Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивовано тим, що з 2003 по 2016 рік сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. В даному шлюбі народилось двоє дітей, сини [PERSON] 2004 року народження та [PERSON] 2010 року народження, на утримання яких з відповідача стягуються аліменти згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.02.2017 року, в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що такої суми аліментів не достатньо на утримання дітей, після винесення рішення набули чинності зміни до законодавства. А тому, просила суд змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилась, подано заяву за змістом якої просила суд розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення, що наразі мобілізований, проходить військову службу. В нього відсутня заборгованість з сплати аліментів, наразі він надає кошти добровільно і повнолітньому сину на його утримання. Зазначив, що вказаний позивачкою розмір є неспівмірним з її витратами на дітей. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] [INFO] зареєстровано сторін спору. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 червня 2016 року у справі №344/5890/16-ц шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено на проживанні\~ з [PERSON] . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2017\~ року у справі №344/1050/17 судом присуджено стягувати із [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дітьми повнолітня. Стягнення аліментів розпочати 25 січня 2017 року. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України). Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі") (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13). Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема ч.2,3 ст. 9 вказаного закону, визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. При цьому, відомості про розмір забезпечення відповідача, його військове звання, розмір посадового окладу, відомості про виконання ним бойових завдань чи безпосередню участь в бойових діях в суду відсутні. Однак, суд звертає увагу, що\~ загальновідомим є факт, що в середньому в 2023 році військовослужбовці\~ отримують 20 587 грн., якщо особа не включена до складу угруповань військ та не виконує бойових завдань; 50 587 грн., якщо виконує бойові (спеціальні) завдання; 120 587 грн., якщо безпосередньо бере участь у бойових діях. Тому, навіть при найменших доходах відповідача, в зв`язку з проходженням ним військової служби, враховуючи заявлений розмір позовних вимог в розмірі 1/4 частки від доходу позивачка пропорційно претендує мінімально на 5250 гривень аліментів на утримання дитини. При цьому, якщо відповідач братиме безпосередню участь в бойових діях або виконуватиме бойові завдання, розмір аліментів, який стягуватиметься з нього пропорційно збільшиться від 12500 гривень до 30250 гривень щомісячно. Так, суд враховує, що, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Вказаний позивачкою розмір аліментів не відповідає ні релевантній судовій практиці з розгляду аналогічних категорій справ, ні засадам добросовісності та справедливості. При цьому суд виходить із того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2 ст. 77 ЦПК України). Таким чином, поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітної плати (доходу) платника, позивачу належало доводити передусім наявність у платника аліментів відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу. Разом з тим, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 182 СК України. Однак, пред`являючи позов про зміну способу стягнення аліментів, при цьому посилаючись на необхідність збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, позивач не надала суду будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, та зміни їх сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком. Позивачкою не долучено до матеріалів справи жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили її витрати на утримання сина в заявленому пропорційному розмірі. Не долучено й до матеріалів справи документів, які встановлюють розмір доходів позивачки. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч.2 ст.182 СК викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Належних та допустимих доказів наявності обставин зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших обставин, які відповідно до ст. 192 СК України є підставою для зміни способу стягнення аліментів та їх розміру, а також доказів наявності у платника аліментів відповідного доходу для визначення розміру аліментів в частці від такого доходу - позивачем не надано, а тому суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково. Частка від доходу в розмірі 1/6 від всіх видів доходів відповідача є достатньою для належного матеріального забезпечення всіх потреб дитини. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Із наведеного слідує, що стягнення аліментів у зміненому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: partial