Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

27 січня 2023 року до Тростянецького районного суду Вінницької області з Гайсинського районного суду для розгляду за підсудністю надійшла справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 22 квітня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з початку 2019 року. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що у них різні характери, різні погляди на сімейне життя, ведення господарства, що поступово призвело до втрати почуттів любові, взаєморозуміння та поваги, без чого неможливе існування сім`ї. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Кожен живе своїм особистим життям. Шлюб між ними носить формальний характер, а збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам. Враховуючи наведені обставини, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним і [PERSON] . Ухвалою суду від 27 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій просив розглянути справу за її відсутності. Додатково вказав, що позов підтримує та просить розірвати шлюб. Не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`являлася, з невідомих суду причин. Про день та час розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином за адресою реєстрації місця проживання, що підтверджується відстеженням трекінгу поштового відправлення №2430001428740 (а.с. 65). Своїм правом на надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалася. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Судом встановлено, що 22 квітня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Дзержинському відділі ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом №181. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається. Такі положення національного законодавства України відповідають статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 1 статті 105 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на позицію позивача щодо неможливості зберегти сім`ю, відсутності заперечень на позов від відповідача, суд вважає необхідним шлюб розірвати не вживаючи заходів для примирення. Суд переконаний, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, за таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. За змістом ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на сторону відповідача. Враховуючи те, що позивач просить судові витрати залишити за ним, суд дійшов висновку, що такі витрати стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved