Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Худа Ірина Романівна пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що їхня спільна дочка досягла повноліття, однак, продовжує навчання у Західноукраїнському національному університеті факультет економіки та управління за спеціальністю 073 «Менеджмент», на 1 курсі, держзамовленні, з акредитованим строком закінчення до 30 червня 2024 року. Крім того, просить врахувати що дочка навчається на денній формі навчання, тому не має змоги працювати та отримувати дохід. Донька перебуває повністю на її утриманні. На даний вона ( [PERSON] ) не працює, так як перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку, і відповідно не має можливості додатково працювати аби забезпечувати усі необхідні витрати, як по навчанні доньки, побутові потреби, харчування, одяг, додаткові заняття та гармонійний розвиток їхньої спільної із відповідачем дитини. З цих підстав, позивач вважає, що у відповідача є фінансова можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання, у зв`язку із чим просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2023 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Відзиву на позов від відповідача [PERSON] до суду не надходило. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Худа І.Р. не з`явилися, однак позивачка подала до суду заяву від 16 березня 2023 року про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника, вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Кавійчик В.П. у судове засідання не з`явилися, проте представник відповідача подала до суду клопотання від 16 березня 2023 року в якому просить позовні вимоги задовольнити частково, оскільки при визначенні розміру аліментів необхідно врахувати, що відповідач одружений і має на утриманні дружину та ще одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що відповідно до ст.182 СК України впливає на розмір аліментів. Зазначає, що відповідач не ухиляється від виконання обов`язку батька утримувати доньку [PERSON] , проте відповідно до норм Сімейного кодексу України обов`язок утримувати дитину є у двох батьків, як мами так і тата. Тому, не заперечує щодо стягнення 1/6 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просили розгляд справи проводити у відсутності відповідача та його представника. Судом установлено: Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 січня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, [PERSON] народилася [INFO] у м. Тернопіль, про що складено актовий запис №27 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Батьками [PERSON] у вказаному Свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 10.07.2003 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №816. 02 серпня 2019 року [PERSON] вступила у зареєстрований шлюб із [PERSON] , змінивши прізвище на « [PERSON] », що стверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02 серпня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №1417. В шлюбі у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 12 червня 2020 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). Відповідно до Довідки №324, виданої 12 грудня 2022 року Західноукраїнським національним університетом, [PERSON] дійсно навчається у Західноукраїнському національному університеті за спеціальністю 073 «Менеджмент», форма навчання денна, умови навчання держзамовлення і не знаходиться на повному державному забезпеченні. Завершення навчання згідно із навчальним планом 30 червня 2024 року. Як убачається із довідки про доходи виданої Західноукраїнським національним університетом, [PERSON] за період з вересня 2022 року по грудень 2022 року, стипендія, в тому числі в натуральній формі (грн.) не нараховувалась. Також, із долучених представником відповідача документів вбачається, що 03 травня 2018 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , що стверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03 травня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №619. В шлюбі у [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народилася дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 16 жовтня 2018 року Збаразьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки/сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів повнолітніх дочки/сина, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Згідно зі статтею 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу вимог чинного законодавства вбачається, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Статтею 201 Сімейного кодексу України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи, з огляду на те, що повнолітня дочка сторін - [PERSON] , [INFO] , навчається на денній державні формі навчання в Західноукраїнському національному університеті та потребує матеріальної допомоги, враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, беручи до уваги право повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, на матеріальну допомогу від батьків та з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, враховуючи майновий стан відповідача, а також те, що у нього на утриманні перебуває малолітня дочка від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] , та, крім цього, він не заперечує, щодо сплати аліментів, однак вважає, що запитуваний позивачем розмір аліментів є значним, виходячи із того, що обов`язок утримувати дитину є у двох батьків, як у мами такі тата, а тому вважає що необхідним буде визначити аліменти в розмірі 1/6 (однієї шостої) частки усіх видів його заробітку (доходу), суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи із 01 лютого 2023 року і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку. Щодо вимоги позивачки про стягнення аліментів у частці, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд зазначає наступне. Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Стаття 199 Сімейного кодексу України передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, проте не передбачає мінімального розміру аліментів на вказаних осіб. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що вимога про стягнення аліментів в розмірі не нижче ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не підлягає задоволенню, оскільки діючим процесуальним законом не встановлено відповідне обмеження щодо визначення аліментів на повнолітню особу. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: partial