Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

1.17.12.2021 Приморська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування звернулась до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради. 2.Позивач просить суд: 3.позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON] ; 4.стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, 5.25.01.2022 відкрито загальне позовне провадження. 6.14.04.2022 подано відзив на позовну заяву. 7.14.04.2022 закрито підготовче провадження. 8.Приморська районна адміністрація звернулась до суду з метою позбавлення матері батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ). Відомості про батька внесені до актового запису про народження зі слів матері. 9.Рішенням суду від 04.11.2020 дітей вже було відібрано у матері без позбавлення її батьківських прав. Тому дітей було зараховано до державного дитячого закладу для дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а саме до Одеського ліцею «Олімпієць» на повне державне забезпечення. У зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, з метою безпеки дітей усі діти закладу разом з вихователями наразі перебувають в Республіці Польща. Після відібрання дітей від матері їм надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. 10.Орган опіки та піклування вважає, що матір дітей заслуговує позбавлення її батьківських прав, оскільки вона ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків щодо виховання дитини, що за ст. 164 СК України є підставою позбавлення батьківських прав. 11.Таке ухилення проявляється в тому, що вже навіть з моменту відібрання дітей вона не оскаржувала рішення суду, не намагалась їх повернути. До цього, з 2018 року дітей було поставлено на облік як таких, що опинилися у складних життєвих обставинах, діти жебракували. Мати притягалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. [PERSON] з лютого по листопад 2020 року перебувала під соціальним супроводом з метою підвищення батьківського потенціалу матері, проходження медичного огляду та встановлення діагнозу. За період супроводу умови плану соціального супроводу вона не виконувала, ігнорувала рекомендації фахівців, під час відвідування була відсутня вдома, на телефонні дзвінки не відповідала. Тому знята з соціального супроводу. Після відібрання дітей їй було запропоновано соціальний супровід, але вона відмовилась. 12.Далі протягом усього періоду знаходження дітей в дитячому закладі вона лише інколи відвідувала їх, приносила солодощі. З вихователями закладу мати не бажала спілкуватись, тому не цікавилась їхнім життям в дитзакладі, станом здоров`я, навчанням. Більше того, поки діти перебували в дитзакладі мати проявили себе не найкращим чином, а саме намагалась залишити дітей без квартири. Так, 09.11.2020 вона вперше прийшла до закладу, щоб відпросити старшого сина [PERSON] (2007 р.н.). Згодом, зі слів ріелтора стало відомо, що [PERSON] хотіла забрати сина, якому виповнилось 14 років для того, щоб зняти його з місця реєстрації, оскільки молодшого сина (2009 р.н.) вона вже зняла з реєстрації. Фактично мати хотіла продати свою квартиру, де вона була зареєстрована з дітьми та купити меншу за площею квартиру. Тим самим вона погіршувала матеріальне становище дітей. Крім того, дізнавшись, що мати не планує оформляти квартиру на дітей в ситуацію втрутилась служба у справах дітей з метою захисту інтересів дітей від необдуманих дій матері. Так, за допомогою служби новопридбана квартира була оформлена виключно по на обох дітей, мати частки в квартирі немає. Також вона продала свою квартиру набагато дорожче, ніж ту, яку купила. Як вона розпорядилась коштами невідомо, проте зрозуміло, що на дітей вона їх не використала так як її влаштовує, що діти перебувають під повним державним забезпеченням. 13.Звертає позивач увагу, що навіть за увесь час перебування дітей в Польщі, мати жодного разу не виявила бажання їх побачити, привезти їм хоча б щось. 14.Наразі [PERSON] навчається в Одеському ліцеї «Олімпієць», а [PERSON] з вересня 2022 є студентом ДНЗ «Одеського професійного ліцею сфери послуг Південноукраїнського національного університету імені К.Д. Ушинського», отримує стипендію. Посилається на те, що з того часу як діти відібрані у матері і перебувають у дитзакладі їхнє життя стало значно кращим. Діти стали вихованіші, доглянуті, навчаються, мають медичне обслуговування. Усього цього мати навіть не намагалась їм забезпечити в силу своїх материнських обов`язків. 15.Водночас, оскільки позбавлення батьківських прав не позбавляє батьків обов`язку утримувати дитину, позивач просить стягнути з матері аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. 16.Служба у справах дітей Одеської міської ради підтримувала позов з тих самих підстав. 17. [PERSON] заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Вважає, що жодних підстав, передбачених ст. 164 СК України для цього немає. 18.Вперше, коли відібрали дітей вона не мала змоги їх забрати через скрутне матеріальне становище про що повідомляла службу у справах дітей. Те, що вона не відвідує дітей, не цікавиться ними не відповідає дійсності. Мати лише не бажає спілкуватись з вихователями, Службою у справах дітей, вони ставляться до не об`єктивно, втручаються у те як вона має виховувати дітей. Наразі вона спілкується з дітьми безпосередньо телефоном, так як вони закордоном. Поїхати відвідати дітей в Польщі немає можливості. Зараз працює, але не офіційно. Вона проживає разом з біологічним батьком дітей, він також спілкується з дітьми. 19.Проте, що діти іноді жебракували знає, але пояснила, що вони діти, які жили може не в найкращих умовах, до цього їх ніхто примушував, за це вона їх сварила, пояснювала, а більше нічого з цим зробити не могла. А для них це було забавно. Іноді вони й хуліганили. Але це аж ніяк не є підставою для позбавлення її прав щодо дітей. 20.Вважає, що орган опіки безпідставно звинувачує її в тому, що вона, продавши квартиру, де була зареєстрована з дітьми, діяла не в інтересах дітей, а їм на шкоду. Вона як мати має право самостійно вирішувати, що їй продавати чи купувати, і коли. Крім того, служба у справах дітей сама надала дозвіл на продаж-купівлю квартири. Залишок грошей від продажу квартири використано на сплату боргів за комунальні послуги, частину взяв ріелтор за послуги, а частину використає на навчання дітям. Стверджує, що орган опіки опечатав квартиру, право власності на яку зареєстровано за дітьми, її туди не допускає, а тепер має намір позбавити її батьківських прав, бо має певний майновий інтерес до цієї квартири. [ADDRESS] .Також [PERSON] не має і не мала ніякої алкогольної чи наркотичної залежності. Вона відмовилась від психологічної допомоги, знаходячись в центрі психологічної допомоги «12 кроків», так як не потребує психологічної допомоги. Не розуміє чому її тримали. 22.Крім того, в листопаді 2022 року під час розгляду цієї справи судом [PERSON] зверталась до Служби у справах дітей про повернення дітей. Проте Служба відповіла, що оскільки справа розглядається судом, підстав для повернення дітей немає. Тобто, зі своєї сторони вона зробила усе, щоб повернути самостійно дітей, а служба відмовилась. Посилання служби на те, що з вини [PERSON] не було зроблено акт обстеження житлових умов в квартирі є безпідставним, так як саме служба опечатала квартиру і [PERSON]. немає туди доступу взагалі. 23.Від виконання своїх батьківських обов`язків не відмовляється, постійно спілкується з дітьми, однак не повертала дітей через скрутне матеріальне становище та з огляду на безпечніше їх перебування в Польщі через стан війни в Україні. Судом встановлені такі фактичні обставини справи. 24. [PERSON] є матір`ю двох дітей [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ). 25.Відомості про батька дітей, відповідно до частини першої статті 135 СК України, записані зі слів матері. 26.На підставі наказів Служби у справах дітей Одеської міської ради № 122, 123 від 05.06.2018 [PERSON] та [PERSON] поставлено на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах, як дитину, що проживає в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. 27.Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 27.03.2020 №109 вирішено негайно відібрати малолітніх [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. 28.Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2020 у справі №522/6336/20 вирішено відібрати малолітніх [PERSON] і [PERSON] без позбавлення батьківських прав матері, а також тимчасово влаштувати дітей до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення. 29.Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 23.02.2021 №58, 62, неповнолітньому [PERSON] та малолітньому [PERSON] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. 30.З 25.02.2021 [PERSON] та [PERSON] перебувають в Одеському ліцеї «Олімпієць» Одеської міської ради Одеської області на повному державному забезпеченні. 31.Відповідно до розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 11.03.2021 № 85, 86 [PERSON] та [PERSON] були зараховані до державного дитячого закладу або установи для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на повне державне забезпечення. 32.В листі Центру соціальних служб Одеської міської ради від 28.07.2021 №04/01-2550 йдеться про те, що родина гр. [PERSON] з 21.02.2020 по 06.11.2020 знаходилась під соціальним супроводом з метою підвищення батьківського потенціалу матері, проходження медичного огляду та встановлення їй діагнозу. За період соціального супроводу вона умови плану соціального супроводу не виконувала та ігнорувала рекомендації фахівців, під час неодноразових відвідувань, двері не відчиняла, на телефонні дзвінки не відповідала. Знята з соціального супроводу з негативним результатом. 33.Після вилучення дітей з родини гр. [PERSON] було запропоновано соціальний супровід, але особа із заявою та пакетом документів не з`явилася, договір не підписала. За адресою проживання двері не відчиняла, залишено інформаційні матеріали. Станом на 26.07.2021 за послугами не зверталась. 34.Діти разом з матір`ю проживали та були зареєстровані в квартирі за адресою [ADDRESS] . 35.За попереднім договором від 22.09.2021 [PERSON] має намір продати зазначену квартиру за 51 490 дол. США та отримала завдаток 6 900 дол. США. 36.24.12.2021 відбулось засідання комісії з питань захисту прав дітей Приморської районної адміністрації на якому була присутня [PERSON] , де вона пояснила, що: хоче продати свою квартиру за 52 тис. дол. США та купити іншу за 32 тис. дол. США; квартиру планує оформити по , тобто на дітей та на себе. Комісія запропонувала [PERSON] за гроші, що залишаться купити собі квартиру, щоб не залишитись без житла, бо придбана квартира буде оформлена лише на дітей та буде на відповідальному зберіганні в законного представника і [PERSON] не матиме доступу до цієї квартири. [ADDRESS] .За результатами засідання комісія вирішила надати дозвіл на вчинення правочину щодо відчуження квартири з одночасним придбанням квартири по частці та [PERSON] та [PERSON] . 38.Приморська районна адміністрація Одеської міської ради надала дозвіл №617 на вчинення правочину щодо відчуження квартири. [ADDRESS] .Згідно з договором купівлі-продажу від 18.01.2022 [PERSON] продала квартиру в [ADDRESS] за 774 165 грн. 40.В той же день 18.01.2022 укладено нотаріально посвідчений договір за яким [PERSON] та [PERSON] (від імені яких діяла представник Одеського ліцею «Олімпієць» спортивного напрямку Одеської міської ради Міхєєва Г.О.) придбали квартиру в [ADDRESS] за 512 652 грн. 41.Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було надано висновок органу опіки та піклування від 08.12.2021 № 01-11/2356/2 "Щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON] ". 42.В листі від 13.01.2023 Одеський ліцей «Олімпієць» повідомив, що з 03.03.2022 діти евакуйовані до Польщі. [PERSON] вже є студентом ДНЗ "Одеського професійного ліцею сфери послуг Південноукраїнського національного університету ім. Ушинського". З 01.09.2022 по теперішній час мати на зв`язок з майстром виробничого навчання та класним керівником не виходила на зв`язок, успіхами сина не цікавиться. Зі слів [PERSON] мати телефонує та цікавиться його життям, здоров`ям, але матеріальної допомоги не надає. 43.[PERSON] підтримує зв`язок з матір`ю по телефону, спілкуючись декілька разів на місяць, переважно з власної ініціативи. З вихователями мати не спілкується, життям сина не цікавиться. 44.01.11.2022 [PERSON] подала письмове звернення до Служби у справах дітей Одеської міської ради про повернення дітей. Листом від 30.11.2022 їй надано відповідь, що наразі немає юридичних підстав для розгляду цієї заяви, оскільки питання щодо позбавлення батьківських прав наразі вирішується в судовому порядку Висновки суду. 45.Предметом спору є позбавлення матері батьківських прав, а його підставами - ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. 46.Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 47.Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. 48.Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). 49.Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. 50.Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. 51.Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками (роз`яснення постанови Пленум Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». 52.Позивач, як орган опіки і піклування посилається на обставини, зазначені у висновку Приморської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування від 08.12.2021 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] ( [INFO] ) та малолітнього [PERSON] ( [INFO] ). 53.В першу чергу суд відзначає, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України). 54.Тому суд має пересвідчитися, що зазначені органом опіки і піклування обставини свідчать про умисне ухилення матері від виконання батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно своїх синів. 55.А виходячи з тлумачення п.2 ч. 1 ст. 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (постанова Верховного Суду від 26.12.2018 у справі № 404/6391/16). 56.Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. 57.З матеріалів справи судом встановлено, що підставами для відібрання дітей в листопаді 2021 року в судовому порядку (рішення суду від 04.11.2020 у справі № 522/6336/20) стало те, що мати характеризувалась опосередковано, має шкідливі звички, спілкується з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя, в життєдіяльності колективу будинку участі не бере, від сусідів заяв та скарг на поведінку в побуті не надходило. Раніше чотири рази притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання обов`язків по вихованню дитини . Згідно з даними бази ІПС «АРМОР» ГУНП в Одеській області [PERSON] у 2019 році притягувалася до адміністративної відповідальності 10 разів за ст.184 КУпАП. В 2019 році [PERSON] та [PERSON] вчинили хуліганські дії, розбивши бокове скло автомобіля Інфініті. 58.Згідно з характеристикою зі школи, [PERSON] за період навчання зарекомендував себе як дисциплінований учень, виявляє зацікавленість до предметів художньо-естетичного напрямку. На уроках уважний, але мало активний. Має багато пропусків школи без поважних причин. Правила поведінки завжди виконує, мати не контролює навчання сина, немає впливу на його поведінку, на виклики до школи не реагує. 59.Згідно з характеристикою зі школи [PERSON] за період навчання зарекомендував себе як недисциплінований, незібраний учень. На уроках не працює, навчається не в повну міру своїх сил, не виявляє зацікавленості до навчання і потребує постійного контролю. Має багато пропусків школи без поважних причин. Мати не контролює навчання сина, немає впливу на його поведінку, на виклики до школи не реагує. 60.19.02.2020 [PERSON] був затриманий співробітниками поліції на трасі здоров`я у пізній час, а 11.03.2020 [PERSON] та [PERSON] були затриманні під час жебракування. Родина [PERSON] проживає у трикімнатній квартирі. В приміщенні брудно, але електро-, водопостачання наявні. У дітей облаштовані окремі ліжка, місця для відпочинку та навчання. Наявний одяг відповідного віку та сезону. Холодильник не працює, з продуктів харчування тільки крупи, приготовленої їжі немає. Діти не спостерігаються у дитячій консультації, медичні карти відсутні. 61.Зазначені обставини, переконали суд у необхідності дозволити відібрання дітей у матері, але без позбавлення батьківських прав. 62.Вже після відібрання дітей за рішенням суду [PERSON] та [PERSON] були зараховані до ДЗ Одеського ліцею «Олімпієць» на повне державне забезпечення. 63.Вже після відібрання дітей (04.11.2020) орган опіки прийняв рішення про доцільність позбавлення матері батьківських права та 17.12.2021 звернувся з відповідним позовом до суду. 64.Як на підставу ухилення матері від виконання батьківських обов`язків посилається на свідоме та умисне ухилення матір`ю від їх виконання, а саме: мати не оскаржувала рішення суду про відібрання дітей і паралельно з цим не зробила нічого для їх повернення ій; з того часу пройшло більше року; до суду з заявою чи центру соціальних служб щодо про повернення дітей не зверталась; протягом усього періоду перебування дітей в дитячому закладі, мати інколи відвідувала їх у вихідні дні, приносила їм солодощі; далі вчинила дії, що могли б погіршити матеріальне становище дітей, якби не втрутилась служба у справах дітей, хотіла продати квартиру, де були зареєстровані діти та купити іншу без оформлення частки права власності на дітей. Вважає, що матір влаштовує ситуація за якої діти перебувають під повним державним забезпеченням, доглянуті, здорові, здобувають освіту, а вона не намагається їх повернути, а лише заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. 65.На противагу цим доводам мати дітей пояснювала це по іншому. Ще під час вирішення в судовому порядку відібрання дітей від неї заперечувала. Своїх дітей вона любить і віддавати не збирається. Те, що не повертала дітей пояснювала тим, що через важке матеріальне становище не могла цього зробити. Про це вона повідомила службу у справах дітей ще тоді. За цей час вирішила продати дорожче свою квартиру, яка є більшою, та купити іншу трохи меншу та дешевшу. За отримані кошти сплатити заборгованість за комунальні послуги і переїхати з дітьми в нову квартиру. Те, що вона не спілкується з дітьми не відповідає дійсності, вона не спілкується лише з вихователями, представниками дитячого закладу, але це не означає, що не підтримує зв`язок з дітьми. 66.Оцінюючи доводи обох сторін суд виходить з такого. 67.У рішенні від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України» Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. 68.У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» зазначено, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. 69.Отже, з-поміж доводів органу опіку і піклування та батьків дитини перевагу мають якнайкращі інтереси дитини. 70.В першу чергу суд відзначає, що важке матеріальне становище батьків, відсутність грошей абсолютно не є і не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. 71.В контексті обставин даної справи вбачається, що [PERSON] є малозабезпеченою особою та намагається заробляти на життя як вміє. Наразі вона неофіційно працює в клінінговій компанії. Тому посилання позивача на те, що вона за час перебування дітей в дитячому закладі нічого в матеріальному плані не дала не може свідчити про погане ставлення до дітей. Відтак, не обгрунотованими є доводи позивача, як такі, що мати нічого не робить для того, щоб повернути дітей, оскільки в центрі зайнятості на обліку в пошуках роботи вона не перебуває. Водночас сама [PERSON] пояснила, що неофіційна робота приносить їй дохід, тому вона не вбачає потреби шукати роботу через центр зайнятості. 72.У той же час, надважливішим є духовний та моральний зв`язок матері та дитини. 73.Безумовно факт відібрання дітей за рішенням суду є негативною обставиною, де вина матері очевидно була. І цей момент не характеризує матір позитивно, якщо до цього дійшло. Проте відібрання дітей не є і не може бути основою для подальшого позбавлення батьківських прав. 74.Орган опіку і піклування посилався на те, що раніше діти жебракували, тому й були відібрані від матері, яка їх довела до цього. Звісно держава, повертаючи дітей батькам, має бути певна, що до цього діти знову не повернуться. 75.Проте суд критично відноситься до таких пояснень, оскільки ці обставини лише були передумовою відібрання дітей від матері. Як зазначалось сім`я [PERSON] є малозабезпеченою. [PERSON] пояснювала проте, що діти іноді жебракували знає, але вони - це діти, які жили може не в найкращих умовах, до цього їх ніхто примушував, за це вона їх сварила, пояснювала, а більше нічого з цим зробити не могла. А для них це було забавно. Іноді вони й хуліганили. Але це аж ніяк не є підставою для позбавлення її прав щодо дітей. 76.Факт виявлення дітей на жебракуванні, де б мати примушували їх до цього не встановлений. Суд приймає до уваги, що через недостатнє виховання з боку матері діти собі це дозволяли, але вина в примушування не встановлена. Тому не виключено, що саме через недостатній рівень освіченості та виховання матері, вона не могла і їм цього забезпечити. 77.Щодо до посилань позивача на те, що матір не цікавиться життям дітей, не питає у вихователів, представників закладу про дітей, суд не вбачає в цьому факту ухилення від виконання батьківських обов`язків. Мати, як пояснила вона, лише не бажає спілкуватись з вихователями, Службою у справах дітей, вони ставляться до необ`єктивно. Спілкується з дітьми безпосередньо телефоном, так як вони закордоном. Поїхати відвідати дітей в Польщі немає можливості. 78.Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 79.Наявні в матеріалах справи докази вказують на помилки у вихованні та недостатню участь матері у житті дітей, однак не можуть слугувати підставою для позбавлення батьківських прав. 80.Відповідно до частин 2, 3 статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. 81.Озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. 82.Дітям виповнилось по 14 та 16 років, тобто діти можуть достатньо самостійно висловлюватись і розповідати матері про те, що з ними. Те, що [PERSON] не хоче спілкуватися з представниками обумовлено певним конфліктом між нею та Службою у справах дітей. Проте стверджувати, що мати не спілкується з дітьми, не знає як вони і що з ними відбувається є безпідставним. 83.З цією метою та з метою проаналізувати зв`язок матері з дітьми, суд заслухав думку дітей в судовому засідання в режимі відеоконференції в присутності вихователя, так як увесь дитячий заклад з дітьми знаходиться в Польщі. 84.Старший син [PERSON] та молодший [PERSON] пояснили, що дуже часто спілкуються не лише з мамою телефоном, а й з батьком. Негативного прояву в дітей відносно матері судом не прослідковано. Вони розуміють, що знаходяться в дитячому закладі, але батьків люблять. Діти задоволені перебуванням в Польщі та не мають в чомусь недостатку. Пояснили, що люблять маму та розуміють, що згодом до неї повернуться. Старший син пояснив, що йому вигідніше перебувати в Польщі, будучи студентом, оскільки він отримує значно вищу стипендію, ніж би отримував в Україні. 85.В свою чергу орган опіку і піклування такі пояснення дітей пояснив тим, що усі відібрані діти кажуть, що люблять батьків. Проте в їхніх інтересах їх було відібрано і забезпечено життя, умови та достаток, які не давали батьки. 86.Суд в цілому оцінив сказане дітьми як те, що свідчить про наявність близького зв`язку між дітьми та матір`ю, негативних емоцій щодо матері не висловлено, що також говорить про те, що матір після відібрання у неї дітей підтримує з ними зв`язок, цікавиться ними. Також діти дали зрозуміти, що їх перебування в дитячому закладі зараз в Польщі обумовлене забезпеченням там більш сприятливих умов, а не небажанням матері їх забрати. 87.Також суд оцінює позитивно поведінку [PERSON] , яка, як вбачається, заявою від 11.11.2021 зверталась до Служби у справах дітей Одеської міської ради щодо повернення їй дітей. Неодноразово під час розгляду цієї справи судом представник органу опіки та піклування та служби у справах дітей наголошували на тому, що [PERSON] може й зараз звернутись за поверненням дітей, але нічого для цього не вчиняє. Проте листом від 30.11.2022 їй надано відповідь, що наразі немає юридичних підстав для розгляду цієї заяви, оскільки питання щодо позбавлення батьківських прав наразі вирішується в судовому порядку. 88.Тобто, орган поклався на вирішення цього спору судом. Доводи проте, що разом із заявою вона мала подати ще пакет документів суд сприймає критично. У письмовій відповіді цього не зазначено. А сама [PERSON] пояснила, що очікувала, що служба повідомить їй, що для цього потрібно. Посилання служби на те, що з вини [PERSON] не було зроблено акт обстеження житлових умов в квартирі є безпідставним, так як саме служба опечатала квартиру і [PERSON]. немає туди доступу взагалі. 89.Також надаючи оцінку доводам органу опіки та піклування, що матір проявляла інтерес до дітей лише для того, щоб зняти їх з реєстрації місця проживання та продати квартиру, позбавити їх житла, суд зазначає наступне. 90.Квартира, що належала [PERSON] , де вона була зареєстрована разом дітьми була продана з саме дозволу Служби у справах дітей, оскільки права користування нею належали неповнолітньому [PERSON] . Квартира була продана [PERSON] 18.01.2022 і в той же день для дітей, за рахунок продажу квартири, для обох дітей (від імені яких діяла представник Одеського ліцею «Олімпієць» спортивного напрямку Одеської міської ради) було придбано по 1/2 в рівних частках іншу квартиру. Тобто, право власності зареєстровано лише за дітьми, мати не має частки і прав в цій квартирі. 91.При цьому, 24.12.2021 відбулось засідання комісії з питань захисту прав дітей Приморської районної адміністрації на якому була присутня [PERSON] , де вона пояснила, що: хоче продати свою квартиру за 52 тис. дол. США та купити іншу за 32 тис. дол. США; квартиру планує оформити по , тобто на дітей та на себе. Натомість Комісія запропонувала [PERSON] за гроші, що залишаться купити собі квартиру, щоб не залишитись без житла, бо придбана квартира буде оформлена лише на дітей та буде на відповідальному зберіганні в законного представника і [PERSON] не матиме доступу до цієї квартири. 92.На переконання суду такі дії [PERSON] можна розцінювати як відчуження належного їй майна з метою забезпечити дітей особистими правами на нерухоме майно (квартиру). Доказів проте, що вона якимось чином мала умисел цим позбавити дітей житла, тобто діяла всупереч їхнім інтересами, немає. 93.Ураховуючи з`ясоване, суд, на підставі оцінених доказів, пояснень дійшов висновку про те, що позбавлення [PERSON] батьківських прав, тобто її природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено. Підстав для розірвання батьківського зв`язку як матері з дітьми немає. 94.Встановивши відсутність свідомого нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками, а також наявність об`єктивних перешкод у питаннях виховання дітей [PERSON] та [PERSON] , суд приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення матері батьківських прав. 95.Крім того, заслуговує на увагу той факт, що мати дітей проти позбавлення батьківських прав заперечувала, готова була повернути дітей під час судового розгляду цієї справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у частині позбавлення батьківських прав. 96.Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49). Наявності таких обставин у цій справі не доведено. Крім того, суд вбачає, що поведінка матері після відібрання дітей змінилась у ставленні щодо участі у вихованні дітей. Вона дбає проте, щоб мати роботу, купила квартиру для них і не заперечувала, щоб квартира була оформлена виключно на дітей, спілкується з дітьми. Жодного негативного слова про дітей не висловлювала протягом розгляду справи, не критикувала їх чи їхню поведінку, не звинувачувала, що діти самі в чомусь винні. 97.Згідно з ч.1, 2 ст. 193 СК України влаштування дитини до закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. 98.Оскільки суду не доведено ухилення матері від участі в утриманні дітей, влаштованих до державного навчального закладу, вимоги про стягнення аліментів є необгрунтованими, тому задоволенню також гне підлягають.

Outcome: dismissed