доведення до самогубства. Досудове слідство по даному провадженню досі триває. Тому просять визнати шлюб, укладений 14 серпня 2015 року між громадянином США [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1083 - недійсним, та позбавити громадянина США [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], актовий запис про визнання батьківства від 26 серпня 2015 року за № 12. Оцінюючи надані сторонами в судовому засіданні пояснення та докази, суд приходить до наступного. За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з частиною другою статті 28 СК України заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком особисто. В статті 38 СК України визначено, що підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Сімейного Кодексу України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 44 Сімейного Кодексу у випадках, передбачених статтями 39-41 Сімейного Кодексу України, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. У відповідності до ст. 45 Сімейного Кодексу недійсний шлюб, а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності. Крім цього, як вбачається із правової позиції, викладеної в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-5691св13, відсутність мети щодо створення сім`ї може стосуватися як бажань однієї особи, що реєструє шлюб, за ситуації існування мети створення сім`ї у іншої особи, так і двох осіб одночасно за їх взаємною згодою та обізнаністю. Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, воля цих осіб повинна бути спрямована на створення сім`ї. Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень СК України та зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність. Судом достовірно встановлено, що померла [PERSON] перебувала в незареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 2012 року по 2014 рік. Від даних відносин [PERSON] народила [INFO] сина [PERSON]. Оскільки, з батьком дитини [PERSON] перебувала в незареєстрованому шлюбі, дитина була зареєстрована на підставі ст. 135 СК України. Після припинення відносин з біологічним батьком дитини, [PERSON] зареєструвала шлюб 07 листопада 2014 року, [PERSON] уклала шлюб з батьком [PERSON], з громадянином України - [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 18.05.2019 року (а.с. 169, том 1). Потім, 14.08.2015 року повторно [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], як громадянином США, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб від 26.08.2015 року (а.с.4, том 1). З Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 18.05.2019 року вбачається, що 26 серпня 2015 року в актовий запис про народження дитини - [PERSON] Володимировича, внесено відомості про визнання батьківства на підставі заяви матері та батька дитини - [PERSON] та [PERSON]. Прізвище дитини змінено - [PERSON] на [PERSON]. У відомостях про матір змінено прізвище Порохова на [PERSON], Батько дитини зазначено - [PERSON], громадянин Сполучених Штатів Америки (а.с.171-172, том 1). При цьому, на підставі ухвали суду від 28.01.2021 року по справу було призначено судову генетичну експертизу. Згідно Висновку експерта № 103-39-2021 від 10.06.2021 року вбачається, що молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: біологічне батьківство [PERSON] Пилиповича відносно [PERSON] виключається. Отже, [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] [PERSON], що повністю спростовує його посилання в позовній заяві. Таким чином, наведеними доказами достовірно доведено відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком дитини, та дитиною, що не оспорюється і самим [PERSON]. У зв'язку з чим, первісні позовні вимоги щодо відібрання дитини у третіх осіб та передачі його позивачу задоволенню не підлягають. Крім того, з наданих в судовому засіданні пояснень свідків також встановлено, що померла [PERSON] не проживала як чоловік та дружина разом з [PERSON], жодного дня не проживали разом, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету, оскільки [PERSON] проживав в ВША і в Україну приїздив дуже рідко. Малолітній [PERSON] відносився до [PERSON] як до свого діда. При цьому, [PERSON] часто поводився з дитиною жорстоко, застосував фізичні покарання, участі матеріальної або будь-якої іншої у його вихованні не приймав. [PERSON] завжди допомагали лише її батьки [PERSON] та [PERSON] Свідки також підтвердили, що їм зі слів померлої [PERSON] було відомо, що шлюб із [PERSON] вона зареєструвала аби мати змогу виїхати до США, і [PERSON] всіляко обіцяв їй в цьому допомогти. Свідки також вказали, що [PERSON] постійно погрожував [PERSON] що відбере в неї сина, якщо та не буде з ним мати ніяких відносин. Отже, з аналізу досліджених доказів та фактичних обставин справи, суд доходить висновку, що у [PERSON] та [PERSON] при реєстрації шлюбу не було наміру створити сім`ю. Крім того, доводи відповідачів по первісному позову про те, що їхня дочка на момент реєстрації шлюбу спільно з [PERSON] жодного дня не проживали, спільне господарство не вели, не набули взаємних прав та обов`язків, спільним побутом пов`язані не були, спільного сімейного бюджету не створили, спільних дітей не мають, позивачем по первісному позову та його захисником не спростовано, жодних доказів протилежного суду не надано. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом щодо визнання шлюбу, укладеного 14 серпня 2015 року, між громадянином США [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1083 - недійсним. Щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] [PERSON] суд також приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до положення п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Так, у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі Постанова) зазначено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини з боку батька, матері є однією з підстав позбавлення їх батьківських прав. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Так, з наданих суду матеріалів встановлено, що малолітній [PERSON] [PERSON], [INFO], проживає разом зі своїми бабусею та дідусем по лінії матері [PERSON] та [PERSON] Згідно Інформації Міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 11.08.2020 року встановлено, що після смерті матері ним опікуються бабуся та дідусь по маминій лінії. Вони виступають заміщуючи ми особами батьків, тому на даний час він їх називаю мамою і татом. Але хлопчик усвідомлює істинні родинні зв'язки. [PERSON] не входить в коло близьких людей [PERSON], хлопчик пам'ятає його невиразно, адже бачився нерегулярно та в досить ранньому віці. [PERSON] не виявляє бажання спілкуватися з ним. Згідно висновку виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.11.2020 року, виконавчий комітет Черкаської міської ради як орган опіки та піклування, вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав громадянина США [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] [PERSON]. Однак, даний висновок суд не може взяти до уваги, оскільки він був наданий до встановлення всіх обставин по справі та, зокрема, до проведення по справі судової генетичної експертизи, якою виключено батьківство [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] [PERSON]. Враховуючи викладене, суд вважає, що зустрічний позов в цій частині також підлягає до задоволення, та позбавлення громадянина США [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], актовий запис про визнання батьківства від 26 серпня 2015 року за № 12.

Outcome: dismissed