Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 26.08.2022 року надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛІОР-КЛАС» про розірвання договору та зобов`язання вчинити дії, який згодом було уточнено та просила: - розірвати договір передачі (відступлення) майнових прав №22/10/21-ЕЛ3/8.10.ІІІ від 22.10.2021 року, укладений між [PERSON] і Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕЛІОР-КЛАС» з 15.11.2021 року. - зобов`язати Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛІОР-КЛАС» вчинити дії, а саме: виконати п.п.7.4-7.5. договору передачі (відступлення) майнових прав №22/10/21-ЕЛ3/8.10.ІІІ від 22.10.2021 року у семиденний строк. В обґрунтування позову зазначено, що 22.10.2021\~року між ТОВ «МЕЛІОР-КЛАС» та Позивачем було укладено Договір передачі (відступлення) майнових прав №22/10/21-ЕЛ3/8.10.1II (далі - Договір) з додатком №l до Договору №l від 22.10.2021\~року на об`єкт капітального будівництва-комплексу багатоквартирних секційних жилих будинків із вбудованими громадськими приміщеннями та підземним паркінгом (дев`ять черг будівництва), будівництво якого здійснюється за адресою (будівельною): [ADDRESS] ; [ADDRESS] (третя черга), а саме: квартиру під будівельним номером 8.10.IІІ, розташованої на 8 поверсі вищезазначеного комплексу, з договірною площею 28,90 кв.м. 01.11.2021\~року вона звернулась до відповідача з письмовим повідомленням про дострокове припинення з 15.11.2021\~року Договору передачі (відступлення) майнових прав №22/10/21-ЕЛ3/8.10.III від 22.10.2021\~року. Зазначила, що вона належним чином виконувала умови вказаного договору, сплачувала належні платежі відповідно до графіку платежів, встановленого договором. На виконання умов п.7.6 договору позивачка належним чином повідомила відповідачу номер банківського рахунку для сплати пені та штрафу, інших платежів, нарахованих відповідно до договору за умовами п.7.5 договору, що підтверджується копією повідомлення про розірвання вказаного договору. Проте, всупереч встановленим умовам договору, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, визначених п.п.7.4-7.6. вказаного договору, що є грубим порушенням законних прав та інтересів позивача внаслідок незаконних дій відповідача. Умовами укладеного договору передбачено право позивача розірвати договори в односторонньому порядку та отримати раніше сплачені відповідачу за цим договором кошти, проте відповідач повність ігнорує її право та не виконує вказані умови. 22.10.2021 року позивачкою було сплачено відповідачу грошові кошти на загальну суму 80\~478грн, що підтверджується квитанцією. З урахуванням положень п.п.7.4.1. договору відчужувач (відповідач) повинен повернути набувачу (позивачу) грошову суму у розмірі 79\~673,22грн. Матеріали позову суддя отримала 29.08.2022 року. Ухвалою суду від 30.08.2022 року заяву було залишено без руху та надано заявнику строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 08.09.2022 року. Ухвалою суду від 13.09.2022 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 17.10.2022 року. 17.10.2022 року у місті Одесі та Одеській області було оголошено повітряну тривогу, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 21.11.2022 року. У підготовче засідання призначене на 21.11.2022 року з`явився представник ТОВ «МЕЛІОР-КЛАС» - адвокат Богатирьов С.А., просив суд надати йому час на ознайомлення з матеріалами справи та надання відзиву. У підготовчому засіданні представник [PERSON] адвокат Сердюков Б.Л., заперечував проти клопотання представника відповідача, надав квитанції про відправку з описом вкладення, зазначивши, що не вбачає поважних причин для надання додаткового строку. Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача, надано час на ознайомлення з матеріалами справи, розгляд справи відкладено на 12.12.2022 року. 12.12.2022 року на електронну адресу суду та 16.12.2022 року на адресу суду поштою від представника ТОВ «МЕЛІОР-КЛАС» надійшов відзив, в якому просили відмовити [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з позивачки судові витрати. В обґрунтування відзиву зазначено те, що відповідач не отримував повідомлення позивача про розірвання договору, також позивачем не надано жодних доказів вручення цього повідомлення відповідачу; позивач не дотримався порядку розірвання, встановленого відповідним договором. Договори, які зазначені в позові вже розірвані. Представник позивача в позові посилається на нібито відмову відповідача від отримання повідомлення, але при цьому не надає жодних доказів такої відмови. В переліку документів, що додаються до позову є повідомлення кур`єрської служби про відмову відповідача від вручення відправлення, але до позову додано лише копію документа від кур`єрської служби доставки про відправлення від [PERSON] ( [ADDRESS] адреса не співпадає з адресою сторін в договорі). В зазначеному документі від кур`єрської служби доставки немає жодної інформації про вручення. Тому, цей документ не є доказом відмови відповідача від отримання повідомлення. Адреса « [ADDRESS] , нежитлове приміщення 15», не є тотожною адресі, яка зазначена в документі кур`єрської доставки « [ADDRESS] », тому нібито відправлення позивачем повідомлення за адресою, іншою ніж зазначена в договорі, є прямим порушенням позивачем умов п.8.5 договору. Невірне зазначення адреси при поштовому відправленні є додатковим доказом неотримання відповідачем повідомлення. Оскільки воно було відправлено за адресою, яка не має жодного відношення до відповідача. Також, в порушення вимог п.7.4. договору, позивач не визначив в повідомленні дату з якої відповідний договір є розірваним. Відповідно до п.8.5 договору, будь-які повідомлення за договором повинні бути здійсненні у письмовій формі та спрямовані іншій стороні поштовими відправленнями у вигляді рекомендованих листів із повідомленням про вручення. А тому, копія повідомлення кур`єрської доставки не є рекомендованим відправленням про вручення. Стосовно того, що договори вже є розірваними зазначено те, що позивач по всім договорам допустив порушення платежів у зв`язку з чим відповідач відправив позивачу повідомлення про розірвання договору, відповідно до п.7.3., тому вважають, що відсутній предмет спору між сторонами, оскільки договір розірваний. Порядок повернення коштів у випадку розірвання договору чітко врегульовано п.7.5. договору, однак ці вимоги договору не виконані, що свідчить про безпідставність позовних вимог позивача щодо зобов`язання відповідача виконати умови п.п.7.4-7.5 у семиденний строк. 12.12.2022 року від представника позивачки надійшла заява про надання часу для ознайомлення з відзивом, у зв`язку з чим відкласти розгляд справи. У зв`язку з відсутністю електроенергії у приміщенні суду 12.12.2022 року, розгляд справи відкладено на 16.01.2023 року. 20.12.2022 року на електронну адресу суду від представника [PERSON] адвоката Сердюкова Б.Л. надійшла відповідь на відзив, в якому просив ухвалити рішення, за яким позов задовольнити в повному обсязі, та за результатами розгляду справи ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат. Також в обґрунтування відповіді на відзив зазначено наступне. Стосовно твердження про неотримання Відповідачем повідомлення про розірвання Договору в односторонньому порядку, зазначає, що відповідно до умов Договору передачі (відступлення) майнових прав, який є предметом спору у цій справі, передбачена можливість Набувача (позивач у справі) на односторонню відмову від Договору. Так, відповідно до п. 7.4.1. кожного з Договорів, Набувач зобов`язаний направити Відчужувачу письмове повідомлення про відмову від цього Договору не пізніше ніж за 10 (десять) робочих днів до дати розірвання цього Договору. У позивача, відповідно до умов Договору, відсутній обов`язок контролювати факт отримання Відповідачем відповідного повідомлення. Таким чином, будь які міркування Відповідача стосовно того, чи отримав Відповідач вказані повідомлення, не заслуговують на увагу суду, оскільки не ґрунтуються на приписах чинного законодавства України та не відображені у Договорі. Що стосується міркувань Відповідача про ніби то неналежну адресу, за якою Позивач повідомляв Відповідача про відмову від Договору в односторонньому порядку, зазначено, що в матеріалах аналогічної цивільної справи №522/11143/22 за позовом [PERSON] до ТОВ «МЕЛІОР-КЛАС», що знаходиться в провадженні Приморського районного суду м. Одеси, знаходяться численні поштові відправлення Відповідача, копії яких додано до даної відповіді на відзив, у жодному з яких сам Відповідач не вказує свою адресу як « [ADDRESS] , нежитлове приміщення 15». Замість цього, як вбачається з наданих копій, в усіх без винятку поштових відправленнях (6504520437053,6504520436766,6504520436758, 6502615812550, 6502615812568) систематично відповідач зазначає свою адресу як « [ADDRESS] » та « [ADDRESS] », без жодної згадки про «нежитлове приміщення». Окрім «нежитлового приміщення 15», будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , не містить будь яких інших приміщень, які б були зареєстровані у встановленому законом порядку, і мали б при цьому, порядковий помер п`ятнадцять у своїй назві, адресі, тощо. Так само, між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , відсутні будь які інші будинки з відповідними позначеннями (зокрема, 10/15,\~10-15, 10.15, тощо), що виключає навіть потенційну можливість вручення відповідної кореспонденції іншій особі, окрім Відповідача. Тобто, фактично, не маючі жодних заперечень по суті викладених у позові фактів та позовних вимог, Відповідач вдається до маніпулювання формальними відмінностями, які, тим не менш, жодним чином не спростовують ані викладені у позові обставини справи, ані факту належного повідомлення Позивачем Відповідача про розірвання укладеного між ними Договору. Крім того, представником Позивача було подано адвокатський запит до кур`єрської служби, яка здійснювала відправлення зазначених вище повідомлень. Згідно з наданою відповіддю, вбачається, що Відповідач систематично відмовлявся від отримання документів, що свідчить про свідоме зловживання з боку ТОВ\~ «МЕЛІОР-КЛАС» прав щодо реалізації сторонами умов вищевказаного договору, зокрема, і щодо права Позивача на відмову від договору в односторонньому порядку. Таким чином, необґрунтовані та завідомо безпідставні спроби Відповідача у відзиві звинуватити Позивача у «свідомо недобросовісній поведінці, створенні видимості поштового відправлення, недбалої поведінці, тощо», с нічим іншим, як недолугою спробою саме з боку Відповідача приховати свою систематичну і свідому недобросовісну поведінку по відношенню до Позивача. Стосовно безпідставного твердження Відповідача про те, що «Позивач не дотримався порядку розірвання, встановленого відповідним договором», зазначають наступне. У повідомленні про розірвання Договору, направленого Відповідачу, вказується дата, з якої Договір, вказаний у позові, є розірваним - про це вказується в останньому абзаці повідомлення. Таким чином, вважають, що вказане твердження Відповідача є безпідставним та таким, що вочевидь не відповідає дійсності, і Позивачу є незрозумілою мета, яку переслідує Відповідач, намагаючись ввести суд в оману, оскільки твердження Відповідача спростовується наявними у матеріалах справи документами. Стосовно твердження Відповідача про те, що «Договір, який зазначений в позовній заяві, вже є розірваним». Оскільки Відповідач визнає, що Договір є розірваним, Позивач, з урахуванням приписів ст. 82 ЦПК України, звільняться від необхідності доказувати факт розірвання вказаного Договору, оскільки надсилав Відповідачу повідомлення про його розірвання. При цьому, будь які інші «повідомлення» Відповідача, які він направляв на адресу Позивача, після того, як Договір було розірвано Позивачем у встановленому в Договорі порядку, в недоречними, оскільки, по-перше, неможливо двічі розірвати вже розірваний договір, по-друге, обставини, вказані Відповідачем як підстави його «повторного розірвання», не існують, по-трете, Відповідач не додав до відзиву жодного доказу порушення Позивачем умов Договору. Також, позивач звертає увагу на той факт, що вищевказане «повідомлення» Відповідача було датовано 29.08.2022\~року, а дата першої ухвали суду у цій справі - 30.08.2022\~року, тобто воно «дивним чином» майже співпадає з початком відкриття провадження у справі. Тобто, Відповідач, не маючи жодних аргументів для обґрунтування своєї вочевидь безпідставної «правової позиції», вдався до спроби ввести суд в оману щодо дійсних обставин справи: спочатку - свідомо відмовляючись від отримання повідомлення Позивача про розірвання Договору в односторонньому порядку, а потім - «надсиланням» Позивачу повідомлення про розірвання Договору, у зв`язку із неіснуючими «порушеннями» з боку Позивача. Відповідач не надав разом із відзивом жодного доказу, який би свідчив про порушення Позивачем умов Договору; не повідомив суд письмово про неможливість подання ним доказів та не зазначив, яких саме і з яких причин; не надав доказів, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Таким чином, вищенаведені факти у їх системному поєднанні беззаперечно доводять свідомі та систематичні спроби Відповідача ввести суд в оману щодо дійсних обставин справи в той час, як Відповідач фактично визнає позовні вимоги та, зокрема, той факт, що Договір вже є розірваним в односторонньому порядку, але не Відповідачем, а Позивачем, і з інших підстав. Стосовно окремих\~міркувань Відповідача\~щодо «безпідставності»\~виконати вимоги\~п.\~7.4.-\~7.5.\~Договорів 7-денний\~строк. Згідно з п.п 7.5 укладеного Договору, Відчужувач зобов`язаний перерахувати на банківський рахунок Набувача, визначений Набувачем, гротові кошти, отримані Відчужувачем від Набувача у національній валюті України відповідно до цього Договору протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту продажу Відчужувачем третій особі Майнових прав та отримання Відчужувачем від третьої особи повної вартості Майнових прав, визначеної у відповідному договорі, який буде укладений між Відчужувачем та третього особою, а у разі несплати пені та штрафу, інших платежів, передбачених цим Договором, - перерахувати, утримавши їх із них грошових коштів. Таким чином, умовами Договору встановлено зобов`язання Відповідача з вказівкою на подію, перерахувати на вказаний Позивачем банківській рахунок суму, що підлягає поверненню. При цьому, чіткий строк настання цієї події - не визначено, а «неминучість настання поді» - нічим не підтверджується. Відтак, оскільки строк виконання зобов`язань у самому Договорі не визначено, та пов`язано із виконанням дій невідомих та не визначених у договорі третіх осіб, без жодної вказівки на те, в який термін (строк) ця подія відбудеться (якщо взагалі відбудеться), вбачається, що ТОВ «МЕЛІОР-КЛАС» зобов`язано протягом семи днів від дати повідомлення повернути Набувачу кошти в порядку, визначеному умовами Договору. У підготовчому засіданні 16.01.2023 року був присутній представник [PERSON] адвокат Сердюков Б.Л., який позов підтримав, просив прийняти відповідь на відзив, який отримав відповідач 27.12.2022 року. Вважав можливим закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті. Також зазначив, що ним були подані адвокатські запити, але відповіді він ще не отримав. Представник ТОВ «МЕЛІОР-КЛАС» у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Заяв, клопотань щодо розгляду справи за його відсутністю суду не було надано. Ухвалою суду від 16.01.2023 року підготовче засідання закрито та призначено до судового розгляду по суті на 28.02.2023 року. 28.02.2023 року від представника позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справі відповіді на адвокатські запити, а також на електронну адресу надійшов лист про долучення до матеріалів справи копії рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.02.2023 року. У судовому засіданні 28.02.2023 року були присутні представники сторін. Представник [PERSON] адвокат Сердюков Б.Л., просив долучити копію квитанції про відправку відповідачу відповідь на відзив, та долучити копію рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.02.2023 року. Просив ухвалити рішення, за яким позов задовольнити в повному обсязі. Представник ТОВ «МЕЛІОР-КЛАС» - Богатирьов С.А. проти долучення до матеріалів справи копії рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.02.2023 року, зазначивши, що це не стосується даної справи. Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача, та приєднано до матеріалів справи копію квитанції про відправку відповідачу відповіді на відзив, а також долучено копію рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.02.2023 року, яке ще не набрало законної сили. Представник відповідача ТОВ «МЕЛІОР-КЛАС» - Богатирьов С.А. просив надати час на ознайомлення з наданими представником позивача документами, та для надання заперечень. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача та оголошено перерву до 28.03.2023 року. 28.03.2023 року від представника позивачки надійшов лист, в якому зазначено, що згідно даними у ЄДРСР, рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.02.2023 року по справі №947/18828/22 набуло законної сили 16.03.2023 року, а відтак, має ознаки преюдиції судового рішення з огляду на приписи ст.82 ЦПК України. Також, надійшла заява стосовно розподілу судових витрат, зазначивши, що відповідні документи для ухвалення судом додаткового рішення про розподіл судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 28.03.2023 року відповідачем ТОВ «МЕЛІОР-КЛАС» було подано клопотання про зупинення провадження у справі. В обґрунтуванні клопотання зазначене те, що чоловік позивачки [PERSON] подав аналогічний позов до Приморського районного суду м. Одеси (справа №522/11143/22), з аналогічним мотивуванням про розірвання іншого договору, якій укладений між [PERSON] та відповідачем. При вивченні зазначених матеріалів справи №522/11143/22 представником відповідача були встановлені ознаки фальсифікування відправлення повідомлення про розірвання договору, а саме: дата накладної про відправлення повідомлення про розірвання договору 15.10.2021 року раніше дати укладання договору, який нібито розривався (договір від 22.10.2021 року), що вимусило керівника відповідача звернутися до правоохоронних органів із заявою про перевірку цього факту. Враховуючи те, що позивач по справі №522/11143/22 та позивач по даній справі, що розглядається є чоловіком та дружиною (пов`язані особи), документи про нібито відправлення повідомлень про розірвання договорів по вказаним справам оформлені однією юридичною особою ТОВ «Двадцять п`ять годин» було прийнято рішення про необхідність перевірки правоохоронними органами також факту відправлення повідомлень про розірвання договору як по справі №522/11143/22 так і по даній справі, яка розглядається, про що керівником відповідача було подано відповідну заяву. За наслідками звернення керівника відповідача СВ ВП №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеський області 16.03.2023 року внесено відповідні відомості до ЄРДР. Номер кримінального провадження 120023162510000378. Копію витягу з ЄРДР додано до клопотання. Враховуючи те, що обставини відправлення позивачем повідомлення про розірвання договору є предметом досудового розслідування 120023162510000378 розгляд цієї справи неможливий до прийняття відповідного рішення в рамках вказаного досудового розслідування , що є підставою для зупинення провадження по справі. У судовому засіданні 28.03.2023 року були присутні представники сторін. Представник позивача пояснив, що надав до суду заяву стосовно розподілу судових витрат, та відповідні документи для ухвалення судом додаткового рішення про розподіл судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. А також, згідно даними у ЄДРСР, рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.02.2023 року по справі №947/18828/22 набуло законної сили 16.03.2023 року, а відтак, має ознаки преюдиції судового рішення з огляду на приписи ст.82 ЦПК України. Представник відповідача підтримав своє клопотання про зупинення провадження, та просив його задовольнити, провадження по справі зупини, оскільки є сумніви щодо реального відправлення повідомлення про розірвання договору. Зазначивши, що у суді кримінальної справи ще не має. Представник позивача заперечував проти зупинення провадження у справі та просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання. Ухвалою суду від 29.03.2023 року у задоволенні клопотання ТОВ «МЕЛІОР-КЛАС» про зупинення провадження відмовлено. Після проголошення ухвали суду було продовжено судове засідання 29.03.2023 року. Представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд приходить до наступного. Предметом позовних вимог є розірвання договору передачі (відступлення) майнових прав №22/10/21-ЕЛ3/8.10.ІІІ від 22.10.2021 року, укладений між [PERSON] і ТОВ «МЕЛІОР-КЛАС» з 15.11.2021 року, та зобов`язання ТОВ «МЕЛІОР-КЛАС» вчинити дії, а саме: виконати п.п.7.4-7.5. договору передачі (відступлення) майнових прав №22/10/21-ЕЛ3/8.10.ІІІ від 22.10.2021 року у семиденний строк. Судом встановлено, що 22.10.2021 року між ТОВ «МЕЛІОР-КЛАС» (Відчужувач) та [PERSON] (Набувач) був укладений договір передачі (відступлення) майнових прав №22/10/21-ЕЛ3/8.10.ІІІ (надалі Договір) (а.с.19-22) Об`єктом капітального будівництва по вказаному договору є комплекс багатоквартирних секційних жилих будинків із вбудованими громадськими приміщеннями та підземним паркінгом (дев`ять черг будівництва), будівництво якого здійснюється за адресою (будівельною): [ADDRESS] ; [ADDRESS] (третя черга). Об`єкт нерухомості квартира будівельний номер 8.10.ІІІ, розташована на 8 поверсі, в Об`єкті капітального будівництва, площею 28,90кв.м. (на момент укладання зазначеного договору та уточнюється після завершення будівництва). Відповідно до п.2.1. предметом договору є передача (відступлення) відчужувачем набувачу майнових прав на отримання об`єкта нерухомості у порядку, на умовах та строки, які передбачені договором. Пунктом 2.3. договору передбачений орієнтовний термін закінчення будівництва та прийняття в експлуатацію об`єкта капітального будівництва, а саме ІV квартал 2024 року. Відповідно до п.п.4.1.-4.2. договору, договірна ціна майнових прав, яку набувач зобов`язаний сплатити відчужувачу у порядку, визначеному цим договором, складає суму у національній валюті України, еквівалентну 31\~646 доларів США, що сплачується набувачем грошовими коштами у національній валюті України в порядку, встановленому договором. За взаємною домовленістю сторін на момент укладання цього договору договірна ціна майнових прав у національній валюті України дорівнює 849\~062, 18 грн., з урахуванням ПДВ 20%, виходячи із погодженого сторонами курсу долара США до гривні із розрахунку 26,83 за один долар США. Договірна ціна майнових прав може бути змінена за умови повної сплати її вартості. Оплата договірної ціни здійснюється частками у національній валюті з урахуванням ПДВ 20%, відповідно до графіку, наведеному у договорі. Пунктами 7.3.-7.3.1. договору передбачено, що відчужувач має право розірвати договір в односторонньому порядку, наслідком чого є припинення, при порушенні набувачем набувачем строків оплати договірної ціни майнових прав (у тому числі будь-якого із чергових платежів, передбачених графіком згідно п.4.2. договору) більше ніж на 30 календарних днів та у разі не дотримання вимог щодо підписання акту відповідно до розділу 3 даного договору. Одностороннє рішення відчужувача про розірвання договору оформлюється у формі письмового повідомлення про припинення дії даного договору, яке направляється набувачу. Договір є розірваний на тридцятий день з моменту відправлення повідомлення набувачеві. Згідно з п.7.4., набувач має право відмовитись від цього договору в односторонньому порядку. У випадку односторонньої відмови набувача від договору, сторони здійснюють наступні дії: п.7.4.1. набувач зобов`язаний направити Відчужувачу письмове повідомлення про відмову від цього Договору не пізніше ніж за 10 (десять) робочих днів до дати розірвання цього Договору. При цьому, у зв`язку із розірванням цього Договору в односторонньому порядку за ініціативою Набувача, останній зобов`язується сплатити Відчужувачу грошові кошти у національній валюті України за офіційним курсом долара США у розмірі одного відсотка від Договірної ціни, визначеної у п. 4.1. цього Договору, в еквіваленті у доларах США. п.7.4.2. грошові кошти (їх частка). які отримані [PERSON] відповідно до цього Договору, повертаються [PERSON] протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту передачі Відчужувачем третій особі Майнових прав та отримання Відчужувачем від третьої особи платні за Майнові права у повному обсязі на розрахунковий рахунок та у розмірі, визначені у відповідному договорі, який буде укладений між [PERSON] та третьою особою. п.7.4.3. із грошових коштів, які Відчужувач зобов`язаний повернути Набувачу відповідно до пп.7.4.2. цього Договору, Відчужувач має право утримати грошові кошти, передбачені пп.7.4.1. цього Договору, пеню і штрафи, передбачені цим Договором, та які зобов`язаний сплатити Набувач, якщо вони будуть нараховані [PERSON] , витрати по утриманню Об`єкта нерухомості, а також штраф, передбачений п. 6.3. цього Договору. Якщо грошових коштів, які підлягають поверненню Набувачу відповідно до пп.7.4.2. цього Договору, не вистачає для уплати штрафу, пені, та інших платежів, передбачених цим Договором. Набувач зобов`язаний сплатити Відчужувачу несплачену суму пені та штрафів, інших платежів, передбачених цим Договором, а також компенсувати витрати на утримання Об`єкта нерухомості. Відповідно до п.7.5. у випадку розірвання Договору Відчужувач зобов`язаний за умови сплати Набувачем пені та штрафу, інших платежів, нарахованих відповідно до цього Договору, протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту продажу Відчужувачем третій особі Майнових прав та отримання Відчужувачем від третьої особи повної вартості Майнових прав, визначеної у відповідному договорі, який буде укладений між [PERSON] та третьою особою, перерахувати на банківський рахунок Набувача, визначений Набувачем, грошові кошти, отримані Відчужувачем від Набувача у національній валюті України відповідно до цього Договору, а у разі несплати пені та штрафу, інших платежів, передбачених цим Договором, - перерахувати кошти, утримавши їх із цих грошових коштів.\~ Відповідно до п. 7.6 Договору, обов`язок Відчужувача, визначений у п. 7.5 цього Договору, виникає виключно за умови визначення Набувачем банківського рахунку, на який Відчужувач зобов`язаний перерахувати грошові кошти відповідно цього Договору. Пунктом 8.5. договору передбачено, що будь-які повідомлення за цим договором повинні бути здійснені у письмовій формі і спрямовані іншій стороні поштовим відправлення у вигляді рекомендованих листів із повідомленням про вручення за адресою, зазначеною у розділі 9 договору, або вручені особисто, або спрямовані іншій стороні за адресою електронної пошти, зазначеною у розділі 9 договору. Відповідно до п.1.1. та п.1.2. додатку №1 від 22.10.2021 року до Договору передачі (відступлення) майнових прав №22/10/21-ЕЛ3/8.10.ІІІ від 22.10.2021 року, квартира будівельний №8.10.ІІІ, розташована на 8 поверсі, комплексу багатоквартирних секційних жилих будинків із вбудованими громадськими приміщеннями та підземним паркінгом (дев`ять черг будівництва), будівництво якого здійснюється за адресою (будівельною): [ADDRESS] ; [ADDRESS] (третя черга). Договірна площа 28,90кв.м. ±2%. (а.с.23) Судом встановлено, що на підставі квитанції до прибуткового касового ордеру № 7028 від 22.10.2021 року, позивачем було сплачено, а відповідачем отримано 80 478 грн. за Договором передачі (відступлення) майнових прав №22/10/21-ЕЛ3/8.10.III від 22.10.2021\~року (а.с.23зв) 01.11.2021\~року [PERSON] звернулась до відповідача з письмовим повідомленням про розірвання Договору передачі (відступлення) майнових прав №22/10/21-ЕЛ3/8.10.III від 22.10.2021\~року. В повідомленні зазначено, що 22.10.2021 року набувачем було сплачено відчужувачу грошові кошти на загальну суму 80\~478грн.. З урахуванням положень п.п.7.4.1. договору, відчужувач повинен повернути набувачу грошову суму у розмірі 79\~673,22грн. Оскільки строк виконання зобов`язання у самому договорі не визначено, та пов`язано із виконанням дій невідомих та не визначених у договорі третіх осіб, без жодної вказівки на те, в який строк ця подія відбудеться (якщо взагалі відбудеться) ТОВ «Меліор-Клас» зобов`язано протягом семи днів від дати цього повідомлення повернути набувачу кошти в порядку, визначеному умовами договору. У Повідомленні позивачем були вказані банківські реквізити та дата, з якої Договір вважається розірваним в односторонньому порядку, а саме з 15.11.2021 року. (а.с.24) Судом встановлено, що Повідомлення було направлено ТОВ «Меліор-Клас» кур`єрською службою доставки ПН№8594 від 01.11.2021 року на адресу: [ADDRESS] . (а.с.25). Будь-яка відповідь на таке повідомлення з боку відповідача не здійснена. Крім того також встановлено, що 29.08.2022 року ТОВ «Меліор-Клас» направило [PERSON] повідомлення про розірвання Договору передачі (відступлення) майнових прав №22/10/21-ЕЛ3/8.10.III від 22.10.2021\~року, в якому зазначено, що [PERSON] порушено умови договору в частині строків оплати платежів, а саме прострочено більш ніж на 30 календарних днів оплату суми, тому у зв`язку із порушенням [PERSON] строків та порядку оплати платежів, передбачених договором, сума простроченої договірної ціни майнових прав станом на 29.08.2022 року складає суму, що в національній валюті еквівалентна 6400 доларів США. З огляду на вказане, повідомили про розірвання Договору передачі (відступлення) майнових прав №22/10/21-ЕЛ3/8.10.III від 22.10.2021\~року відповідно до п.п.7.3.1 Договору та вимагали виконання [PERSON] зобов`язання щодо сплати відчужувачу штрафу в сумі, що в національній валюті еквівалентна 9\~493 долари США 80 центів. (а.с.50) Згідно з інформацією про відправлення, а саме накладною Укрпошти №6504520436740, 29.08.2022 року ТОВ «Меліор-Клас» було направлено [PERSON] повідомлення про розірвання договору на адресу: [ADDRESS] . (а.с.51) 23.11.2022 року представником позивачки адвокатом Сердюковим Б.Л. було зроблено адвокатський запит до ТОВ «Двадцять п`ять годин» за вих№84, з якої вбачається, що ТОВ «Двадцять п`ять годин» було зроблено відправлення ПН№8594 від 01.11.2021 року на адресу ТОВ «Меліор-Клас», після передачі [PERSON] документів ТОВ «Двадцять п`ять годин» для відправлення, заявнику був наданий документ, якій підтверджує прийняття документів до їх подальшого відправлення, однак в подальшому інформація щодо вручення адресату відповідних відправлень у [PERSON] відсутня. Тому, просив надати інформацію «Чи було вручено адресату відправлення ПН№8594 від 01.11.2021 року». (а.с.115,116) Як вбачається з відповіді ТОВ «Двадцять п`ять годин» від 28.11.2022 року на запит адвоката Сердюкова Б.Л. за вих.84, відправлення №8594 від 01.11.2021 року не було вручено адресату. Причини невручення відмова від отримання пакету документів, причину отримувачем названо не було. Стосовно відсутності на екземплярі повідомлення, яке залишилось у [PERSON] інформації щодо отримання чи не отримання адресатом відправлення повідомили, що, підчас прийняття документів, заявнику надається примірник повідомлення, яке підтверджує отримання ТОВ «Двадцять п`ять годин» відповідних документів від заявника. Відмітка про отримання проставляється в іншому примірнику повідомлення, яке знаходиться на момент вручення документів у працівника ТОВ «Двадцять п`ять годин». За вказаним примірником заявник ( [PERSON] ) в подальшому не звертався. (а.с.117) Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те. Що повідомлення було направлено на належну адресу, оскільки відповідно до листа КП «Право» Одеської міської ради від 26.12.2022 року №105, адресованого адвокату Сердюкову Б.Л., зазначено, що в адресному реєстрі м. Одеси як електронній базі даних з часу його створення у 2009 році наявна адреса: [ADDRESS] . Проте, резервування вказаної адреси відповідно до Положення не здійснювалось, а відповідна довідка з Адресного реєстру міста Одеси про її резервування не видавалась. Адреси: - [ADDRESS] , -місто Одеса, вулиця Спиридонівська, 10.15 тощо, в Адресному реєстрі м. Одеси відсутні. Інформації про наявність чи відсутність будь-якого будинку по вулиці Спиридонівській між будинками 10 та [ADDRESS] адресний реєстр м. Одеси не містить. (а.с.132) Відповідно до листа КП «ЖКС «Порто-Франківський» Одеської міської ради від 26.12.2022 року №ЗПІ-22, адресованого адвокату Сердюкову Б.Л., зазначено, що адреса: [ADDRESS] , перебуває у віданні КП «ЖКС «Порто-Франківський». Житловий будинок [ADDRESS] не перебуває в обслуговуванні комунального підприємства. (а.с.133зв) Відповідно до листа АТ «Укрпошта» від 27.12.2022 року №103.003.-8238-22, адресованого адвокату Сердюкову Б.Л., зазначено, що [ADDRESS] знаходиться в обслуговуванні відділення поштового звязку Одеса №45 (поштовий індекс 65045). Запитувані у запиті адреси по [ADDRESS] ; - будинок 10/15; - будинок10.15, в обслуговуванні не значаться. (а.с.128) Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Крім того, ст. 3 ЦК України передбачає свободу договору як одну із засад цивільного законодавства. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 181 ЦК України, визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ст.214 ЦК України,\~особа,\~яка вчинила\~односторонній правочин,\~має право\~відмовитися від\~нього,\~якщо інше\~не встановлено\~законом.\~Якщо такою\~відмовою від\~правочину порушено\~права іншої\~особи,\~ці права\~підлягають захисту. Особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України визначено можливість односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це передбачено договором або законом. Як вбачається\~зі ст.\~526 ЦК\~України,\~зобов`язання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~цього Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог -\~відповідно до\~звичаїв ділового\~обороту або\~інших вимог,\~що звичайно\~ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно до ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Стаття 610\~ЦК України, визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно ст.654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Системний аналіз положень чинного законодавства України і дій кожної із сторін Договору, а також відповідних умов Договору, дозволяє дійти висновку про те, що дії позивача стосовно повідомлення відповідача про відмову від Договору в односторонньому порядку, відповідають умовам Договору, які були письмово узгоджені сторонами у Договорі. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (Постанови Верховного суду від 02.10.2018р. у справі №910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі №917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі №902/761/18, від 04.12.2019р. у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 18.03.2020р. у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції). У рішенні 23.08.2016р. у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyondreasonabledoubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як судом було встановлено, що Повідомлення відповідачу було направлено кур`єрською службою доставки ПН№8594 від 01.11.2021 року. Внаслідок чого, судом також встановлено, що за своїм змістом та характером, відправлення ПН№8594 від 01.11.2021 року відповідає вимогам, які чинне законодавство України ставить до поштових відправлень у вигляді рекомендованих листів із повідомленням про вручення, а тому вважає що воно направлено за належною адресою поза розумним сумнівом, враховуючи вищевикладені докази. У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №911/3142/19 сформульовано висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Суд критично ставиться до аргументів відповідача про те, що Повідомлення було надіслано позивачем за невірною адресою. Оскільки, з огляду на відповідь кур`єрської служби доставки, а саме: відправлення №8594 від 01.11.2021 року не було вручено адресату. Причина невручення - відмова від отримання пакету документів, причину отримувачем названо не було. Також стосовно доводів відповідача, що їх адреса « [ADDRESS] , нежитлове приміщення 15», не є тотожною адресі, яка зазначена в документі кур`єрської доставки « [ADDRESS] », та нібито відправлення позивачем повідомлення за адресою, іншою ніж зазначена в договорі, є прямим порушенням позивачем умов п.8.5 договору, тому невірне зазначення адреси при поштовому відправленні є додатковим доказом неотримання відповідачем повідомлення, оскільки воно було відправлено за адресою, яка не має жодного відношення до відповідача, судом не приймається до уваги з огляду на наступне. У Постанові Верховного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 450/2286/16-ц, вказано, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується на римській максимі - «non conceditveni recontra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium - принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться аналогічна справа №522/11143/22 за позовом [PERSON] до ТОВ «МЕЛІОР-КЛАС», позивачкою до відповіді на відзив було надано копії поштових відправлень Відповідача на адресу [PERSON] у зазначеній справі, та у жодному з яких сам Відповідач не вказує свою адресу як « [ADDRESS] , нежитлове приміщення 15». Замість цього, як вбачається з наданих копій, в усіх без винятку поштових відправленнях (6504520437053, 6504520436766, 6504520436758, 6502615812550, 6502615812568) систематично відповідач зазначає свою адресу як « [ADDRESS] » або « [ADDRESS] », без жодної згадки про «нежитлове приміщення», що також не є тотожною адресі зазначеної в Договорі (а.с.110-114) Суд також відхиляє доводи відповідача про те, що позивачем не було дотримано порядку розірвання договору, оскільки такі твердження спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. Дії відповідача стосовно повідомлення, а також правова позиція, відображена у відзиві на позов, за своєю суттю мають ознаки суперечливої поведінки. Оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 висловила позицію, що за загальним правилом\~розірвання договору припиняє його дію\~на майбутнє, але не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобов`язань сторін, спеціально передбачених для застосування на випадок порушення зобов`язань і після розірвання договору, з огляду на характер цього договору, за яким кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір розривається в судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили (частина третя цієї статті). Отже,\~розірвання договору припиняє його дію\~на майбутнє, але не впливає на факти укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Згідно п.7.4. Договору передбачено право на розірвання договору, яке позивачка виконала належним чином, та враховуючи неотримання відповідачем повідомлення про розірвання договору у зв`язку з відмовою отримання, що вбачається з відповіді кур`єрської служби, суд приходить до висновку, що позивачка має право на розірвання договору, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Проте, суд не погоджується з тим, що розірвання договору відбулось 15.11.2021 року, оскільки враховуючи приписи ч.3 ст.653 ЦК України, якщо договір розривається в судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили. Також, підлягає задоволенню і інша вимога, передбачена п.п. 7.4.-7.5. Договору. За таких обставин, враховуючи у сукупності все викладене вище, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню. Крім того, оскільки позивачем, до закінчення судових дебатів, було зроблено заяву стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає, що питання стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу підлягає вирішеню у додатковому рішенні суду у випадку подачі позивачем заяви про розподіл судових витрат в порядку і строки, визначені ЦПК України.

Outcome: partial