Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Мохнюк Р.Г., звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Позовні вимоги мотивовано тим, що 14.09.2018 року у Сихівському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області було зареєстровано шлюб між відповідачкою [PERSON] та позивачем [PERSON] . В шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] . Позивач був змушений на заробітки виїхати до Чехії з метою влаштування умов для проживання сім`єю. Постійно підтримуючи зв`язок, періодично приїжджав в Україну для спілкування з дружиною та дочкою. З листопада 2021 року відповідачка з дочкою переїхала до Чехії. З грудня 2021 року позивач більше доньки не бачив. Відповідачка без будь-яких пояснень забрала доньку та поїхала в Україну. Позивач декілька разів приїжджав в Україну та шукав відповідачку, але марно. Позивач не погоджується з тим, що відповідачка позбавила його можливості приймати участь у вихованні дочки звертається до суду з цим позовом з метою встановлення режиму побачень з дочкою, оскільки вважає, що спілкування з батьком відповідає її інтересам. Позивач не заперечує, щоб дочка проживала з відповідачкою там, де для неї це зручно, однак бажає та має право про це знати. Крім того, для позивача важливо знати інформацію про здоров`я його дочки. Позивач вживав всі можливі заходи для того, щоб бачитися з дочкою: подавав до поліції заяву про викрадення дитини в Україні, також звертався до поліції в Чеській Республіці, вів переговори з відповідачкою. Він постійно приймає участь в утриманні дочки та надсилає відповідачці грошові кошти. Шлюб між позивачем та відповідачкою вже розірвано і відповідачка продовжує не давати позивачу бачитися з дитиною. Позивач вважає, що побачення з дочкою відповідають інтересам відповідачки, оскільки вона потребує відпочинку для відновлення своїх сил та більш позитивного спілкування з дитиною. Вказує, що для того, щоб дочка мала здорові відносини з однолітками, могла адекватно відноситися до чоловіків та відчувати себе повноцінною жінкою, яку любить тато, кожній дочці потрібно надати можливість спілкуватися з татом, особливо, якщо батько має таке бажання та робить все можливе, щоб встановити емоційний зв`язок зі своєю донькою. Розлучення батьків жодним чином не повинно негативно впливати на психоемоційний розвиток дитини, адже дитина не винувата в тому, що у батьків не склалися стосунки. Дитина не може бути предметом шантажу між батьками (відповідачка шантажує позивача, не дозволяючи спілкування з дочкою). Не допустимим є нав`язуванння матір`ю негативного ставлення до батька дочці, оскільки це значно шкодить дитині та може стати причиною віктимної/девіантної поведінки в майбутньому. У зв`язку з наведеним позивач просить суд ухвалити рішення, яким: зобов`язати відповідачку не чинити перешкоди позивачу у вільному спілкуванні, вихованні та побаченні зі своєю донькою [PERSON] та повідомляти позивача про місце проживання доньки, про стан її здоров`я з наданням медичних документів; встановити наступні способи участі позивача у вихованні своєї доньки [PERSON] - надати можливість бачитися з дочкою кожен другий вікенд (вихідні) місяця з п`ятниці 17:00 до неділі 18:00 та мати спільний відпочинок з дочкою кожні 6 місяців по 10 днів, а також мати можливість спілкуватися з дочкою кожного дня відеозв`язком тривалістю 30 хв; судові витрати покласти на відповідачку. Ухвалою суду від 27.10.2022 залучено до участі у розгляді справи орган опіки та піклування Виноградівської міської ради в якості третьої особи. Відповідачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Естінко Т.Е. подала до суду відзив на позов, за яким [PERSON] з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними та вказує, що через кілька місяців після одруження позивач [PERSON] почав спричиняти відповідачці [PERSON] тілесні ушкодження, чинити псхологічний тиск. Одного разу навіть наносив удари в живіт під час вагітності. Після цього [PERSON] повідомила його про вагітність, [PERSON] наносив тілесні ушкодження в інші частини тіла. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . 29.12.2021 [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області з заявою про розірвання шлюбу. Після цього [PERSON] неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення щодо [PERSON] та її рідних, зокрема, пошкодження майна, проникнення на території дворогосподарства за адресою [ADDRESS] . На п`ятому місяці вагітності [PERSON] , фактично втекла від [PERSON] і з того часу вони не проживали разом. Побоюючись за своє життя та життя своєї доньки, в грудні 2021 р. [PERSON] змушена була переховуватися від [PERSON] . В свою чергу [PERSON] з метою встановлення місця проживання [PERSON] подав заяву про встановлення графіку зустрічей, хоча раніше дитину і на руки не брав. Рішенням Виноградівської міської ради Закарпатської області від 22.02.2022 було відмовлено у встановленні графіка зустрічей. Станом на 29.11.2022 відділенням №1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області на виконання ухвал Виноградівського районною суду відкрито дві кримінальні провадження щодо протиправних дій [PERSON] , а саме: за ч. 1 ст. 162 КК України та ст. 126-1 КК України. [PERSON] був притягнутий до відповідальності в Чеській Республіці за нанесення тілесних ушкоджень сестрі [PERSON] - [PERSON] . Позивач вводить в оману суд вказуючи на те, що він після одруження з відповідачкою виїхав на заробітки, так як мав постійне місце проживання в Чеській Республіці вже на час знайомства з [PERSON] . На даний час позивач проживає в США. Згідно характеристики №1 від 10.01.2022р. [PERSON] має на утриманні одну дитину, доньку [PERSON] , яку виховує та утримує сама. Вказує, що позивач продовжує вчиняти домашнє насилля щодо відповідачки, погрожує їй подачею заяви про втрату закордонною паспорта дочки, з метою унеможливлювання вільного пересування [PERSON] з донькою. В січні 2022 року [PERSON] створив групу у Viber, де погрожував [PERSON] фізичним насиллям, у переписні він визнав, що до січня 2020 року наносив тілесні ушкодження [PERSON] . У вищевказаній групі він погрожував публікацією фото [PERSON] в соціальних мережах, які свого часу примушував її робити. Враховуючи вищезазначене, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному об`ємі, так як задоволення позову не буде відповідати інтересам дитини. Представник позивача [PERSON] , в інтересах позивача [PERSON] , надіслала до суду відповідь на відзив, згідно якого позивач із положеннями, викладеними у відзиві не погоджується, вважає всі аргументи [PERSON] неправдивими та безпідставними. Шлюб між сторонами було розірвано за заявою відповідачки 21.01.2022 року. До цього часу між подружжям відбувалися різні сварки та конфлікти, здебільшого щодо фінансів. Однак, позивач завжди шукав їх вирішення. В січні 2022 року позивач звернувся за юридичною допомогою для підготовки шлюбного договору та договору про утримання дитини, щоб мирно вирішили шлюбний конфлікт. Крім того, позивач подав апеляцію на рішення суду щодо розлучення. Протягом всього періоду з моменту укладення шлюбу і до сьогоднішнього дня, позивач постійно, систематично надсилав грошові кошти відповідачці для покриття її потреб та потреб дочки [PERSON] . Всі зазначені дії позитивно характеризують позивача, як людину, яка прагнула і прагне до гарних стосунків з колишньою дружиною та дочкою. Відповідачка посилається на застосування до неї зі сторони позивача фізичної сили. Однак, такі твердження не мають жодних доказів і є лише позицією відповідачки, яка виправдовує свої незаконні дії погрозами та неправдивими твердженнями. Докази щодо нанесення шкоди сестрі відповідачки не можуть стосуватися справи, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування, а тому є неналежними доказами у розумінні ст.. 77 ЦПК України. Відповідачка неправдиво зазначає про те, що позивач мав ПМЖ в Чехії до знайомства з нею. Згідно довідки про оформлення документів на виїзд закордон, що датована 30 березня 2021 року (більше 3 років після укладення шлюбу), до цієї дати позивач не мав ПМЖ у Чехії. Відповідачка зазначає, що вона має на утриманні дитину, однак в матеріалах справі відсутні будь-які докази наявності у відповідачки джерел для існування. Всі докази, додані до відзиву є неналежними доказами, оскільки не стосуються предмету справи, також вони є недостовірними та недопустимими доказами. Особисті образи подружжя не можуть бути підставою для порушення прав батьків. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просили суд такі задоволити в повному обсязі. Позивач [PERSON] додатково пояснив, що вже 14 місяців позбавлений можливості спілкуватися з дочкою. Рішення Виноградівської міської ради від 22.02.2022 № 34 про відмову у встановленні графіка зустрічей з дитиною він не оскаржив, оскільки таке не отримував, на засіданні органу опіки і піклування присутнім не був. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася. Справу розглянуто у відсутність відповідачки [PERSON] за участю її представника [PERSON] . Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з мотивів, викладених у відзиві на позов, додатково пояснила, що рішення органу опіки і піклування про відмову батьку бачитися з дочкою є дійсним та обов`язковим до виконання. У задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Виноградівської міської ради будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність та врахувати позицію органу опіки і піклування, викладену у висновку від 28.11.2022 № 02-22/3283, за яким орган опіки та піклування Виноградівської міської ради вважає недоцільним встановлення графіку зустрічі [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] (Т.1 а.с.119-120). Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, в судовому засіданні встановлено, що 14.09.2018 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Сихівському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області за актовим записом № 303 (Т.1 а.с. 160). Від даного шлюбу у сторін народилася одна дитина дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.11.2019 (Т.1 а.с. 26). Шлюбне життя у сторін не склалося і рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.01.2022 за позовною заявою [PERSON] шлюб між сторонами розірвано. На вказане судове рішення [PERSON] подав апеляційну скаргу. Позивач [PERSON] виїхав на заробітки за кордон до Чеської Республіки. На даний час він проживає в США. Згідно наданої до суду довідки про рух коштів по банківській картці позивача від 01.02.2022 встановлено, що позивач бере участь в матеріальному утриманні дитини (Т.1 а.с. 8-18). Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі батька у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, яка проживає з матір`ю, відповідачкою по справі [PERSON] 28.03.2022 позивач звертався до Берегівського районого відділу поліції із заявою про викрадення відповідачкою [PERSON] їх спільної дитини - дочки [PERSON] , [INFO] (Т.1 а.с. 20-23). Сторони перебувають у неприязних відносинах. Відповідачка перешкоджає зустрічам та спілкуванню позивача з дочкою. Відповідачка зверталася до відділення №1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області із заявами про вчинення позивачем [PERSON] відносно неї кримінальних правопорушень. На виконання ухвал Виноградівського районного суду Закарпатської області відділенням №1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області відкрито дві кримінальні провадження за ознаками ч. 1 ст. 162 КК України та ст. 126-1 КК України ( Т. 1 а.п. 127-128). Разом з тим матеріали справи не містять даних, що позивач допускає негативну поведінку по відношенню до своєї дочки. Позивач наголошує, що бажає приймати участь у вихованні дочки, а відповідачка забороняє йому спілкуватися з дитиною. Згідно зі\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Позивач звернувся до Виноградівської міської ради 04.01.2022 із заявою про встановлення днів та годин зустрічей з дочкою (Т. 1 а.с.192). 25.01.2022 служба у справах дітей Виноградівської міської ради надала висновок за № 01-15/34, яким питання доцільності надання дозволу на визначення можливості участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки [PERSON] залишила на розгляд комісії з питань захисту прав дитини ( Т. 1 а.с.193). 27.01.2022 відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якому батьки дитини присутні не були. Від імені відповідачки з`явилася її представник [PERSON] . Комісія прийняла рішення відмовити [PERSON] у визначенні способу участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ( Т. 1 а.с.195-196). 22.02.2022 виконавчий комітет Виноградівської міської ради Закарпатської області враховуючи висновок служби у справах дітей від 25.01.2022 № 01-15/34 та рішення комісії з питань захисту прав дитини від 27.01.2022 прийняв рішення за № 34 , згідно якого [PERSON] відмовлено у визначенні способу участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ( Т. 1 а.с.109). Разом з цим з пояснень позивача [PERSON] , даних ним в судовому засіданні, встановлено, що позивач вказане рішення виконавчого комітету міської ради не отримав і не мав змоги таке оскаржити ( Т.1 а.с. 240-241). 18.03.2022 позивач [PERSON] повторно звернувся до служби у справах дітей із заявою про визначення графіку побачень з дочкою [PERSON] , [INFO] ( Т. 1 а.с.173-177). \~ \~ \~ \~Згідно висновку органу опіки та піклування Виноградівської міської ради від 28.11.2022 № 02-22/328, орган опіки та піклування розглянув позовну заяву [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та вважає недоцільним встановлення графіку зустрічей позивача з його дочкою (Т.1 а.с. 120). Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Нормами Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За нормами ч.2 ст. 159 Сімейного кодексу України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Частиною 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України встановлено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За нормами ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Вирішення батьками питань щодо виховання дитини врегульовано ст. 157 Сімейного Кодексу України, нормами якої передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Нормами ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлюється право дитини на контакт з батьками, які проживають окремо. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. \~ \~ \~ \~Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. \~ \~ \~ \~У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Суд відхиляє надані представником відповідачки письмові докази, зокрема рішення Чеської комісії з розгляду криінальних проступків Міської частини міста Прага-Петровіце від 27.1.2019 та скріншоти переписки, оскільки такі не характеризують позивача як батька, не містять інформацію щодо предмета доказування, а тому відповідно до положень ст. 77 ЦПК України є неналежними доказами. Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] , як батько малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а відповідачка [PERSON] - мати малолітньої дитини не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, оскільки таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Також позивач має право отримувати від відповідачки інформацію про місце проживання та здоров`я його дочки. За таких, встановлених в судовому засіданні обставин суд вважає доцільним за для гармонійного розвитку дитини сторін, позовні вимоги задоволити та визначити судовим рішенням запропоновані позивачем способи участі позивача у спілкуванні та виховані спільної з відповідачкою дочки. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 992,40 грн судового збору за звернення до суду з даним позовом та 338,14 грн судового збору за видачу в електронному вигляді технічного запису судових засідань і копій протоколів судових засідань, а відтак, з урахуванням вищенаведеного у зв`язку з задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved