Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . В шлюбі не перебували і не перебувають. В середині червня 2022 року, через тиждень після народження дитини, відповідач залишила доньку на позивача в м. Нікополь та виїхала в невідомому напрямку, своє теперішнє місце знаходження йому не повідомляє. 06.08.2022 надала йому заяву про дозвіл на перетин кордону з дитиною строком на 1 рік. Через спільних знайомих позивач її знайшов, вона тимчасово перебувала в м. Львов, поїхав з дитиною до неї, але вона не виявила бажання спілкуватися з ним та надала йому письмову відмову від дитини. Де наразі відповідач йому не відомо. Він з дитиною перебуває в м. Кривий Ріг. Весь цей час опікується дитиною, у вихованні йому допомагають друзі, які теж евакуювалися з м. Нікополь. З червня 2022 по теперішній час відповідач жодного разу не зателефонувала йому, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, щоб дізнатися як почувається її донька та чи перебуває в безпеці, оскільки м. Нікополь зазнає артобстрілів. Наприкінці серпня 2022 він разом з донькою вирішив евакуюватися з м. Нікополь в м. Кривий Ріг і 22.08.2022 зареєструвалися як внутрішньо переміщені особи. З часу їхнього приїзду в м. Кривий Ріг, відповідач не з`являлася за адресою, де вони проживають, так і не з`являлася в м. Нікополь, коли він там з дитиною проживав. Відповідач добровільно покинула новонароджену доньку, не вжила ніяких заходів щодо захисту прав та інтересів своєї дитини, не забрала її до себе на виховання, ніяким чином не приймає участь у її вихованні, утриманні, розвитку, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Він сам піклується про розвиток доньки, її виховання, утримує дитину та задовольняє її потреби, постійно знаходиться при дитині, оскільки вона, в силу віку, потребує постійного та особливого догляду. Звертає також увагу, що в провадженні Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа №213/36/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно іншої дитини, що, на думку позивача, свідчить про те, що відповідач систематично не виконує батьківські обов`язки, та відмова від участі у вихованні їхньої спільної дитини є свідомим кроком відповідача. Невиконання відповідачем батьківських обов`язків призвело до порушення прав та інтересів малолітньої [PERSON] . Без позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з неї аліментів, позивач не може оформити державну грошову допомогу на дитину. Процесуальні дії у справі. Позовна заява надійшла до суду 21.11.2022 року на підставі ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу для розгляду за підсудністю. 25.11.2022 провадження у справі відкрито. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 21.12.2022 залучено до участі у справі третю особу. Вирішено питання про звільнення позивача від сплати судового збору. 24.01.2023 витребувані докази доцільності позбавлення відповідача батьківських прав у третьої особи. Підготовче провадження закрито. Справа призначена до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. 15.12.2022 на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути без її участі, проти позбавлення її батьківських прав не заперечує, зазначила, що донька [PERSON] дійсно з червня 2022 року знаходиться на утриманні батька, вона участі у вихованні дитини не приймає. Дана заява направлена на електронну адресу суду без застосування електронного цифрового підпису, тому ідентифікація особи, яка її направила - не може бути здійснена судом. За таких обставин, заява не береться судом до уваги при ухваленні рішення. Порядок виклику відповідача до суду, передбачений ст.ст.128-130 ЦПК України, дотримано, про день, час та місце розгляду справи відповідач додатково повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, однак в судове засідання вона не з`явилася, про причини неявки не повідомила, правом надання відзиву не скористалася. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. Від третіх осіб надішли заяви про розгляд справи без участі їх представників. В судовому засіданні: Позивач та його представник позивача не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Позивач пояснив, що мати дитини не хотіла її народжувати, він її переконав, пообіцяв, що буде виховувати дитину сам. Вона залишила дочку на нього майже одразу після народження. Зараз вона знаходиться у Австрії, дитиною не цікавиться, хоч з нею є зв`язок. Як йому відомо, повертатися до України вона не планує, бачитись з дитиною не бажає, гроші для дочки не передає. Фінансово дитину забезпечує він. Представник позивача пояснив, що після позбавлення матері, яка не бере участі у вихованні дитини, батьківських прав, вирішаться необхідні позивачу питання щодо реєстрації дитини, взяття її на облік у лікаря, отримання матеріальної допомоги. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює практичним психологом в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, де на цей час проживають внутрішньо переміщені особи, в тому числі [PERSON] . Він поступив до закладу 21 серпня 2022 року з дочкою, якій було 2 місяці. За весь час вона матері дитини жодного разу не бачила, зі слів позивача знає, що вона знаходиться за кордоном. Дитина розвивається дуже добре, у батька з нею гарні взаємовідносини, він надає їй захист, турботу, любов, утримує повністю за свої кошти. Дитина завжди чиста, гарно одягнена. Позивач поставив дитину на облік до лікаря, возив на масаж, дитині своєчасно робляться щеплення. Свідок [PERSON] пояснила, що знайома з позивачем з 21 серпня 2022 року, добре пам`ятає цей день, тому що [PERSON] приїхав до Центру з немовлям і з того часу там мешкає, доглядає дитину сам. Дівчинка нагодована, розвинута. Матері дитини вона жодного разу не бачила, зі слів позивача їй відомо, що матір залишила дитину і кудись поїхала. Позивач підтримує зв`язок зі своєю мамою, яка йому допомагає, а батьки матері дитини не приїздили жодного разу. Свідок [PERSON] пояснив суду, що знайомий з позивачем з дня його приїзду до реабілітаційного центру 21 серпня 2022 року. [PERSON] приїхав з 2-х місячним немовлям, вони заселилися в одну кімнату. Мати дитини він ніколи не бачив, дитину виховував позивач, і перший період часу допомагали сусіди по кімнаті. Мешкали вони в одному житлі до 28 грудня 2022 року, а потім свідок повернувся до свого міста Апостолово. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька в актовому запису про народження дитини записані відповідно до ст.126 СК України. [PERSON] та малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з 03.12.2019 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 06.08.2022 року [PERSON] надала нотаріально-посвідчену згоду на тимчасовий виїзд позивача [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] , 2022 року народження, за кордон України до Республіки Польща та тимчасове проживання в Республіці Польща. 22.08.2022 року [PERSON] та малолітня [PERSON] , [INFO] , взяті на облік як внутрішньо переміщені особи і проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом від 26.09.2022 року, складеним в.о. директора КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР. Згідно Акту, складеного 27.09.2022 року головою ОСББ «Будівельник», [PERSON] з 2011 року проживав за адресою: [ADDRESS] , з 12 червня 2022 року з ним проживає малолітня донька [PERSON] , [INFO] . Мати дитини [PERSON] проживала з ними до червня 2022 року, після чого залишила дитину. 19.09.2022 [PERSON] надала позивачу письмову відмову від дитини. 07.02.2023 Орган опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради надав висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини, обґрунтовуючи тим, що вона, зі слів позивача, не бере участі у вихованні дочки, не виконує батьківських обов`язки. 15.02.2023 Орган опіки та піклування виконкому Інгулецької районної у місті ради надав Рішення про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , обґрунтовуючи тим, що вона надала письмову заяву від 14.12.2022, в якій зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] . Зміст спірних правовідносин. Встановленим в судовому засіданні фактам відповідають правовідносини, які регулюють умови та порядок виховання батьками неповнолітніх дітей, наслідки ухилення ними від виконання своїх обов`язків. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.164 СК України - мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При цьому, суд керується положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно з п.15 якої, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з положеннями п.16 цієї Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою статті 182 цього кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем не доведений факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої доньки. Суд, навпаки, критично ставиться до повідомлених позивачем обставин і вважає, що дії сторін, у даному випадку, мають за мету не захист інтересів малолітньої дитини, а втілення в життя власних інтересів, спрямованих на досягнення певної мети. По-перше, позивач зазначає, що через тиждень після народження дитини, відповідач залишила доньку на позивача в м. Нікополь та виїхала в невідомому напрямку. Отже, виходячи з позиції позивача він залишається з дитиною, якій лише один тиждень і життя якої безпосередньо пов`язана із годуванням молоком матері або спеціальним годуванням, яке може бути призначено лише відповідним лікарем. При цьому, виходячи з цієї ж позиції, а також з матеріалів справи позивач не звертається до жодного державного органу (відповідної служби) з повідомленням про таку обставину, не звертається до лікаря/відповідної медичної установи щодо годування дитини тощо. У свою чергу є очевидним, що не звернення до вказаних служб/органів/медичної установи/лікаря могло б потягнути за собою незворотні наслідки для здоров`я та життя дитини, який виповнився лише тиждень. Таким чином, суд критично ставиться до цієї обставини і вважає її повністю не доведеною. По-друге, також ставиться судом під сумнів та обставина, що відповідач, залишивши дитину на позивача в м. Нікополь в червні 2022 року, виїхала в невідомому напрямку, оскільки 06.08.2022 року [PERSON] надала нотаріально-посвідчену згоду на тимчасовий виїзд позивача [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] , 2022 року народження, за кордон України до Республіки Польща та тимчасове проживання в Республіці Польща. Дана згода оформлена приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Коляда Ю.А., що свідчить по перебування відповідача на той момент в місті Нікополь. По-третє, позивачем не надано жодного доказу і суду не подавалось відповідне клопотання про витребування доказів на підтвердження виїзду відповідача за кордон, оскільки саме на цю обставину спирається позивач, ілюструючи перед судом факт ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. Крім того, суд не бере до уваги висновки органів опіки та піклування, які знаходяться в матеріалах справи, оскільки вони ґрунтуються лише на усних повідомленнях позивача і не ґрунтуються на відповідних перевірках, які дані служби повинні були зробити. Щодо наявності справи про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських обов`язків відносно іншої дитини - на думку суду, дана обставина не може свідчити про наявність вини у її діях відносно іншої дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, оскільки обставини, викладені в позові є не доведеними, вина відповідача не встановлена. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовляється, позивач від сплати судового збору був звільнений, то судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed