Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Позивачка 22.09.2022 року звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та залишиться проживати із нею. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Прохала стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини щомісячно до досягнення нею повноліття аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до повноліття дитини. 30.03.2023 року до суду надійшов відзив на позов відповідача, де він вказав, що надає добровільно матеріальну допомогу на утримання сина, спілкується з ним, дитина періодично проживає з ним. Заперечував щодо стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у визначеному чинним законодавством в розмірі на одну дитину - 1/4 частини усіх видів його заробітку. В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивачка, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримує та не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач надав заяву про розгляд справи в його відсутності, де вказав, що підтримує наданий ним відзив на позов та не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку. Тому суд вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін згідно ст. 223, 274-279 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не достатньо надає добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково згідно ст. 180-182 СК України, оскільки батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зазначений у позові розмір аліментів відповідає вимогам діючого законодавства. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; \Ч. 1 ст. 182 доповнено п. 3-1 згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017; в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018\ 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; \Ч. 1 ст. 182 доповнено п. 3-2 згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017\ 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \Абзац 2 ч. 2 ст. 182 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018\ Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку ( доходу ) платника аліментів. \Ч. 2 ст. 182 доповнено абзацом 3 згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018\ \Ч. 2 ст. 182 в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017\. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати : стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 « Конвенції ООН про права дитини» від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи, що відповідачем у відзиві зазначено та надано докази щодо розміру заробітної плати, тому позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню частково щодо стягнення з нього аліментів у визначеному чинним законодавством в розмірі на одну дитину - 1/4 частини усіх видів його заробітку. Судовий збір підлягає стягненню на користь Держави із відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial