Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

В листопаді 2021 року Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, який в грудні уточнили та просили суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь тієї особи або установи, де буде виховуватися малолітній [PERSON] , [INFO] на його утримання у розмірі 1/4 частини з усіх її заробітків (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь тієї особи або установи, де буде виховуватися малолітній [PERSON] , [INFO] аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини з усіх її заробітків (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача начальник служби у справах дітей Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Рябухіна Ю.В. надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд задовольнити позовні вимоги, не заперечувала щодо винесення заочного рішення(а.с.77). Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим поверненням за закінченням терміну зберігання(а.с.47, 53), телефонограмою(а.с.48) та довідкою про недоставляння смс-повідомлення(а.с.65, 73) однак у судове засідання не з`явилася, причини неявки у судове засідання не повідомила, будь-яких заяв, клопотань, пояснень чи відзиву до суду не подавала, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України.. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим поверненням за закінченням терміну зберігання(а.с.52, 87, 92) однак у судове засідання не з`явився, причини неявки у судове засідання не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, пояснень чи відзиву до суду не подавав, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Представник третьої особи Комунального закладу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Сьомін О.С. надав заяву про розгляд справи без його участі(а.с.76). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, ознайомившись з наданими доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області(а.с.12). Згідно з актом обстеження умов проживання від 07 жовтня 2021 року за адресою [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] та малолітній [PERSON] . Зазначено, що в будинку брудно та сім`я потребує моніторингу. У відповідності до рапорту лейтенанта поліції Іотова Д.М. від 10 листопада 2021 року зазначено, що ним було здійснено виїзд за адресою [ADDRESS] та було виявлено на подвір`ї будинку [PERSON] разом з малолітнім сином у стані алкогольного сп`яніння. Також працівником поліції було викликано ШМД, лікарями ЦРЛ попередньо дано висновок про занедбаність дитини та необхідності медичного догляду за дитиною(а.с.20). Також 10 листопада 2021 року було складено акт обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] згідно якого на момент відвідування [PERSON] перебувала у стані алкогольного сп`яніння, колисала дитину, однак сама не могла підвестись(а.с.28). 10 листопада 2021 року та 15 листопада 2021 року до міського голови Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області зверталася [PERSON] з заявами щодо невиконання [PERSON] батьківських обов`язків щодо своєї новонародженої дитини [PERSON] (а.с.21-22). 17 листопада 2021 року рішенням Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №365 вилучено малолітню дитину [PERSON] , [INFO] з сім`ї матері - [PERSON] та батька [PERSON] , які проживають за адресою [ADDRESS] ; влаштовано малолітнього [PERSON] в КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома»(а.с.19). У відповідності до висновку засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.29-30). У відповідності з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідачі по справі жодним чином не були позбавлені інформації стосовно міста перебування дітей, вище викладені обставини свідчать про небажання [PERSON] та [PERSON] виконувати відносно дітей батьківські обов`язки, покладені на них законом. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, що узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 420/1753/18 (провадження № 61-22933св19) від 14 травня 2020 року. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності з принципами Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, які виходячи з ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства: дитина для повного та гармонійного розвитку її особи потребує любові і розумі Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батька усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; дитина повинна бути захищена від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] самоухилилися від виконання своїх батьківських обов`язків, від виховання та матеріального забезпечення свого сина, не піклуються про життя та здоров`я своєї малолітньої дитини, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] на користь держави повинно бути солідарно стягнуто судовий збір в сумі 2 147 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved