Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

На підставі ухвали судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2022 на адресу Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла цивільна справа за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що «Monobank» - це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 29.03.2018 [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 29.03.2018. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. На підставі укладеного договору [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі до 35000, 00 гривень, спеціальним платіжним засобом якого платіжна картка. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі). Станом на 28.08.2021 у Відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 28.08.2021 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте Відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, в зв`язку з чим та, відповідно до п. 5.18, 5.19 кредит 26.09.2021 став у формі «на вимогу». Загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ «Універсал Банк» за договором станом на 01.02.2022 становить 66799,89 гривень, з них: 59042,84 гривень - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та 7757,05 грн. - заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про стягнення з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29.03.2018 у розмірі 66799,89 грн. станом на 01.02.2022. Також, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Ухвалою суду від 09.11.2022 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. 06.12.2022 Відповідач подав відзив на позов, згідно якогопозовні вимоги не визнав у повному обсязі, зазначив, що відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили розмір процентної ставки, суму комісії, строк повернення кредиту (користування ним), а також відповідальність позичальника за порушення зобов`язань у вигляді неустойки (пені, штрафів), оскільки ним 29.03.2018 було підписано лише анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг до Умов і Правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank I Universal Bank. Вказана анкета-заява не містить умов щодо сум комісії, строку повернення кредиту (користування ним), а також відповідальність позичальника за порушення зобов`язань у вигляді неустойки (пені, штрафів). Умови і Правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank I Universal Bank не містять його підпису, а тому їх не можна розцінювати, як складову кредитного договору, укладеного між сторонами 29.03.2018 шляхом підписання анкети-заяви. На підставі анкети-заяви від 29.03.2018 він отримав від АТ «Універсал Банку» 69819,49 грн. і сплатив позивачеві 69882,04 грн., що підтверджується виписками по рахунку, але Позивач в погашення тіла кредиту зарахував лише 23175,78 грн., на погашення відсотків, пені, комісії - 46543,71 грн. та 100 грн. - в оплату штрафу. Крім того, зазначив, що Позивач не пред`явив йому вимогу про повернення боргу, подача позову не є вимогою в розумінні ст. 530 ЦК України, а отже строк повернення заборгованості ( не існуючої) не настав. Також зазначив, що позов від імені АТ «Універсал Банк» підписаний не уповноваженою на те особою. Представник позивача - [PERSON] подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідно до пункту 3 анкети-заяви від 29.03.2018 року підписанням договору Боржник підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг (згідно вимог чинного законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку (затверджені Рішенням Правління ПАТ «Універсал Банк» Протокол №12 від 28.03.2018 р., які діяли на момент підписання Анкети-заяви). Також підтвердив, що вищевказані документи зрозумілі Боржнику та не потребують додаткового тлумачення. Саме в Умовах, Тарифах, Паспорті споживчого кредиту записана процентна ставка, пеня, комісія (пункт 'Тарифи»). Договір є обов`язковим для виконання. Відповідач не звертався до Банку з непогодженням про зміни Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та продовжував користуватись карткою, а отже з ними погодився. Зазначив, що кредитний договір між АТ "Універсал Банк" та Відповідачем, у т.ч. анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, які були надані банком позичальнику через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису самого Відповідача. У підписаній анкеті-заяві Відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях, а отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Зазначив, що відповідно до виписки про рух коштів по картці, всього за весь час користування карткою Відповідачем було проведено поповнень карткового рахунку на суму 91948,41 грн. За весь час користування карткою Відповідачем було проведено витрат по картці на суму 158748,30 грн. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута Банку становить 66799,89 грн. Щодо повноважень представника Позивача зазначив, що посадовою інструкцією від 19.09.2019 року Керівник напрямку претензійно-позовної роботи [PERSON] відповідно до п. 3.9. розділу 3 "Права" має право представляти інтереси Банку в правоохоронних органах, у тому числі в органах Прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Національній поліції України, Служби безпеки України, Державної виконавчої служби України, приватних виконавців тощо, а також перед фізичними особами, в загальних та спеціалізованих судах окремих судових юрисдикціях всіх інстанцій відповідно до встановлених повноважень. Відповідач подав заперечення (на відповідь на відзив), в якому ще раз зазначив, що відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили розмір процентної ставки, суму комісії, строк повернення кредиту ( користування ним), а також відповідальність позичальника за порушення зобов`язань у вигляді неустойки ( пені, штрафів), оскільки ним 29.03.2018 було підписано лише анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг до Умов і Правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank I Universal Bank. Вказана анкета-заява не містить умов щодо сум комісії, строку повернення кредиту ( користування ним), а також відповідальність позичальника за порушення зобов`язань у вигляді неустойки ( пені, штрафів). Умови і Правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank I Universal Bank не містять його підпису, а тому їх не можна розцінювати, як складову кредитного договору, укладеного між сторонами 29.03.2018 шляхом підписання анкети-заяви. Зауважив, що у відповіді на відзив Позивач вказує, що з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між АТ «Універсал Банко» та відповідачем, у тому числі анкету-заяву разом з Умовами і Правилами банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, які були надані банком позичальнику було підписано шляхом накладання електронного цифрового підпису самого відповідача. Однак в матеріалах справи відсутні докази, з яких це вбачається. Крім того, електронний цифровий підпис він отримав лише 24.10.2019, отже, він не міг накласти ЕЦП на анкету-заяву від 29.03.2018. 08.02.2023 Відповідач заявив клопотання про витребування доказів. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2023 витребувано у АТ «Універсал Банк» анкету-заяву [PERSON] до договору про надання банківських послуг від 29.03.2018. На виконання вимог вищевказаного судового рішення 09.02.2023 Позивачем надано витребувані судом докази. У судове засідання Позивач не з`явився, в прохальній частині позовної заяви міститься запис: «У разі неявки в судове засідання відповідача, АТ «Універсал Банк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку». У судове засідання Відповідач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов не визнав з підстав, викладених ним у відзиві та запереченні, просив у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» відмовити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29.03.2018 [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 29.03.2018 ( а.с. 14). Згідно довідки АТ «Універсал Банк» про наявність рахунку від 19.12.2022, на ім`я [PERSON] відкрито рахунок [NUMBER] , [NUMBER] ; валюта рахунку UAH; тип картки Чорна картка; статус картки активна до 07/24 (а.с. 101). Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором від 29.03.2018, станом на 01.02.2022 заборгованість становить 66799,89 гривень, з них: 59042,84 гривень - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та 7757,05 грн. - заборгованість за порушення грошового зобов`язання. (а.с. 8-13). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Як свідчить тлумачення ст. 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Так, згідно із ст. 3 вищевказаного Закону, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві позичальника від 29.03.2018 процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Водночас, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути залишок заборгованості за наданим кредитом, тобто тіло кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 29.03.2018, посилався на Витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universai Bank. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Підписана ж відповідачем анкета-заява до договору про надання банківських послуг містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання ним певної банківської послуги. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Зі змісту Паспорту споживчого кредиту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Отже, зазначені документи містять узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передують укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачають проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Таким чином, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України. При цьому, у відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою 17.07.2019 у справі № 175/4576/14-ц. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг АТ «Універсал Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою договору про надання банківських послуг й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч. 1 та ч. 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 29.03.2018 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). В той же час, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Однак, відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором. В обґрунтування розміру заборгованості відповідача перед позивачем, останнім зокрема, надано виписку по особовому рахунку відповідача та розрахунок заборгованості. (а.с. 8-13, 90-100). Розрахунок заборгованості за договором про надання банківських послуг від 29.03.2018 не є належним доказом видачі та отримання кредиту, оскільки не є первинним документом, а також не є безспірним доказом розміру заборгованості, а є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка повинна бути підтверджена саме первинними документами. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Згідно із п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту Разом з тим, з огляду на вищевказані положення, виписки по картковому рахунку, що містяться в матеріалах справи, та які були надані позивачем і відповідачем, є належним доказами щодо заборгованості відповідача, які досліджуються судом у сукупності з іншими доказами. Так, з виписки по рахунку відповідача вбачається, що відповідач користувався грошовими коштами: розплачувався за товари та послуги (а.с. 90-100). Даний факт відповідачем не спростовується, навпаки, він зазначив, що він отримав від АТ «Універсал Банк» 69819,49 грн. Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 59042,84 гривень. Проте, ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, виходячи з наступного. З наданих виписок по картковому рахунку вбачається, що 01.07.2018 року вперше відбулось нарахування відсотків за користування кредитом, розмір яких сторонами не узгоджувався, за рахунок яких збільшувалося тіло кредиту. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та штрафні санкції поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В свою чергу, як встановлено судом, анкета-заява, підписана відповідачем 29.03.2018, не містить домовленості сторін про строки здійснення періодичних платежів за кредитом, сплату відсотків, комісії банку та штрафів, а підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, які саме із умов були прийняті позичальником відсутнє. З виписки про рух коштів по картці від 19.12.2022, судом встановлено, що станом на 01.02.2022 заборгованість складає 66799,89 гривень. Ця заборгованість складається з повністю використаного Відповідачем кредитного ліміту у сумі 35000,00 гривень та суми овердрафту (мінус по картці), яка становить - (мінус) 31799,89 гривень. При цьому, як зазначено відповідачем, за період з 23.04.2018 по 01.02.2022 він фактично отримав від банку 69819,49 гривень. У цей же час, відповідачем було внесено на рахунок Позивача 69932,04 гривень, що вбачається з наданого руху коштів по картці. Однак, з урахуванням того, що відповідач у відзиві на позовну заяву повідомляє про те, що ним сплачено 69882,04 грн., суд не може вийти за рамки даних заперечень. Судом також враховується, що позивачем не була спростована ані сума, яку отримав відповідач (тіло кредиту), починаючи з 23.04.2018 по 01.02.2022, ані фактично повернута ним сума заборгованості за цей же період. З руху коштів по картці вбачається, що сума зарахувань за період склала 91948,41 грн., а загальна сума витрат за період - 158748,30 грн., яка включає в себе крім «тіла кредиту», ще і автоматичне списання відсотків та інших штрафних санкцій, які у розрахунку визначені як: «списання відсотків», «відповідальність за порушення грошового зобов`язання», «щомісячний платіж. Витрата у розстрочку», «за прострочення кредиту». Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, а відтак, суми, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Таким чином, станом на 01.02.2022 заборгованість по тілу кредиту за договором від 29.03.2018 у відповідача відсутня (69882, 04 гривень (сума яку, як зазначив відповідач, сплатив у рахунок погашення боргу) - 69819,49 гривень (тіло кредиту) = 62.55 гривень). Вимоги про стягнення відсотків відповідно до положень ст. 625 ЦК України банк не заявляв. Суд дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, у відповіді на відзив, а також доводи відповідача, викладені відзиві на позовну заяву та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання, що в даному випадку, відсутні підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача на його користь згідно з договором про надання банківських послуг від 29.03.2018 заборгованості в сумі 66799,89 гривень, оскільки такі вимоги є необґрунтованими і недоведеними належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, які б були достатніми, в розумінні ст. 80 ЦПК України, для задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed