Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Державної казначейської служби України та Одеської обласної прокуратури, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області, у якій просить суд стягнути на його користь з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України 1 644 130,00 грн на відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності прокуратурою Одеської області, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України та зняти арешт із всього майна позивача, накладений під час незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності, що підтверджується постановою Роздільнянської окружної прокуратури від 06.08.2021, йому було завдано моральної шкоди, оскільки він 152 місяці перебував під слідством та під вартою, що негативно відобразилося на ньому та його сім`ї. 13.07.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 09.08.2021 до суду від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому він посилаючись на помилкове ототожнення позивачем Державної казначейської служби України з державою, Державним бюджетом України та особою, яка заподіяла шкоду, просить суд відмовити у задоволенні позову. Також представник акцентує на відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями посадових осіб Одеської обласної прокуратури та моральною шкодою позивача. 11.08.2021 до суду від Одеської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, у якому прокурор зазначає, що наявність шкоди не породжує абсолютного права на її відшкодування в тому розмірі, який заявлено позивачем, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності з наданням відповідних доказів щодо розміру заподіяної шкоди, тоді як позивачем не доведено наявності всіх елементів, необхідних для настання цивільно-правової відповідальності та необґрунтовано розмір визначеної ним шкоди, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову. Також прокурор посилаючись на те, що вимога позивача про зняття арешту накладеного у кримінальному провадженні, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, просить суд закрити провадження у справі в цій частині позовних вимог. 28.09.2021 представник позивача звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог у якій просив суд стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України 1 690 000,00 грн на відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності прокуратурою Одеської області, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. 26.10.2021 ухвалою суду прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог, оскільки такої процесуальної дії як «уточнення позовних вимог» чинний ЦПК України не містить. У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що моральна шкода, завдана органом досудового розслідування, є підставою для настання цивільної відповідальності за завдану шкоду саме для держави, а тому зазначені кошти мають бути стягнуті саме з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на підставі ст. 1176 ЦК України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку. Також представник наголошує, що розмір завданої шкоди визначається на підставі ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. У відзиві на уточнену позовну заяву відповідач-1 просить суд не брати до уваги твердження позивача про те, що період його перебування під слідством закінчується 06.08.2021, оскільки такі твердження не відповідають обставинам справи. В іншому зміст відзиву є аналогічним змісту раніше поданого відзиву на позовну заяву. 12.12.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 27.03.202023 у судовому засіданні позивач та його представник просили задовольнити позовні вимоги, а представник відповідача - 2 проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, надавши належну оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, вислухавши доводи та заперечення сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 06.12.2008 постановою прокурора Одеської області Присяжнюка В.С. порушено кримінальну справу № 051200800323 за ч. 2 ст. 368 та ч. 5 ст. 25, ч. 2 ст. 368 КК України (в ред. 1960 р.). 08.12.2008 старшим слідчим прокуратури Одеської області Гончар І.О. винесено постанову про притягнення [PERSON] в якості обвинуваченого за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України (в ред. 1960 р.). 07.10.2011 слідчим прокуратури Одеської області Гакман Н.С. винесено постанову про перекваліфікацію складу злочину та порушення кримінальної справи № 051200800404, відповідно до якої дії [PERSON] перекваліфіковано з ч. 2 ст. 368 КК України на ч. 2 ст. 364 КК України. 11.10.2011 винесено постанову про притягнення [PERSON] в якості обвинуваченого за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України. 30.03.2021 слідчим відділення поліції № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Стукаловим О.С. прийнято рішення про закриття кримінального провадження за № 42017160000001075 від 10.08.2017 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. 06.08.2021 постановою виконуючого обов`язки керівника Роздільнянської окружної прокуратури О. Котелевським постанову слідчого відділення поліції № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Стукалова О.С. скасовано у зв`язку з тим, що до ЄРДР були внесені лише відомості про факт кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15. ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України без іншої інформації щодо осіб та статей Кримінального кодексу, за якими було пред`явлено обвинувачення. Відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні. 06.08.2021 прокурором Роздільнянської окружної прокуратурою Ю. Аріковою винесено постанову про закриття кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України. Отже, загалом позивач перебував під слідством 152 місяці, що прокуратурою не заперечується. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Порядок відшкодування такої шкоди встановлюється законом (ч. 7 ст. 1176 ЦК України). Таким спеціальним нормативно-правовим актом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон). Статтею 1 Закону передбачено, що відповідно до положень цього закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. У наведених у статті 1 Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в дохід держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом виникає, зокрема, у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати (пункт 2 частини першої статті 2 цього Закону). Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що мінімальний місячний розмір заробітної плати на момент розгляду справи судом відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" становить - 6 700,00 грн. Отже, враховуючи мінімальний розмір заробітної плати (6 700,00 грн) за кожен місяць перебування під слідством чи судом (152 місяців) мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON] становить - 1 018 400,00 грн (6 700,00 грн х 152 міс). Оскільки визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати й більший розмір відшкодування, то вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, суд,

Outcome: partial