Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь надміру перераховані кошти у вигляді державної допомоги на дитину з інвалідністю та надбавки за нею в розмірі 24811,60 грн та судовий збір. На обґрунтування вимог позову вказано, що 11.06.2018 року до Управління соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради звернулась відповідач із заявою про призначення державної допомоги на дитину з інвалідністю та надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю, надавши медичний висновок про дитину з інвалідністю [PERSON] , [INFO] . Як вказано в позовній заяві, згідно даних документів відповідачу призначено державну допомогу на дитину з інвалідністю віком до 18 років та надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років на період з 24.06.2018 року по 23.06.2020 року. Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» з квітня 2020 року по грудень 2020 року відповідачу було виплачено державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю та надбавку за догляд в розмірі по 2255,60 грн щомісячно, загальна сума виплати становить 24811,60 грн. Медичний висновок № 58 від 29.03.2018 року на [PERSON] дійсний до 24.06.2020 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням надати виписку з акта огляду медико-соціальної експертної комісії з продовженням інвалідності з 01.07.2020 року, але необхідну виписку відповідач не надала. 27.08.2021 року розпорядженням начальника управління було припинено виплату державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю та надбавки на догляд за нею у зв`язку з не проходженням чергового переогляду медико-соціальної експертної комісії. Внаслідок встановлених обставин утворилася переплата державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю за період з 01.07.2020 року по 31.05.2021 року в сумі 24811,60 грн. Позивачем неодноразово направлялись повідомлення про переплату допомоги та з проханням з`явитись до управління для вирішення даного питання, однак станом на 12.12.2022 року відповідачем сума переплати в розмірі 24811,60 грн не сплачена. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Представник позивача та відповідач у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, подали до суду письмові заяви, у яких просять проводити судове засідання за їхньої відсутності. У поданій до суду заяві представник позивача вказала про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначила, що позовні вимоги не визнає. Частиною 3 ст.\~211\~ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.06.2018 року до Управління соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради звернулась [PERSON] із заявою про призначення державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю. На підставі поданої заяви та медичного висновку № 58 від 29.05.2018 року на дитину (підлітка) інваліда з дитинства у віці до 18 років [PERSON] , [INFO] рішенням УСЗН Богунського району від 19.06.2018 року відповідачу була призначена державна соціальна допомога та надбавка на догляд на дитину з інвалідністю на період з 24.06.2018 року по 23.06.2020 року. У медичному висновку вказано про необхідність переогляду 24.05.2020 року та його дійсність до цієї дати. З листа, направленого КП «Дитяча лікарня ім. В.Й. Башека» Житомирської міської ради в червні 2021 року, слідує, що [PERSON] медичний переогляд не проходив. Згідно з довідкою Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 01.11.2022 року відповідачу у період з липня 2020 року по травень 2021 року включно виплачувалась державна соціальна допомога дітям з інвалідністю в сумі по 2255,60 грн щомісячно, що в загальному становить 24811,60 грн. Розпорядженням Управління соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради від 27.08.2021 року відповідачу припинено виплату державної допомоги у зв`язку з пропущенням строку переогляду здоров`я МСЕК. Відповідно до повідомлень Управління соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради від 28.10.2021 року та 10.01.2022 року, претензії від 22.11.2022 року № 1785/13 відповідача повідомлено про надміру виплачені за період з липня 2020 року по травень 2021 року кошти в сумі 24811,60 грн та про необхідність їх повернення. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» № 2249-VIII від 19.12.2017 (далі - Закон № 2249-VIII) передбачено, що право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років. Причина, група інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством України з одночасним роз`ясненням особам з інвалідністю з дитинства їх права на державну соціальну допомогу. Державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи (стаття 4 Закону № 2249-VIII ). Відповідно до ст. 5 Закону № 2249-VIII у разі зміни групи інвалідності державна соціальна допомога у новому розмірі виплачується особі з інвалідністю з дитинства з дня зміни групи інвалідності, якщо така зміна приводить до збільшення розміру, але з місяця, наступного за тим, в якому встановлена нова група інвалідності, при зменшенні розміру допомоги. Заява про призначення державної соціальної допомоги подається особою з інвалідністю з дитинства до управління праці та соціального захисту населення за місцем проживання. До заяви про призначення державної соціальної допомоги повинні бути додані документи про вік особи з інвалідністю з дитинства або дитини з інвалідністю, а також довідка медико-соціальної експертизи або медичний висновок, видані у встановленому порядку (стаття 8 Закону № 2249-VIII ). Згідно з п. 2-1 ст. 18 Закону № 2249-VIII у разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку переогляду особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю виплата державної соціальної допомоги не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої державної соціальної допомоги на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю з дитинства або дитини з інвалідністю. Аналогічні положення містив Порядок надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства фінансів України 30.04.2002 року № 226/293/169, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин (далі Порядок). Відповідно до п. 4.4 Порядку припинення виплати державної соціальною допомоги (в тому числі з надбавкою) у зв`язку з відновленням здоров`я здійснюється з місяця, наступного за тим, в якому особу не визнано особою з інвалідністю. На момент припинення виплати відповідачу допомоги особам з інвалідністю з дитинства, набув чинності Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 року № 79 (далі - Порядок № 79). Згідно з п. 14 Порядку № 79 виплата державної соціальної допомоги припиняється, якщо особа з інвалідністю з дитинства пропустила строк переогляду стану здоров`я МСЕК. Пунктом 16 Порядку № 79 передбачено, що виплата державної соціальної допомоги (в тому числі з надбавкою на догляд) у зв`язку з тим, що особу не визнано особою з інвалідністю з дитинства чи дитиною з інвалідністю віком до 18 років, припиняється з місяця, що настає за тим, в якому таку особу не визнано особою з інвалідністю або дитиною з інвалідністю віком до 18 років. Якщо отримувачем приховано чи подано недостовірні дані або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги, надбавки на догляд та визначення їх розміру, що призвело до надмірних виплат коштів, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги, надбавки на догляд та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану отримувача; повідомляють отримувачу про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення (п. 26 Порядку № 79). Відповідно до п. 27 Порядку № 79 надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги, надбавки на догляд повертаються: отримувачем самостійно; за згодою отримувача у повному обсязі за рахунок наступних виплат; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги, надбавки на догляд такі суми стягуються в судовому порядку. Згідно з підпунктом 3 пункту 1\~постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року№ 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» (в редакції станом на час припинення виплати відповідачу) (далі Постанова) установлено, що на період карантину, встановленого\~ постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~ із змінами, внесеними\~постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 року № 255\~(далі - карантин): \~у разі коли отримувачами державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю пропущено строк переогляду, виплата таких видів допомоги не зупиняється до закінчення строку дії карантину з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої допомоги на підставі результатів переогляду та заяви отримувачів або їх батьків чи інших законних представників. Пунктом 2 Постанови установлено, що орган соціального захисту населення протягом одного місяця після відміни карантину проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги та державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю на підставі поданої особою або її законним представником заяви та необхідних документів. У разі коли за результатами проведеного перерахунку: розмір отриманої допомоги був меншим, орган соціального захисту населення проводить доплату у розмірі різниці між перерахованим та виплаченим розміром допомоги; не буде підтверджено право на отримання допомоги або її розмір буде меншим, ніж виплачена під час карантину допомога, орган соціального захисту населення протягом одного місяця з дати відміни карантину надміру виплачені суми допомоги стягує згідно із законом у розмірі не більш як 20 відсотків суми виплаченої допомоги. Перерахунок проводиться з першого числа місяця, в якому закінчився строк виплати допомоги, але не раніше ніж з місяця встановлення карантину. Дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», продовжено з 19.12.2020 року до\~30.04.2023 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236, враховуючи зміни, внесені\~постановами\~Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 року № 104,\~від 21.04.2021 року № 405,\~від 16.06.2021 року № 611,\~від 11.08.2021 року № 855,\~від 22.09.2021 року № 981,\~від 15.12.2021 року № 1336,\~від 23.02.2022 року № 229,\~від 27.05.2022 року № 630,\~від 19.08.2022 року № 928,\~від 23.12.2022 року № 1423. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п. 2-1 ст. 18 Прикінцевих положень Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» відповідачу було продовжено виплату державної соціальної допомоги на період з квітня 2020 року по грудень 2020 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем пропущено строк переогляду, однак відповідно до підпункту 3 пункту 1\~постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» виплата допомоги особі з інвалідністю з дитинства не зупиняється до закінчення строку дії карантину, дію якого продовжено до 30.04.2023 року, а отже посилання позивача на те, що відповідач у період з квітня 2020 року по грудень 2020 року безпідставно отримувала державну соціальну допомогу, є необгрунтованими. Крім того, положенням ч. 1 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Законодавцем передбачені два винятки із правила, встановленого ст. 1215 ЦК України, щодо обов`язку повернення безпідставно набутих заробітної плати і платежів, що прирівнюються до неї, пенсій, допомог, а саме: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року в справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 року у справі № 545/163/17. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року в справі № 753/15556/15-ц та в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року в справі № 607/4570/17-ц. Суд звертає увагу, що у період з липня 2020 року по травень 2021 року відповідач отримувала державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю та надбавку на підставі положень п. 2-1 ст. 18 Прикінцевих положень Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року № 264, а отже, відсутні підстави стверджувати, що відповідач допустила недобросовісні дії з метою отримання державної соціальної допомоги. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, суд вважає, що позивач не довів наявність правових підстав, які передбачені ст. 1215 ЦК України, для стягнення з відповідача суми надміру перерахованих коштів у вигляді державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю в розмірі 19924,47 грн, а саме, що відповідач вчинила недобросовісні дії з метою отримання державних соціальних виплат та свідомо подала недостовірні відомості для їх отримання, що виключає можливість покладення на відповідача обов`язку з їх повернення. Тому суд відмовляє в задоволенні позову за безпідставністю. Згідно зі ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи,\~\~у разі відмови в задоволенні позову покладаються\~\~на позивача.

Outcome: dismissed