Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

[PERSON] , яка дія в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної залиттям квартири, в якій просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 77 840,00 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що власником квартири за адресою: [ADDRESS] відповідно до Договору дарування №6887 від 22.12.2020, зареєстрованого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуменною Л.П., є [PERSON] . Законним представником малолітнього [PERSON] є [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] 17 березня 2021 року відбулось залиття житлових приміщень квартири за адресою: [ADDRESS] .. Законний представник [PERSON] звернулася в телефонному режимі до дільниці № 6 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» з вимогою зафіксувати та підтвердити факт залиття квартири. За фактом залиття квартири за адресою: [ADDRESS] , комісією дільниці № 6 КП «Жилкомсервіс» було складено Акт обстеження від 17.03.2021. За результатами огляду приміщень зазначеної квартири комісією дільниці № 6 KП «Жилкомсервіс» було виявлено, що залиття квартири трапилось внаслідок халатного (неналежного) використання мешканцями квартири за адресою: [ADDRESS] , сантехнічних приладів. Було залито стелю в кімнаті площею 38 кв.м., підлогу площею 38 кв.м., стіну площею 10 кв.м. та частково пошкоджено електропроводку. Після залиття вищевказаної квартири жодні ремонтні роботи та дії, що направлені на умисне погіршення ремонту, не проводились. За результатами експертизи розмір заподіяних матеріальних збитків склав 75 340,00 грн. Вартість проведення експертного дослідження становить 2 500, 00 грн. За таких обставин позивач вважає, що багатодітній сім`ї [PERSON] було спричинено матеріальну шкоду через неправомірні дії відповідача. Щодо спричиненої моральної шкоди позивач зазначає, що багатодітна сім`я [PERSON] вимушена знову проводити ремонтні роботи, в квартирі присутнє відчуття сирості, вологи, запах плісняви, родина зазнала багато переживань та страждань з приводу того, що особа, яка пошкодила майно та повинна відповідати за свої дії, протягом тривалого часу ігнорує та не бажає добровільно відшкодовувати заподіяні матеріальні збитки, постійні хвилювання та думки про те як відновити квартиру привели до постійної нервової та психологічній напруги, що вплинуло на стан здоров`я матері та її чотирьох малолітніх дітей. Заподіяну моральну шкоду оцінює в 50 000,00 грн. 18.06.2021 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова постановлено відкрити провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява, згідно з якою позивач просить суд стягнути з відповідача суму відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 77 840,00 грн., моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. та витрати на сплату судового збору у розмірі 1 278,41 грн. 13.10.2021 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача, адвокат Гончаренко В. В., в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, адвокат Смотров О. І., в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити позивачу в їх задоволенні. В обґрунтування\~своєї позиції\~зазначив,\~що позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що шкоду було завдано саме відповідачем, оскільки Актом обстеження, наданим позивачем, не встановлено винної особи та не визначено дійсну конкретну причину залиття. Позивач не надав доказів того, що відповідач повідомлялась або їй направлялися виклики щодо участі в роботі комісії з обстеження квартири. З відомостями акту, як того вимагає чинне законодавство, мешканців квартири відповідача не ознайомлювали. В порушення норм Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства No76 від 17 травня 2005 року акт про залиття квартири складений не повноважною комісією, а наданий позивачкою експертний звіт щодо матеріальної шкоди не відображає дійсно заподіяну залиттям шкоду, оскільки об`єм відновлювальних робіт, наведений у звіті, явно не співпадає з обсягом пошкоджень, визначеним в акті обстеження. Інших доказів понесення фактичних витрат на проведення ремонтних робіт в квартирі позивачем не надано. Докази здійснення неправомірних дій щодо залиття квартири саме відповідачем відсутні, і як наслідок - відсутній безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями та шкодою, вина відповідача не доведена. Позивачем також не доведено факт завдання моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями відповідача та не доведений причинний зв`язок між такими діями і самою моральною шкодою. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч.1 та ч.6\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 26.11.2014 року, [PERSON] народився [INFO] , в графах батьки зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Крім того, [PERSON] є матір`ю: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина підтверджується: копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Данна обставина підтверджується копією договору дарування від 22.12.2020 року за №6887 та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Як вбачається з копії технічного паспорту від 09.10.2013 року, квартира [ADDRESS] , розташована на третьому поверсі шестиповерхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 76,8 кв. м., загальна площа квартири 107,0 кв.м., матеріали зовнішніх стін цегла, матеріали перекриття залізобетон. Комісією КП "Жилкомсервіс" участок №6 у складі начальника участка №6, інженера участка №6 та майстра участка №6 після обстеження зазначеної квартири встановлено, що 17.03.2021 відбулось залиття квартири [ADDRESS] , а саме: стеля кімнати (гіпсокартон) S-38 кв.м., кімната (бетонна стяжка) S-38 кв.м., стіна (гіпсокартон) S-10 кв.м., частково пошкоджено електропроводку. Висновки комісії зафіксовані в Акті обстеження від 17.03.2021 року, де зазначено, що причиною залиття є халатне користування сантехнічним обладнанням мешканцями квартири [ADDRESS] . Згідно з висновком суб`єкту оціночної діяльності ПП "АС-ТЕРРА" про вартість матеріального збитку станом на 23.03.2021 ринкова вартість об`єкта оцінки (матеріального збитку) склала 75 340,00 грн. Відповідно до ст.ст.10, 151, 177 ЖК України, громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, у якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, обережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержуватись правил утримання жилого будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки. Відповідно до ч.1 ст.1166\~Цивільного кодексу\~України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з висновками, зазначеними у Постанові Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди по винні мати на увазі, що\~шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Фактичною підставою для застосування відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показами свідків. Відповідно до ч.1\~ст.77, ст. 79 ЦПК України\~належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. \~Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Дослідивши надані позивачем в обгрунтування своїх позовних вимог докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог щодо стягнення матеріальної шкоди, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 17.03.2021 відбулося залиття квартири, яка належить малолітньому [PERSON] , внаслідок недбалого (халатного) поводження з сантехнічним обладнанням мешканцями квартири квартири [ADDRESS] . Представниками сторін не заперечувався той факт, що мешканцем квартири [ADDRESS] є, зокрема, [PERSON] , яка на той час була відсутня в квартирі. Внаслідок такої поведінки квартирі [ADDRESS] , завдана шкода, яка підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи наведені вище приписи законодавства та об`єктивно оцінивши докази суд вважає, що позивачем доведений факт протиправної поведінки відповідача. В обгрунтування розміру матеріальної шкоди позивач надає звіт суб`єкта оціночної діяльності ПП «АС-ТЕРРА», відповідно до якого матеріальний збиток станом на 23.03.2021 року склав 75 340,00 грн.. Згідно з частиною другою статті 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Обставини, які підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами, при наявності у відповідача процесуальної можливості останньою спростовані не були, клопотань щодо призначення судової експертизи з метою встановлення розміру завданого нею збитку відповідачем не заявлено, тобто відповідач під час розгляду справи вказані докази не спростувала. Таким чином, на думку суду позивачем доведено наявність неправомірної поведінки з боку відповідача, завданої матеріальної шкоди, її розмір та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, відсутність вини в діях відповідача останньою не доведено, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. суд зазначає наступне. Право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частинами третьою та четвертою статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Як роз`яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Так, позивач в обгрунтування стягнення моральної шкоди посилається на те, що внаслідок залиття квартири порушено право власності малолітнього [PERSON] , яке він не мав змоги реалізувати в повному обсязі, оскільки він та члени його сім`ї не мали змоги користуватись квартирою. Залиття квартири на думку [PERSON] створило дискомфорт для її чотирьох малолітніх дітей, вона витрачала багато часу для підтвердження розміру матеріальної шкоди і вини відповідача, що спричинило ряд незручностей та проблем. Небажання відповідача добровільно відшкодувати заподіяні збитки та постійні хвилювання через необхідність знову проводити ремонтні роботи привели до постійної нервової та психологічної напруги, що вплинуло на стан здоров`я матері та її дітей. Суд не може погодитись з доводами позивача в цій частині, оскільки жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування таких доводів позивач не надала. В судовому засіданні представник пояснила, що позивач вимушена була переїхати до іншого приміщення через незадовільний стан квартири після її залиття, проте, доказів проживання в іншому місці позивач не надала, як і доказів проживання у квартирі [ADDRESS] разом з членами її сім`ї (чотирма дітьми) під час, коли сталася подія. З фотознимків кімнат квартири, які додані до висновку експерта, неможна дійти беззаперечного висновку, що квартира знаходилась у житловому стані на момент її залиття. Також не надані докази погіршення стану фізичного чи психологічного здоров`я позивача та її дітей, спричиненого негативними наслідками, викликаними моральними стражданнями позивача з приводу залиття квартири. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. При встановленні судом обставин позивач належними та допустимими доказами не довела факт спричинення їй моральної шкоди. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження порушення її особистих немайнових прав, завдання шкоди її здоров`ю та душевних страждань. У позові відсутнє обґрунтування розміру заподіяння позивачу моральної шкоди та на виконання вимог статті 81 ЦПК України не доведено належним чином наявність причинного зв`язку між завданою їй шкодою і протиправними діями відповідача. З таких підстав суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial