Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог Одеської універсальної товарної біржи «Центр» про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позивач\~ [PERSON] обґрунтовує\~позовні вимоги\~тим,\~що 16\~січня 1997\~року вона,\~ [PERSON] ,\~у продавців [PERSON] , [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] придбала 35/100 частини 6-ти кімнатної квартири загальна площа якої складає 201,7 кв.м ( житлова площа 129,5 кв.м ) за адресою: [ADDRESS] , що складає 70,4 кв.м загальної площі квартири і складається в тому числі, з 2-х (двох) кімнат житловою площею 43,2 кв.м, кухні, ванної кімнати, туалету, а також (35/100) : 3-х коридорів 7,8,9. Після укладання вищезазначеного договору купівлі-продажу, 17.01.1997 року, позивачка зареєструвала право власності на куплену нею квартиру в місті Одесі в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради на своє ім`я, в реєстровій книзі № 210пр реєстраційний № 293, на сторінці 134, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради № 20591/04-04 від 21.12.2022 року. З січня 1997 року і по даний час позивачка [PERSON] фактично проживає у купленій нею квартирі, відкрила на себе особовий рахунок, сплачує комунальні послуги і з 1997 року по даний час несе витрати по утриманню житла. Таким чином, умови договору сторонами було виконано повністю, оскільки позивачка покупець, сплатила обумовлену договором суму вартості квартири продавцю відповідачу у справі, а остання прийняла кошти за квартиру та звільнила квартиру знялася з реєстрації проживання у цій квартирі і передала зазначену нерухомість позивачці у володіння, а позивачка зареєструвала право власності на квартиру в БТІ, заселилася в квартиру та за всі роки після укладання угоди стосовно нерухомості продавець відповідач по справі, жодного разу не пред`явив їй ніяких претензій щодо користування спірною нерухомістю. У грудні 2022 року позивачка вирішила продати зазначену квартиру, однак, звернувшись до нотаріальної контори, нотаріусом було роз`яснено, що її документи на право власності на квартиру оформлені не належним чином. А саме - сторонами договору не було додержано вимог ст. 227 ЦК Української РСР, чинної на час укладення договору, в частині його нотаріального посвідчення. Посвідчити правочин у нотаріальній конторі відповідач відмовився, тому, що вважав, що оскільки договір було укладено через біржу, а право власності за позивачкою зареєстровано в БТІ, то цього достатньо, щоб вважати угоду дійсною. Відповідач категорично відмовився займатися питаннями щодо нотаріального оформлення угоди, з тих підстав, що квартира не є його власністю, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] повністю сплатила відповідачу [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] вартість (11 466 грн.) придбаного за договором купівлі-продажу нерухомого майна, але після укладання договору купівлі-продажу на біржі відповідач ухиляється здійснити його нотаріальне посвідчення, що в свою чергу унеможливлює оформлення права власності [PERSON] на зазначену нерухомість в установленому законом порядку. Це підтверджується поштовим відправленням позивачем цінного листа відповідачу від 03.01.2023 р. з пропозицією засвідчити вищезазначений договір нотаріально належним чином. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2023 року відкрито провадження по цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання. У судове засідання 23 березня 2023 року учасники справи не з`явилися. Представником позивача було подано клопотання про слухання справи без участі позивача та його представника, проти винесення заочного рішення не заперечує. Інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до відповідей з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, щодо місця реєстрації, відповідачі [PERSON] , [PERSON] по м. Одесі та Одеській області не значаться, виклик у судове засідання здійснювалися шляхом оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16 січня 1997 року вона, [PERSON] , у продавців [PERSON] , [PERSON] , який, водночас, діяв від імені [PERSON] придбала 35/100 частини 6-ти кімнатної квартири загальна площа якої складає 201,7 кв.м ( житлова площа 129,5 кв.м ) за адресою : [ADDRESS] , що складає 70,4 кв.м загальної площі квартири і складається в тому числі, з 2-х (двох) кімнат житловою площею 43,2 кв.м, кухні, ванної кімнати, туалету, а також (35/100) : 3-х коридорів 7,8,9. Позивач [PERSON] повністю сплатила Відповідачу [PERSON] вартість (11 466 грн.) придбаного за договором купівлі-продажу нерухомого майна, але після укладання договору купівлі-продажу на біржі відповідач ухиляється здійснити його нотаріальне посвідчення, що в свою чергу унеможливлює оформлення права власності [PERSON] на зазначену нерухомість в установленому законом порядку. Це підтверджується поштовим відправленням позивачем цінного листа відповідачу від 03.01.2023 р. з пропозицією засвідчити вищезазначений договір нотаріально належним чином. Квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] придбана на підставі договору купівлі продажу , що зареєстрований на товарній біржі «Одеська універсальна товарна біржа Центр» в журналі реєстрації угод по об`єктам нерухомості , реєстраційний номер Н/97-0020 від 19 січня 1997 року. На час укладання договору купівлі продажу діяв Закон України «Про товарні біржі» в редакції від 26 січня 1993 року, відповідно до якого вказаний договір нотаріальному посвідченню не підлягав. Позивач не має змоги розпорядитись вищевказаною квартирою у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 19 січня 1997 року за № Н/97-0020. Спірний договір був підписаний сторонами 19 січня 1997 року, тобто у період дії ЦК Української РСР 1963 року, то застосуванню підлягають саме норми вказаного Кодексу. На час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу позивачу не було відомо, що правочин у відповідності до ст. 47 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном, що порушує його права. Відповідно до ст. 4 ЦК Української РСР у редакції 1963 року - цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. В відповідності до ст. 41 ЦК Української РСР у редакції 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент укладення договору. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України від 16 січня 2003 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР у редакції 1963 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно ст. 224 ЦК Української РСР у редакції 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved