Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт того, що померлий [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є рідним сином померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , а заявник [PERSON] є онукою померлої [PERSON] . В обґрунтування заяви заявник покликається на те, що [INFO] у віці 88 років померла її бабуся - [PERSON] , [INFO] . [INFO] у віці 68 років помер її батько - [PERSON] , [INFO] . Після смерті бабусі відкрилась спадщина, яка складається з 56/100 (п`ятдесят шість сотих) домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Інша частина вказаного домоволодіння - 44/100 (сорок чотири сотих) належала її батькові та була успадкована нею, про що 26.08.2022 року видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за № 1807. Спадкоємцями після смерті бабусі є її діти: дочка [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] (помер). Однак, державним нотаріусом Колтун С.М. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки неможливо підтвердити ступінь споріднення через відсутність підтверджуючих документів (згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00036840342 від 14.09.2022 року прізвище та ім`я її померлого батька вказано як [PERSON] , а в її свідоцтві про народження вказано, що її батьком є [PERSON] ). Таким чином, відсутність підтвердження факту родинних зв`язків через розбіжність у прізвищі та імені її померлого батька [PERSON] не дають можливості їй оформити спадщину за законом після смерті її бабусі [PERSON] . Як зазначає заявник, розбіжність у написанні прізвища та імені батька виникла у зв`язку із людським фактором, оскільки проводилась ще у 1953 році, коли не надавали значення написанню на український манер прізвища з м`яким знаком (на російській мові прізвище пишеться без м`якого знака) та могли вказати друге ім`я, надане при хрещенні дитини. Вказане підтверджується тим, що всі подальші документи оформлялись на [PERSON] та [PERSON] . Також, заявник вказує на те, що вона зверталась до Тименицького ДРАЦС про внесення змін до актового запису про народження її батька стосовно [PERSON] , з проханням виправити прізвище дитини та батьків « [PERSON] , [PERSON] » на « [PERSON] , [PERSON] », ім`я дитини « [PERSON] » на « [PERSON] ». Однак, згідно Висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану від 15.11.2022 року неможливо внести відповідні зміни із-за розбіжності підтверджуючих документів. Заявник в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Заінтересовані особи в судове засідання не прибули, надіслали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як встановлено з матеріалів справи: [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.06.2021 року, виданим Тисменицьким відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с. 18). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.07.2021 року, виданим Тисменицьким відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с. 19). 26.08.2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Угорчак Н.М. заявнику [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за № 1807, після смерті [PERSON] , на 44/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.11.2022 року, державним нотаріусом Тисменицької державної нотаріальної контори Колтун С.М. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва право на спадщину, через неможливість підтвердження ступеню споріднення, через відсутність підтверджуючих документів про це (а.с. 25). Заявник вказує, що розбіжність у прізвищі та імені її померлого батька [PERSON] не дають можливості їй оформити спадщину за законом після смерті її бабусі [PERSON] та зазначає, що всі подальші документи оформлялись на [PERSON] та [PERSON] . На підтвердження доказу факту родинних відносин заявником надано: - копія Договору дарування від 30.01.1988 року, згідно якого [PERSON] набув у дар 1/2 жилого будинку за адресою [ADDRESS] (а.с. 7-8); - копія Договору купівлі-продажу від 02.08.1996 року, згідно якого [PERSON] набула у власність 56/100 часток жилого будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10); - копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10705526 від 22.05.2006 року, згідно якого за [PERSON] зареєстровано право власності на 56/100 часток жилого будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11); - копія паспорта [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 16); - копія РНОКПП [PERSON] (а.с. 17); - копія Свідоцтва про смерть померлого [PERSON] серії [NUMBER] від 04.06.2021 (а.с. 18); - копія Свідоцтва про народження [PERSON] , де батьком вказано зазначено [PERSON] (а.с. 20); - копія Довідки про склад сім`ї від 14.10.2005 року № 1736, що видана виконавчим комітетом Тисменицької міської ради [PERSON] про те, що до складу сім`ї входить його мати [PERSON] (а.с. 220; - копія Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.08.2022 року, згідно якого [PERSON] за заповітом [PERSON] успадкувала 44/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23); - копія Свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 19); - Копія ухвали Тисменицького районного суду від 26.01.1990 року у справі № 2-3 (а.с. 12). Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як передбачено пунктом 6 частини 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки - для реалізації свого права на спадщину. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved