Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

У березні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся представник заявниці [PERSON] - адвокат Бузанов Д.В. із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, в якій просить встановити факт, що [INFO] в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, народилася дитина чоловічої статі - [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] , громадянка України. Заява обґрунтована тим, що заявниця [PERSON] є громадянкою України, у місті Сімферополь в неї народилась дитина: син [PERSON] , [INFO] , про що за місцем народження дитини у м. Сімферополь було видано медичне свідоцтво про народження та свідоцтво про народження. Вказує, що отримати свідоцтво про народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». За таких обставин, оскільки, місто Сімферополь, Автономної Республіки Крим, як і уся територія Автономної Республіки Крим, є тимчасово окупованою територією, проте, згідно зі статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є невід`ємною частиною України, на яку поширюється Конституція та закони України, просив заяву задовольнити та встановити факт народження дитини. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2023 заяву передано на розгляд судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.03.2023 відкрито провадження у цивільній справі в порядку окремого провадження та призначено у справі судове засідання на 29.03.2023 о 16.00 год. У призначене судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, заява містить клопотання про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні вимог наполягають. Заінтересована особа Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) у судове засідання свого представника не направила, про розгляд справи повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявниці та її представника та представника заінтересованої особи. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Перевіривши письмові докази, з`ясувавши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, суд вважає, що заяву необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Чирчик, Ташкентської області, Узбекістан є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 03.08.2000 Центральним РВ Сімферопольського МУГУ МВС України в Криму. [INFO] у заявниці народилася дитина: син - [PERSON] , в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24 березня 2022 року, видане 99100006 відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, копія якого міститься в матеріалах справи. Відомості про батька у свідоцтві про народження відсутні. Крім цього, на підтвердження факту народження дитини було надано копії страхового свідоцтва дитини [PERSON] № [NUMBER] від 14.10.2015, свідоцтва № [NUMBER] від 03.07.2018 про реєстрацію за місцем проживання [PERSON] , довідки про навчання в закладі освіти № 660 від 01.02.2023, копія карти профілактичних щеплень [PERSON] . Також, судом встановлено, що представник заявниці звернувся до Шевченківського відділу ДРАЦС у м. Києві із заявою про видачу свідоцтва про народження дитини [PERSON] , однак листом № 619/33.10-80 від 16.03.2023 Відділом було відмовлено в проведенні державної реєстрації народження дитини у зв`язку з відсутністю правових підстав, вичерпний перелік яких зазначено в ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до частини 1 статті 144 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.За змістом частини 3 статті 49ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно частиною 3 статті 144 СК України реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Частиною 4 статті 144 СК України визначено, що реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.Крім того, порядок державної реєстрації народження дитини регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного Кодексу України. За частиною 1 статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Частинами 2, 3 статті 1 Розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в «Україні», затверджених наказом МЮУ № 52/5 від 18.10.2000 визначено, зокрема, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно доПорядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше; б)медичне свідоцтво про народження(форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в)медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу(форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г)лікарське свідоцтво про перинатальну смерть(форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України ( ч.2). Державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них ( ч.3). Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно частиною 1 статті 3 даного Закону для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України; 4) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1, 2 і 3 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями. Частиною 2 статті 4 вказаного Закону визначено, що правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. За змістом частин 2 та 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними,якщо ці органи або особи створені,обрані чи призначені у порядку,не передбаченому законом (ч.2). Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану( ч.3). Згідно частиною 1 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про громадянство» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного процесуального кодексу України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їх представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Досліджені докази підтверджують факт народження дитини чоловічої статі [PERSON] , [INFO] , матір`ю, якого є [PERSON] , [INFO] , громадянка України, у місті Сімферополь, Автономної Республіки Крим, який відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України. Однак, наразі здійснити державну реєстрацію народження в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримати свідоцтво про народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки наявних у заявниці документів не достатньо для підтвердження факту народження, оскільки видані на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, відтак не можуть бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження. Таким чином, враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в сукупності, враховуючи той факт, що дитина народилися на території, яка відноситься до території на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а документи, видані на цих територіях не мають юридичної сили на території України, беручи до уваги, що заявниця не має можливості надати для реєстрації народження дитини документи встановленого законодавством України зразка, з метою захисту прав та законних інтересів заявниці та її дитини, суд вважає, що заява про встановлення факту народження дитини обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved