Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Ульяновського районного суду з позовом до Благовіщенської міської ради Кіровоградської області про встановлення факту родинних зв`язків та про перерозподіл спадщини. Позов мотивовано до суду зі слідуючих підстав: В селі Кам`яний Брід Ульяновського району Кіровоградської області проживав спадкодавець - [PERSON] , який мав спадкове майно, а саме: земельну ділянку № [NUMBER] площею 3,40 га. кадастровий номер 3525583600:02:000:0423, яка розташована на території Кам`янобрідської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №325023 виданого головою Ульяновської РДА 15 квітня 2002 року. [INFO] спадкодавець - [PERSON] помер, дана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Кам`янобрідською сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області 16 лютого 2008 року (копія свідоцтва додається). Після смерті спадкодавця [INFO] спадкове майно, а саме земельна ділянка № [NUMBER] площею 3,40 га. кадастровий номер 3525583600:02:000:0423, яка залишилась після смерті [PERSON] відійшла в комунальну власність на підставі рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2014 року справа № 402/736/14-ц , яка була визнана відумерлою спадщиною. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 15.12.2021 року, Позивач звернувся з усною заявою до приватного нотаріуса Благовіщенського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кримської Н.П. про прийняття спадщини на майно спадкодавця, але нотаріус відмовив Позивачеві в оформлені спадщини, в зв`язку з тим, що в нього відсутні оригінал, правовстановлюючого документу який підтверджує право власності на спадкове майно, також відсутні документи які підтверджують родинні відносини з покійним, тому порадила звернутись до суду, що підтверджується роз`ясненням від 15.12.2021 року № 98-01/16 (копія додається). Позивач - [PERSON] , є рідним племінником покійного [PERSON] , факт родинних відносин якого з покійним підтверджується наступними доказами: - [PERSON] був одружений на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 04.05.1992 року, яка мала рідну сестру [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 лютого 1959 року, яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11 жовтня 2004 року, яка в свою чергу є рідною матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 09.02.1960 року. Також факт родинних відносин спадкодавця з Позивачем підтверджується нотаріально засвідченими заявами [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , дані особи проживали по сусідству з спадкодавцем та можуть підтвердити родинні відносини Позивача зі спадкодавцем. Позивач, є єдиним спадкоємцем який заявив про свої спадкові права після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки всі інші спадкоємці попередніх черг не звертались з відповідними заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Звернувшись до відділу №1 Управління у Голованівському районі ГУ Держгеокадастру в Кіровоградської області позивач отримав архівну копію державного акту серії Р1 №325023 виданого на ім`я [PERSON] площею 3,40 га. кадастровий номер якої 3525583600:02:000:0423, там же позивач дізнався про те, що дана земельна ділянка відійшла, як від умерлої до Кам`янобрідської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області дата реєстрації якої 04.01.2017 року. Представником позивача адвокатом Терновенко Р.М. з сайту судова влада України було роздруковане рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 18.06.2014 року справа № 402/736/14-ц, яким було передано в комунальну власність спадкове майно після смерті спадкодавця [PERSON] , в зв`язку з тим, що ніхто з спадкоємців у встановлений строк не прийняв спадщину. Враховуючи ту обставину, що вище вказане рішення від 18.06.2014 року справа № 402/736/14-ц було прийняте з порушенням статті 337 ЦПК України та прав Позивача, оскільки його не було залучено до розгляду даної цивільної справи, як зацікавлену особу та враховуючи те, що справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб, так як Позивач є заінтересованою особою, оскільки прийняте по справі рішення порушило його право на спадкування спірної земельної ділянки, а з самого рішення не вбачається, що позивач був повідомлений про розгляд даної справи, що є підставою для задоволення даного позову. Щодо поважності пропуску строку для прийняття спадщини, то слід зазначити, що позивачеві до кінця жовтня 2021 року взагалі не було відомо про існування спадкового майна , оскільки йому ніхто про це не повідомляв, крім того Кам`янобрідській сільській раді Благовіщенського району було відомо про те, що Позивач є спадкоємцем оскільки останній доглядав за спадкодавцем до дня його смерті та здійснював його поховання, що підтверджується наявністю в Позивача оригіналів свідоцтва про смерть спадкодавця та інших документів, що підтверджують родинні відносини з спадкодавцем. Однак жодних дій для належного повідомлення Позивача сільська рада не вчиняла та не залучила до розгляду цивільної справи № -02 73 6/14-ц, крім того на підтвердження того, що [PERSON] помер Кам`янобрідська сільська рада надала суду довідку про смерть спадкодавця, що також викликає сумнів в законності даного рішення, оскільки підтвердженням смерті особи може бути лише свідоцтво про смерть особи, але ніяк не довідка органу місцевого самоврядування. Крім того з рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області бід 18.06.2014 року справа № 402/736/14-ц вбачається, що Кам`янобрідська сільська рада Благовіщенського району Кіровоградської області звернулась з заявою про визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою до Ульяновського районного суду Кіровоградської області в 2014 році, хоча [PERSON] , відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , помер [INFO] , з чого слідує, що сільська рада звернулась до суду з відповідною заявою про визнання спадщини відумерлою з пропуском строку позовної давності визначеного ст. 257 ЦК України. В зв`язку з цим позивач був вимушений звернутись з позовом до суду. Позивач [PERSON] , адвокат позивача Терновенко Р.М. в судове засідання не з`явились, надіслали до суду заяви, якими підтримують заявлені вимоги та просять суд розглянути справу у їх відсутності. Представник відповідача Благовіщенської міської ради в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій позовні вимоги не визнає та просить розглядати справу у його відсутності. Крім того, представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності та відмовити у задоволення позову. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Щодо встановлення факту родинних відносин. Згідно ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Суд встановив, що [PERSON] був одружений на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.17), яка померла [INFO] (а.с.18) та мала рідну сестру [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтвом про шлюб ( а.с.19). Мати позивача [PERSON] - [PERSON] ( а.с.21), померла [INFO] (а.с.20). Також факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується нотаріально посвідченими свідченнями свідків [PERSON] (а.с.23) та [PERSON] (а.с.22), жителями села Кам`яний Брід Голованівського району Кіровоградської області. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що суд може встановити факт родинних відносин, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду. Враховуючи вищезазначене, а також те, що заявлені вимоги про встановлення факту родинних відносин породжують юридичні наслідки для позивача, а встановити його іншим шляхом неможливо, суд вважає, що заявлені вимоги в частині встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. Щодо перерозподілу спадщини: Судом встановлено, що [PERSON] , являється рідним дядьком позивача [PERSON] . Згідно копії державного акту про право приватної власності на землю серії Р1 №325023 [PERSON] належала земельна ділянка (а.с. 12). [INFO] помер дядько позивача - [PERSON] , про що було видано свідоцтво про смерть ( а.с. 11). В кінці листопада 2021 року позивачу стало відомо, про спадкове майно, яке залишилося після смерті його дядька [PERSON] . Звернувшись до відділу №1 Управління у Голованівському районі ГУ Держгеокадастру в Кіровоградської області позивач отримав архівну копію державного акту серії Р1 №325023 виданого на ім`я [PERSON] площею 3,40 га. кадастровий номер якої 3525583600:02:000:0423, там же позивач дізнався про те, що дана земельна ділянка відійшла, як відумерла спадщина до Кам`янобрідської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області дата реєстрації якої 04.01.2017 року ( а.с.12). Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2014 року у цивільній справі № №402/736/14-ц за заявою Камянобрідської сільської ради, заінтересована особа: Ульяновська державна нотаріальна контора про визнання спадщини відумерлою, яка залишилась після смерті [PERSON] - визнано відумерлою спадщину земельну ділянку [NUMBER] розміром 3.40 га, що знаходиться на території Камянобрідської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області, що належала померлому [PERSON] та передано земельну ділянку № [NUMBER] розміром 3.40 га, що знаходиться на території Камянобрідської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області та належала померлому [PERSON] , як відумерлу спадщину у власність територіальної громади Камянобрідської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області ( а.с.14). При зверненні позивачем до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку що належала померлому дядьку [PERSON] , згідно державного акту, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки заявником пропущений строк на прийняття спадщини та відсутній оригінал правовстановлюючого документу на нерухоме майно, яке необхідно успадкувати тому, позивач вимушений був звернутись до суду ( а.с.13). Приймаючи рішення, суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1217 ЦК України зазначає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 2 статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Стаття 1261 ЦК України містить вичерпний перелік осіб, що входять до першої черги спадкоємців за законом: діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач в установленому законом порядку не відмовилась від прийняття спадщини, отже є спадкоємцем на законних підставах. Відповідно до ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. З огляду на вказану норму, можливість перерозподілу спадщини зумовлюється тими об`єктивними обставинами, які можуть зумовлювати пропуск строку для прийняття спадщини з поважних причин, коли особа відмовилась від спадщини під примусом тощо. На практиці можуть існувати випадки, коли один або декілька спадкоємців вважатимуться такими, що прийняли спадщину (ст.1268 ЦК України але не братимуть участі у її розподілі і реальні частки їм не виділятимуться, тоді як інші спадкоємці отримають свідоцтва про право на спадщину. Щодо заяви відповідача про застосування у даній справі позовної давності, суд звертає увагу на наступне. За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). У постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №910/18560/16 (провадження 12-143гс18), від 18.12.2019 у справі №522/1029/18 (провадження № 14-270цс19), від 05.12.2018 у справі № 522/2110/15-ц (провадження № 14-247 цс 18), від 05.12.2018 у справі № 522/2201/15-ц (провадження № 14-179 цс 18), від 05.12.2018 у справі № 522/2202/15-ц (провадження № 14-132цс18), від 07.11.2018 у справі № 372/1036/15-ц (14-252цс18), від 18.12.2018 у справі № 911/1437/17 (12-226гс18), за змістом яких виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову. У справі, що є предметом розгляду судом встановлено порушення прав позивача. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Разом з тим, суд враховує, що для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Порівняльний аналіз змісту термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 ЦК, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ЦПК, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Вказана правова позиція напрацьована усталеною судовою практикою як Верховного Суду України в постановах від 17.02.2016 у справі № 6-2407цс15, від 01.07.2015 у справі № 6-178гс15, так і Верховного Суду, зокрема в постанові від 15.05.2018 у справі № 911/3210/17, від 08.05.2018 у справі № 911/2534/17. У справі, що є предметом розгляду позивачем доведено, що про існування спадщини йому стало відомо у кінці жовтня 2021 року. Представником відповідача у справі таких доводів позивача не спростовано, натомість матеріалами справи підтверджена певна послідовна поведінка сільської ради, яка може свідчити про умисне на приховування інформації щодо спадкового майна, після смерті спадкодавця від позивача, в т.ч. задля пропуску ним встановлених законом строків з метою усунення від права спадкування. Таким чином, суд вважає, що матеріалами справи не підтверджено пропуск позивачем позовної давності на звернення до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом. На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновків, що позивач є спадкоємцем п`ятої черги за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті його дядька. Оформити право власності через нотаріальну контору позивач не має можливості, так як відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності померлого на спадкове майно, тобто на земельну ділянку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved