Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 листопада 2022 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши в обґрунтування своїх позовних вимог, що 26 серпня 1995 року уклав з відповідачем шлюб, який було зареєстровано виконкомом Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 12. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка вже знаходиться в офіційному зареєстрованому шлюбі. В позові зазначає, що відповідачка під час спільного проживання вчиняла сварки, оскільки у них різні характери та погляди на життя. Шлюбні відносини припинені з квітня 2022 року. Спільне проживання і збереження родини вважає неможливим. 15 листопада 2022 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 16 листопада 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено судове засідання на 01 грудня 2022 року за правилами спрощеного позовного провадження. 01 грудня 2023 року ухвалою суду [PERSON] та [PERSON] надано строк для примирення три місяці. Справу призначено до розгляду на 02 березня 2023 року. 02 березня 2023 року розгляд справи відкладено на 28 березня 2023 року в зв`язку з неявкою відповідача [PERSON] 28 березня 2023 року позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. 28\~березня 2023\~року відповідач\~ [PERSON] \~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання повідомлена\~належним чином,\~в судове\~засідання не\~з`явилася повторно,\~тому,\~згідно ч.\~4\~ст.\~223\~ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 26 серпня 1995 року, який було зареєстровано виконкомом Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 12 (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка вже знаходиться в офіційному зареєстрованому шлюбі. Відповідачка під час спільного проживання вчиняла сварки, оскільки у сторін різні характери та погляди на життя. Шлюбні відносини припинені з квітня 2022 року. Сім`я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливо, подальше перебування у шлюбі призведе до порушення прав позивача та принципу добровільності шлюбу. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, cуд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Положенням ст.113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не надала суду клопотання про відновлення дошлюбного прізвища, тому суд залишає їй прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved