Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

Представник позивача 01 серпня 2017 року звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.01.2008 року у розмірі 40341,60 грн., що складається з 3037,82 грн. - заборгованості за кредитом, 31844,66 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3300,00 заборгованості за пенею та комісією; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 1909,12 грн. штраф (процентна складова), мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідача зобов`язань з повернення кредиту, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1600,00 грн. Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12.09.2017 року \~ позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] \~ про стягнення заборгованості було задоволено частково,\~стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість\~за договором № б/н від 29.01.2008 року у розмірі 34882,48,що складається з 3037,82 грн. - заборгованості за кредитом та 31844,66 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1383,48 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог судом було відмовлено. 19 лютого 2021 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заяви зазначила, що про справу їй стало відомо випадково з інформації наданої виконавчою службою та на сайті Судової Влади України. З матеріалами справи ознайомилась тільки 29.01.2021 року, коли отримала матеріали справи на електронну пошту. Окрім того, зазначила, що не отримувала копії позовної заяви із додатками, ухвали суду про відкриття провадження по справі, не була повідомлена про судові засідання, в тому числі 12.09.2017 року, коли було винесено заочне рішення, оскільки працювала в місті Одеса в Одеському національному економічному Університеті, тому не могла отримувати повістки за місцем реєстрації. Також заявниця зазначає, що вона не погоджується із ухваленим судовим рішенням, оскільки банком було пропущено строк позовної давності для звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. Окрім того, заявниця зазначила, що вона не укладала ніяких договорів з ПАТ КБ «Приватбанк», позивачем не надано доказів отримання кредитних коштів та наявності боргу. Також заявниця зазначила, що не погоджується із розміром заборгованості за процентами, нарахованими за користування кредитом. На підставі викладеного заявниця просила скасувати вказане рішення суду та призначити справу до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.02.2021 року поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 12.09.2017 року. 19.04.2021 року від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на заяву про перегляд заочного рішення, в якому представник просив відмовити у задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення, оскільки відповідачем не наведено поважних причин не з`явлення до суду. Також зазначив, що договір було укладено належним чином, протягом дії кредитного договору відповідач сплачував щомісячні платежі по кредиту та активно використовував кредитний рахунок. Правом на оскарження даного договору у судовому порядку ще до звернення позивача з позовом жодна зі сторін не скористалася. Окрім того, зазначив, що строк позовної давності позивачем не було пропущено, оскільки строк дії перевипущеної картки - грудень 2023 року, а позивач звернувся до суду з позовом 28.07.2017 року (а.с. 98-109). 27.04.2021 року від [PERSON] надійшла до суду відповідь на відзив на заяву про перегляд заочного рішення, в якому зазначено, що вона не погоджуються з аргументами позивача, оскільки наявність оригіналу кредитного договору є обов`язковою умовою для прийняття рішення про стягнення заборгованості, зміна відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Вважає, що позовна давність по кредитному договору укладеному сторонами 29.01.2008 року сплила 29.01.2013 року. Кредитна картка, яка видана в 2020 році, є такою, що видана після спливу строку дії кредитного договору. Також зазначає, що кредитний договір має бути визнаний недійсним в частині нарахування понад 100% на тіло кредиту, оскільки позивачем не доведено надання їй кредитних коштів у розмірі 3037,82 грн. Окрім того, банк вирахував з її заробітної плати в якості погашення боргу 80411 грн (понад 2500% від тіла кредиту) та в судовому порядку було стягнуто 31844,66 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, тобто усього понад 3500% за не повні 10 років (з 2008 року по 2017 рік включно). У зв`язку з вищевикладеним, заявниця просила застосувати позовну давність; витребувати від АТ КБ «Приватбанк» оригінали документів; у разі ненадання оригіналу анкети-заяви виключити з числа доказів копію анкети-заяви від 29.01.2008 року; провести огляд на предмет ознайомлення з публічним договором, переглянути та скасувати заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області; у разі задоволення позову, зобов`язати позивача повернути створений нею цінний папір оригінал анкети заяви від 29.01.2008 року б/н; у разі відмови в застосуванні позовної давності, застосувати двосторонню реституцію та винести рішення про повернення банком зайво сплачених коштів у розмірі 77373,78 грн; судові витрати покласти на позивача (а.с. 125-140). Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Левченко А.М.. від 28.04.2021 року, заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено, скасовано заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2017 року по цивільній справі №227/2373/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, і призначено справу до розгляду в загальному порядку та призначено підготовче судове засідання. 31.05.2021 року від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшло заперечення, яке є аналогічним за змістом відзиву на заяву про перегляд заочного рішення (а.с. 182-194). Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Левченко А.М.. від 24.06.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Відповідно до розпорядження керівника апарату Добропільського міськрайонного суду Донецької області №191 від 02.08.2021 року, було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи у зв`язку із закінчення п`ятирічного строку призначення на посаду судді [PERSON] . Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 02.08.2021 року головуючим суддею по справі призначено [PERSON] . Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Добропільського міськрайонного суду Донецької області №409 від 24.09.2021 року, було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи у зв`язку із відрахування судді [PERSON] зі штату у зв`язку зі звільненням у відставку (наказ в.о. голови суду від 22.09.2021р. № 02-кг, рішення ВРП від 21.09.2021 р. №2015/0/15-21). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 24.09.2021 року головуючим суддею по справі призначено Корнєєву В.В. Ухвалою суду від 19.01.2022 року було зобов"язано позивача надати до суду завірену належним чином копію Витягу з Умов та правил надання банківських послуг АТКБ" Приватбанк" з особистим підписом відповідача на підтвердження ознайомлення з істотними умовами договору. 31.01.2022 року від представника позивача до суду надійшло пояснення, з яких вбачається, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті, становлять між клієнтом та банком договір про надання банківських послуг, прийняття даних умов підтверджується підписом клієнта у заяві, на підставі якого в подальшому і була надана кредитна картка. Така форма оформлення кредитного договору не суперечить діючому законодавству, оскільки укладення договору здійснюється за принципом укладання між банком та клієнтом договору приєднання (ст. 634 ЦК України). При оформленні кредиту, заяву на отримання кредиту, підписує повнолітня, дієздатна особа, яка підтверджує своїм підписом, що позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, позичальник підтвердив свою згоду на те, що заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно умов договору банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі встановленому «Тарифах Банку», які викладені на банківському сайті www.privat24.ua. Підпису клієнта у примірнику Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку бути не може, оскільки сторони заключили договір про надання банківських послуг у формі договору приєднання. Сторони в\~судове засідання\~не з`явилися,\~про день,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлялись\~належним чином.\~Представник позивача\~в позовній\~заяві просив\~розглянути справу\~без його\~участі. Від відповідача в матеріалах справи міститься заява з прохання розглядати справу без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків: Судом встановлено, що 29.01.2008 року [PERSON] \~ було надано кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , встановлено кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн., базова відсоткова ставка по кредиту 1,9% в місяць. Згідно умов договору, відповідач зобов`язалась погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом\~ умовах, погоджених сторонами кредитного договору. Копія анкети-заяви з особистим підписом відповідача долучена до матеріалів справи. (а.с. 13 т. 1). Відповідно до довідки, наданої АТ КБ «Приватбанк», [PERSON] згідно кредитного договору б/н було видано наступні кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 29.01.2008 року, зі строком дії картки до 01.2012 року; № [NUMBER] , дата відкриття 09.09.2008 року, зі строком дії до 01/2012 року; № [NUMBER] , дата відкриття 14.02.2012 року, зі строком дії до 05/2015 року; № [NUMBER] , дата відкриття 11.01.2020 року, зі строком дії до 12/2023 року (а.с. 120 т. 1). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, старт карткового рахунку № [NUMBER] , по якому проводилося кредитування відповідача, відбувся 29.01.2008 року та 29.01.2008 року відповідачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 21600,00 гривень, після цього кредитний ліміт змінювався: 19.12.2009 року зменшено до 4000,00 грн., 16.02.2010 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 4000,00 грн, 10.07.2010 року збільшено до 6000,00 грн., 03.10.2011 року знижено до 4000,00 грн., 14.05.2014 року знижено до 3600,00 грн., 20.01.2015 року знижено до 3040,00 грн., 17.01.2020 року знижено до 0,00 грн.(а.с. 120 зв.бік). Позивач серед складових розміру заборгованості просить стягнути з відповідача суму простроченого тіла кредиту в розмірі 3037,82 грн. Суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вказана сума заявлена позивачем в межах кредитного ліміту, який було встановлено відповідачу востаннє 20.01.2015 року. З виписки з особового рахунку відповідача, наданої представником позивача, вбачається, що останній платіж було вчинено відповідачем 02.06.2014 року, а саме переказ на свою "Скарбничку". (а.с. 114 звор. том 1). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Статтею 549 ЦК України встановлена відповідальність боржника у виді неустойки у разі порушення ним зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач [PERSON] не оспорювала факт укладання договору з АТ КБ "ПриватБанк", але просила визнати кредитний договір недійсним, так як вона сплатила 3500% за користування кредитними грошима за не повні 10 років (з 2008 року по 2017 рік включно), що становить 80411 грн. З матеріалів справи вбачається, що з моменту отримання кредитної картки, відповідач активно користувалася наданими банком коштами в межах кредитного ліміту, що підтверджується роздруківкою руху по рахунку, який надано до суду позивачем, в тому числі, зняття готівки в терміналах, оплата покупок, послуг, перекази з картки на картку, оплата комунальних платежів. Також вбачається, що відповідач періодично здійснювала погашення отриманих від позивача кредитних коштів, починаючи з 2008 року. Вищезазначене спростовує ствердження відповідача про те, що вона за період з 2008 року по 2017 рік сплатила 3500% від суми тіла кредиту, оскільки відповідач неодноразово після погашення частки кредиту знов користувалася кредитними коштами згідно встановленої кредитної лінії в межах кредитного ліміту. Стосовно заявленого відповідачем про пропуск позивачем строку позовної давності слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша ст. 261 ЦК України).Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Слід зазначити, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14. Судом встановлено, що строк дії кредитної картки [PERSON] (в межах заявлених позовних вимог) до останнього дня 05.2015 року (а.с. 120 том 1), і саме до закінчення вказаного строку відповідач мала повернути банку кредит в повному обсязі. Таким чином, договір діяв до 31.05.2015 року, після чого у банку виникло право вимагати повернення кредиту згідно з умовами договору, звернувшись до суду в установлений законом строк позовної давності. Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом у серпні 2017 року, тобто в межах строку загальної позовної давності, встановленого ЦК України.Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 3037,82 грн. Що стосується доводів представника позивача, що строк дії картки становить до 12.2023 року, то суд не може прийняти дані відомості до уваги, оскільки з долученої до матеріалів справи довідки вбачається, що остання картка була перевипущена 11.01.2020 року, тобто після спливу строку дії попередньої картки та ухвалення судового рішення по справі. Відповідно до\~ч.1\~ст.13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Позивачем заявлено\~позовні вимоги\~щодо стягнення\~заборгованості по\~кредитному договору\~ б/н\~від 29.01.2008\~року,\~яка станом\~на \~30.04.2017\~року становила\~ 40341,60\~грн.,\~яка складається\~ з 3037,82 грн. - заборгованості за кредитом, 31844,66 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3300,00 заборгованості за пенею та комісією; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 1909,12 грн. штраф (процентна складова).Заяви про уточнення позовних вимог представником позивача після скасування заочного рішення по цій справі до суду не подавалося. Також зі змісту наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що до стягнення позивачем заявлено, зокрема, суму заборгованості по відсоткам за користування кредитом, яка станом на 30.04.2017 року становить 31844,66 грн. В той же час, з матеріалів справи вбачається, що відповідачу було видано кредитну картку, зі строком дії картки до останнього дня 05.2015 року (а.с. 120 т. 1). Зі змісту наведеного позивачем розрахунку вбачається, що розрахунок процентів за користування кредитом було проведено за період з 29.01.2008 року по 30.04.2017 року (а.с. 6-11 т. 1). За змістом частини 2\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч.1). Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку (ч.2). Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3). Проте, згідно із умовами Кредитного договору кредит надавався відповідачу з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, тобто до 05.2015 (а.с. 120 т. 1). Нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору суд вважає неправомірним, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки судом встановлено, що остання кредитна картка, на підставі якої відповідач користувалася кредитним лімітом, мала строк дії до травня 2015 року, що відповідає строку кредитування, іншого строку дії договору та інших умов виконання зобов`язань сторони не передбачили, суд дійшов висновку про те, що нарахування процентів за кредитним договором після спливу вказаного строку припиняється, що відповідає висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, який згідно з ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~та ч.6\~ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»\~має враховуватися судами. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті\~599\~та частини четвертої статті\~631 ЦК України\~він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, суд приходить до висновку, що у позивача існувало право проводити нарахування заборгованості за процентами в строк до 31.05.2015 року, тобто до дати закінчення строку дії кредитної картки. З наданого представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31.05.2015 року загальний розмір заборгованості за процентами за користування кредитом становив 3712,58 грн.(а.с.10 звор.) Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача суми пені, комісії у розмірі 3300,00 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн та штрафу (процентна складова) у розмірі 1909,12 грн. Суд\~\~ враховує, що згідно\~ ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи\~ на період проведення антитерористичної операції»\~\~ від 2\~ вересня 2014 року № 1669 V11\~ на\~ час\~ проведення антитерористичної операції\~ забороняється нарахування\~ пені\~\~та/або\~ штрафів\~ на\~ основну\~ суму заборгованості\~ із зобов`язань\~\~ за кредитними\~\~ договорами\~ та договорами позики\~ з 14 квітня 2014 року\~ громадянам України,\~ які зареєстровані\~\~ та\~ постійно\~ проживають\~\~ або переселилися у період з 14 квітня 2014 року\~ з населених\~ пунктів,\~ визначених у затвердженому\~\~ Кабінетом\~ Міністрів\~ України переліку, де проводилася\~ антитерористична операція, а також\~ юридичним особам\~\~ та\~ фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили)\~ свою господарську\~\~ діяльність\~\~ на території населених\~ пунктів, визначених у\~ затвердженому Кабінетом Міністрів України\~ переліку, де проводилася\~ антитерористична\~ операція. Банки\~ та\~ інші\~ фінансові\~ установи, а також\~ кредитори\~ зобов`язані\~ скасувати\~ зазначеним\~ у цій статті\~ особам\~\~ пеню\~та /\~або штрафи, нараховані на основну\~ суму\~ заборгованості\~\~ із зобов`язань\~ за\~ кредитними договорами\~ і договорами\~ позики\~ у період проведення\~\~ антитерористичної операції. Положення частин першої і другої цієї статті не поширюються на нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики, укладеними з юридичними особами і фізичними особами - підприємцями, місцезнаходженням яких є територія проведення антитерористичної операції, крім населених пунктів згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону, якщо такі договори укладені після 1 січня 2018 року або до яких після 1 січня 2018 року за погодженням сторін вносилися зміни в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій. Згідно з Переліком\~ населених\~ пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим\~ розпорядженням КМУ\~ від 2 грудня 2015 року № 1275-р\~ м. Білицьке Донецької області віднесено до вказаного\~ переліку. Також Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р., \~щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Зі змісту наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 05.04.2014 року розмір нарахованої комісії та пені складав 0,00 грн. Враховуючи, що кредитний договір було укладено між сторонами 29.01.2008 року, а також зважаючи на те, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тому на підставі\~вказаного Закону\~\~має\~бути звільнена від сплати пені та комісії в розмірі 3300,00 грн., яку нараховано\~ після 14 квітня 2014 року. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що за кредитним договором від 29.01.2008 року № б/н станом на 30.04.2017 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» в загальному розмірі становила 6750,40 грн, яка складалась з 3037,82 грн- заборгованості за кредитом, 3712,58 грн - заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом. Суд вважає за необхідне зазначити, що в рамках примусового виконання заочного рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12.09.2017 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі 5928,54 грн., про що свідчить повідомлення Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків)від 30.01.2023 року. Таким чином, з врахуванням суми, утриманої під час виконання заочного рішення суду по цій справі, з відповідача на користь позивача, слід стягнути заборгованість в загальному розмірі 821,86 грн (6750,40 грн - 5928,54 грн = 821,86 грн). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до\~ ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1600,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Слід врахувати, що на виконання рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.09.2017 року судовий збір виконавчою службою з відповідача не було стягнуто, а тому, з врахуванням норми ст.141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача\~ на користь позивача належить стягнути судовий збір\~ в розмірі\~ 267, 84 коп. пропорційно розміру задоволених вимог з врахуванням раніше стягнутих виконавчою службою сум на користь позивача. На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 611, 615, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial