Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Позивач звернулась 06.09.2022 р. до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування. В позовній заяві зазначає, що вона є рідною бабою [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , мешкає разом з онуком за адресою: [ADDRESS] . Відповідач також зареєстрована за вказаною адресою, але за місцем реєстрації не мешкає, її фактичне місце перебування позивачу не відомо. З 2015 р. онук проживає разом з нею, позбавлений батьківського піклування, позивач доглядає та утримує дитину одноособово. [PERSON] не відвідує сина, не телефонує, не цікавиться його життям, фізичним та моральним розвитком, освітою, не приймає участі в утриманні. Відповідно до висновку комісії з захисту прав дитини виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 31.08.2021 р., затвердженого рішенням виконавчого комітету від 10.09.2021 р., комісія з прав людини проводила з [PERSON] бесіди, вона попереджалась про відповідальне батьківство та наслідки невиконання батьківських обов`язків. Даним висновком встановлена необхідність у соціально-правовому захисті дітей, зокрема [PERSON] . Посилаючись на вказані обставини, та на положення ст..ст.150, 155, 164, 165 СК України, за позовом [PERSON] просить позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] ; встановити над неповнолітнім [PERSON] піклування, призначивши її піклувальником. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 06.09.2022 р. справу передано на розгляд до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя на підставі ст.31 ЦПК України. Ухвалою від 20.10.2022 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 25.11.2022 р. 25.11.2022 р. підготовче судове засідання відкладено на 10.01.2023 р. на підставі п.2 ч.2 ст.198 ЦПК України. 10.01.2023 р. закрито підготовче провадження і призначено судове засідання на 16.03.2023 р. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позов, просили задовольнити позовні вимоги, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Представник третіх осіб - служби у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації, Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, подав заяви про розгляд справи без його участі. Розгляд справи за відсутності учасника процесу узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Представники третіх осіб - виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області, служби у справах дітей Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку, в процесі розгляду справи були надані пояcнення по суті спору, за змістом яких треті особи не заперечують проти задоволення позову. Суд розглянув справу без участі представників третіх осіб на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення позивача та її представника, приймаючи до уваги позицію третіх осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом фактичних обставин і відповідних їм правовідносин: Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджено наданим свідоцтвом про народження (а.с.4). Батьком дитини у свідоцтві про народження [PERSON] зазначено [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть (а.с.9), [PERSON] помер [INFO] . Мати не виконує покладених на неї законом батьківських обов`язків по вихованню, утриманню, фізичному та духовному розвитку дитини. Обставини, зазначені позивачем в позові, відповідачем в процесі розгляду справи належними доказами не спростовані (ст.ст.12, 80 ЦПК України). Відповідно до висновку комісії з захисту прав дитини виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області, комісія дійшла висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] (а.с.11-12). Враховуючи, що викладені в позовній заяві твердження позивача в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, тривалий період свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та інтереси неповнолітньої дитини, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав. Ст.243 СК України передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ст.244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Ст.59 ЦК України визначено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст.ст. 62, 63 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно висновку комісії з захисту прав дитини виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 28.10.2021 р. (а.с.14), комісія дійшла висновку про можливість [PERSON] виконувати обов`язки опікуна над неповнолітнім [PERSON] , позбавленим батьківського піклування. Враховуючи, що судом було встановлена наявність підстав для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина, і те, що усі обов`язки по вихованню та утриманню дитини фактично виконуються позивачем, суд приходить висновку про доцільність встановлення піклування над неповнолітньою дитиною та призначення позивача піклувальником дитини, що повною мірою відповідатиме його інтересам. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви про звільнена, відтак, відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 992,40 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved