Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, з наступних підстав. Так, позивач зазначає, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.2005 року. За вказаною адресою зареєстровані з 07.05.2020 року відповідачі, які є для позивача сторонніми особами. Позивач вказує, що ці особи були зареєстровані ним у будинку на прохання родички, однак ніколи там не проживали, в утримані житла участі не приймають, комунальні платежі не сплачують, особистих речей у приміщенні не мають і взагалі житлом не цікавляться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачам ніхто не чинив. Позивач, як власник житла, вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідачі створюють перешкоди у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Ухвалою суду від 08.12.2022 за позовом відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 30.01.2023 підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання позивач не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилися, відповідачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проте заперечує проти задоволення позову, зазначаючи, що виїхала з будинку позивача лише у жовтні 2022 року, на підтвердження чого просить долучити до матеріалів справи копію постанови Звенигородського районного суду від 13.10.2022 року. Відповідачка [PERSON] є неповнолітньою. Представник третьої особи до судового засідання не з`явилася, надала заяву, в якій вказує, що заперечує проти позову, оскільки на це немає законодавчого підґрунтя, так як відповідачі виїхали з належного позивачеві будинку лише у жовтні 2022 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою відео-(звуко)-записувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачеві [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 14 липня 2005 року № 1658 належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.5). У вказаному житловому будинку зареєстровані відповідачі - [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання від 01.12.2022 року (а.с.13-14). Як стверджує позивач, відповідачі з моменту реєстрації у будинку не проживають, їх речей та належного їм майна там немає. На підтвердження факту не проживання відповідачів за місцем їх реєстрації позивачем надано довідку виконавчого комітету Звенигородської міської ради Черкаської області від 05.10.2022 року №625 (а.с.6). Інших доказів позивачем не надано. Проте, ця обставина відповідачем була спростована шляхом надання постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.10.2022 року по справі №694/1826/22, з якої вбачається, що [PERSON] 01 жовтня 2022 року за місцем свого проживання по [ADDRESS] вчинила домашнє насильство. Таким чином, вказаною постановою суду підтверджено факт того, що [PERSON] станом на 01.10.2022 року проживала за адресою [ADDRESS] . Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналізуючи зібрані по справі докази та невизнання позивачем позову, а також той факт, що представник третьої особи заперечує проти позбавлення неповнолітньої відповідачки права користування житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову не встановлено. На підставі ст.ст. 321, 383, 405 ЦК України,

Outcome: dismissed