Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство «Кредобанк» у травні 2022 року звернулось до суду з позовом про стягнення [PERSON] заборгованості за кредитним договором з можливістю перенесення платежу (рахунок) № 467/8651DCLRKPT2 (Оптимальний з перенесенням платежу) від 14.08.2015 року в загальній сумі 23727,20 грн., яка станом на 03.02.2022 року складається з: неповернутої суми кредиту в сумі 1155,20 грн.; простроченої комісії за адміністрування кредиту в сумі 22572,00 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 14 серпня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір з можливістю перенесення платежу (рахунок) № 467/8651DCLRKPT2 (Оптимальний з перенесенням платежу. Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» свої зобов`язання за умовами кредитного договору виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитний ліміт визначений в кредитному договорі. 04.08.2021 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та Акціонерним товариством «Кредобанк» укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно якого позивач набув права вимоги до позичальників, зокрема і по кредитному договору 467/8651DCLRKPT2 від 14.08.2015 року. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та має заборгованість, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором з можливістю перенесення платежу (рахунок) № 467/8651DCLRKPT2 (Оптимальний з перенесенням платежу) від 14.08.2015 року в загальній сумі 23727,20 грн., яка станом на 03.02.2022 року складається з: неповернутої суми кредиту в сумі 1155,20 грн.; простроченої комісії за адміністрування кредиту в сумі 22572,00 грн. Ухвалою судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28 червня 2022 року на підставі пункту 1 частини першої статті 31 Цивільного процесуального кодексу України матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «Кредобанк», до [PERSON] , про стягнення кредитної заборгованості, направлено до Кіровського районного суду міста Кіровограда (а.с.43). Відповідно до статті 32 Цивільного процесуального кодексу України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 390/510/22, номер провадження 2/404/978/22 між суддями для її розгляду визначено суддю Кулінка Л.Д. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 08 серпня 2022 року прийнято з Кіровоградського районного суду Кіровоградської області позовну заяву Акціонерного товариства «Кредобанк», до [PERSON] , про стягнення кредитної заборгованості, до розгляду. Відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с. 51). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяви (вх. 36712 від 14.12.2022 року; вх. № 11117 від 31.03.2023 року) про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі (а.с. 54-58; 63-68). Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання, повідомлена належним чином (а.с. 53, 61) про причини неявки суд не повідомила, клопотань, заяв, відзиву на позов не подавала. Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», та [PERSON] 14 серпня 2015 року укладено кредитний договір з можливістю перенесення платежу (рахунок) № 467/8651DCLRKPT2 (Оптимальний з перенесенням платежу). За умовами пункту 1.2 вказаного договору позивач надав відповідачу кредитний ліміт в сумі 19915,20 грн., строком кредитування 70 платіжних періодів, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 0,0001 % річних, з комісією за обслуговування кредитом в сумі 836,00 грн. Дата повернення кредиту 18.06.2021 року (а.с. 15). За умовами пункту 2.4 кредитного договору з можливістю перенесення платежу (рахунок) № 467/8651DCLRKPT2 (Оптимальний з перенесенням платежу) від 14.08.2015 року комісія за обслуговування кредиту нараховується та сплачується щомісяця починаючи з першої дати сплати заборгованості разом із сплатою процентів та заборгованості за кредитом в дату сплати заборгованості, з урахуванням умов цього розділу з цього договору. Погашення позичальником заборгованості за кредитом здійснюється у вигляді щомісячних платежів в сумі 1168,00 грн., починаючи з першої дати сплати заборгованості (пункт 2.6 кредитного договору з можливістю перенесення платежу (рахунок) № 467/8651DCLRKPT2 (Оптимальний з перенесенням платежу) від 14.08.2015 року). Між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та Акціонерним товариством «Кредобанк», 04 серпня 2017 року укладено договір про відступлення прав вимоги, (а.с.19-20) за умовами пункту 1 якого Банк відступає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників зазначених у Додатку № 1, до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1, до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги гроші кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. За додатком № 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 04.08.2017 року, [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) є боржником за кредитним договором № 467/8651DCLRKPT2 від 14.08.2015 року (а.с. 21). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору з можливістю перенесення платежу (рахунок) № 467/8651DCLRKPT2 (Оптимальний з перенесенням платежу) від 14.08.2015 року [PERSON] має заборгованість в загальній сумі 23727,20 грн., яка станом на 03.02.2022 року складається з: неповернутої суми кредиту в сумі 1155,20 грн.; простроченої комісії за адміністрування кредиту в сумі 22572,00 грн. (а.с.7-9) яку і заявив до стягнення позивач. Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За визначенням, що міститься у статтях 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Матеріалами справи підтверджується, що позивач Акціонерне товариство «Мегабанк», зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед банком по кредитному договору. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту в сумі 1155,20 грн., є такими, що заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню. Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача заборгованості по простроченій комісії за адміністрування кредиту в сумі 22572,00 грн. Положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. За рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості заборгованості по простроченій комісії за адміністрування кредиту в сумі 22572,00 грн., не підлягають задоволенню. Крім цього позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійно правову допомогу в сумі 2372,72 грн. Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з частиною третьою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини п`ятої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. При цьому позивачем в порушення вищевказаних вимог не надано до суду доказів фактично понесених ним судових витрат на правничу допомогу, зокрема, відсутні розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу, квитанції до касового прибуткового ордеру про фактично сплачені позивачем витрати на професійну правничу допомогу та інше. Отже суд приходить до висновку про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2372,72 грн. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 120,79 грн. виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 1155,20 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 120,79 грн. (1155,20 грн. х 100 % : 23727,20 грн. х 2481,00 грн.)..

Outcome: partial