Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що є власником будинку [ADDRESS] , де зареєстровані відповідачі, але не проживають у ньому. Факт реєстрації місця проживання відповідачів у згаданому житловому приміщенні порушує його права та майнові інтереси, оскільки позивач вимушений сплачувати додаткові комунальні платежі за відповідачів. Зазначів, що з 07.04.2005 року перебували у шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням суду від 25.03.2020 року. Відповідачі ж фактично не проживають у зазначеному будинку з 2012 року. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд позбавити відповідачів права користування належним йому будинком за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат Дмітрієва Ж. засобами телефонного зв`язку повідомила про можливість розгляду справи без неї та її довірителя [PERSON] . Відповідачі в судові засідання не з`явились; про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Відповідачем [PERSON] отримано копію позовної заяви, ухвалу суду та повістку (а.с. 35); від відповідача [PERSON] рекомендовані поштові відправлення повернулись не врученими (а.с. 31-34, 38-39) з поміткою відділення зв`язку "Адресат відсутній". Розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін і ухвалити заочне рішення.\~ Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності від 09.11.2004 року (а.с. 10) [PERSON] є власником будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності позивача на зазначений вище будинок підтверджується також витягом з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно про\~реєстрацію права\~власності від\~16.02.2023\~року (а.с. 28). Згідно копії свідоцтва про шлюб (а.с. 12) між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано за рішенням суду (а.с. 13). Зі змісту довідки № 739 від 01.06.2021 року (а.с. 14) вбачається, що зареєстрований позивач за адресою: [ADDRESS] разом з ним за цією адресою зареєстровані і відповідачі. Вказаний факт також підтверджується відповідями наданими ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області на запити суду щодо відповідачів (а.с. 23, 24) та відміткою в паспорті позивача щодо місця реєстрації (а.с. 8). Згідно актів обстеження помешкання від 22.01.2020 року та акту від 30.05.2021 року (а.с. 15, 16) [PERSON] та [PERSON] дійсно з 2012 року не проживають за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживають за іншою адресою. Відповідно до положень ст. ст.\~55,\~124 Конституції України,\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) та\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1\~ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1\~ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1\~ст. 319 ЦК України). Частиною 1\~ст. 383 ЦК України\~передбачене право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до\~ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Частиною 2\~статті 405 ЦК України\~визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. У постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі N 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі N 753/481/15-ц (провадження N 6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі N 695/2427/16-ц, (провадження N 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі N 523/12186/13-ц (провадження N 61-17372св18) зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не належать до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно з ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідачів, яка не пов`язана спільним побутом з позивачем, у належному останньому житловому приміщенні, має істотне значення, оскільки створює перешкоди позивачу у здійсненні права користування та розпоряджання майном, у зв`язку з чим, дослідивши питання дотримання балансу між захистом права власності позивача та захистом права відповідача на користування квартирою, а також враховуючи те, що відповідачі не є власниками спірного будинку, суд вважає за потрібне визнати останніх такими, що втратили право користування належним позивачу будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Питання про розподіл судових витрат суд не вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачем таке вимога не заявлялась.

Outcome: approved