Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02 червня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 28. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування необхідності розірвання шлюбу позивачка зазначила, що протягом останнього року, який передував зверненню до суду, сімейне життя між подружжям поступово погіршувалось, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Кожен із подружжя має діаметрально протилежні погляди на життя, сім`ю та виховання дитини. Подружні відносини припинені, спільне господарство не ведуть з початку 2022 року. Основна причина розпаду сім`ї полягає у різних характерах сторін, відсутністю між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння та довіри. За таких обставин [PERSON] вважає, що збереження сім`ї, примирення та подальше спільне проживання неможливі та просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем, після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] », відшкодувати понесені нею судові витрати. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 06.09.2022 провадження у справі відкрито і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 04.10.2022 позов [PERSON] до [PERSON] задоволено. Вказане заочне рішення на підставі поданої відповідачем [PERSON] заяви ухвалою від 23.11.2022 скасовано, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Відповідач [PERSON] надав суду письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що він зацікавлений у збереженні шлюбу між ним та позивачкою [PERSON] , тому вважає за доцільне надати сторонам строк на примирення. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 13.02.2023 провадження у справі зупинено у зв`язку із наданням сторонам строку на примирення, після спливу якого ухвалою від 14.03.2023 провадження у справі судом поновлено. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, суду надала заяву, відповідно до якої позов підтримала та просила суд її задовольнити, розгляд справи проводити у її відсутність у зв`язку із віддаленістю проживання. Додатково зазначила, що погіршення шлюбних відносин між нею та [PERSON] має місце протягом тривалого часу, спроби примирення не дали жодних результатів, між сторонами наявні складні та напружені відносини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. На адресу суду засобами електронного зв`язку направив клопотання з проханням відкласти розгляд справи на іншу дату. На обґрунтування поданого клопотання зазначив, що у нього на 22 березня 2023 року було призначено обстеження у лікаря, яке не відбулось через оголошення повітряної тривоги. Тому наступну дату прийому йому призначили на 10 год. 30 хв. 28.03.2023. Крім того, 22.03.2023 він також не зміг здати необхідні аналізи, тому йому необхідно з`явитися до лікаря на 09-00 год. з метою отримання необхідних направлень та здачі аналізів. Тому просив суд розгляд справи відкласти на іншу дату та не приймати рішення без його присутності у судовому засіданні. Розглянувши подане відповідачем клопотання суд прийшов до таких висновків. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи регламентовані статтею 223 Цивільного процесуального кодексу, відповідно до якої підставою відкладення розгляду справи в судовому засіданні у межах встановленого цим Кодексом строків є перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними (п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України). У свою чергу відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі його неявки у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причини неявки. Аналізуючи твердження [PERSON] про наявність у нього поважної причини, обумовленої необхідністю прибуття на прийом до лікаря, суд враховує, що аналогічне клопотання із тотожним обґрунтуванням неможливості явки у судове засідання було ним подано перед судовим засіданням, яке було призначено на 11-00 год. 22.03.2023. У додатках до клопотання про відкладення розгляду справи суду було надано електронне направлення на консультаційний прийом лікаря, видане на ім`я [PERSON] сімейним лікарем 21.03.2023. Через оголошення повітряної тривоги у Черкаській області судове засідання по даній справі 22.03.2023 не відбулось, у зв`язку із чим розгляд справи відкладено на 28.03.2023. За таких обставин, аналізуючи твердження відповідача та надані ним письмові докази на обґрунтування поважної причини неявки, суд враховує, що отримавши електронне направлення на консультаційний прийом до лікаря 21.03.2023 за тиждень, тобто з 21.03.2023 до 28.03.2023, [PERSON] мав об`єктивну можливість двічі записатись до такого лікаря на прийом. Наведене спростовує твердження відповідача про наявні складнощі у записі на прийом саме до цього лікаря. Також суд ураховує, що обидва записи на прийом до лікаря мали місце саме у день призначеного завчасно судового слухання, що може стверджувати про умисне затягування відповідачем розгляду справи та відсутність у нього поважної причини неявки у судове засідання. Відповідно неявка відповідача [PERSON] , який подав суду письмовий відзив на позов, у судове засідання не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Під час розгляду справи судом встановлено, що 02 червня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Черкаського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 28. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.12.2006 сторони від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що сторони не підтримують шлюбних стосунків протягом тривалого часу та не відновлюють сімейних відносин, не мають спільної згоди щодо примирення, а вжиті судом заходи для примирення сторін не дали позитивних результатів, вбачаються підстави стверджувати про наявність стійкого розладу подружніх стосунків. Твердження відповідача, що дійсною причиною звернення [PERSON] до суду є наявні у неї невиправдані надії на придбання власної квартири у місті Києві, неможливість народження другої дитини, наявність очікувань щодо забезпечення матеріального та фінансового благополуччя позивачки не спростовують наведених висновків суду, а лише підтверджують відсутність у позивачки та відповідача спільних інтересів та підтверджують неможливість збереження цього шлюбу. За таких обставин суд приходить до переконання, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, тому наявні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки змінити прізвище після розірвання шлюбу суд приходить до висновку про зміну її прізвища на дошлюбне « [PERSON] ». Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, оскільки за наслідками розгляду справи суд прийшов до висновку про задоволення позову, понесені позивачкою судові витрати у вигляді витрат по оплаті судового збору в сумі 992,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved