Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що вона з відповідачем [PERSON] 05 вересня 2015 року зареєстрували шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що син проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання сина. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ухвали судді Диканського районного суду Полтавської області від 03.02.2023 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про відсутність заперечень проти задоволення позову. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони по справі 05 вересня 2015 року зареєстрували шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження дитини /а.с. 8/. Судом встановлено, що відповідач по справі є батьком малолітнього [PERSON] , що проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідач є працездатним, ніяких матеріальних зобов`язань щодо утримання інших дітей чи непрацездатних осіб не має, але добровільно жодної матеріальної допомоги на утримання їхнього спільного з позивачем малолітнього сина не надає. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про відсутність заперечень проти задоволення позову. Відповідачем не було надано суду доказів, які б спростовували позовні вимоги чи доказів щодо неспроможності сплати ним аліментів у визначеному позивачем розмірі. Відповідно до ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи те, що відповідач добровільно не виконує покладеного на нього обов`язку утримувати малолітнього сина, хоча зобов`язаний утримувати останнього до його повноліття, на спростування чого відповідачем не було надано суду жодних доказів, враховуючи передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини стосовно визначення розміру аліментів, беручи до уваги, що відповідачем не було надано суду заперечень проти заявленого позивачем розміру аліментів, суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню та вважає за необхідне призначити аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів у розмірі не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, суд зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, ч. 5 ст. 183 СК України вимога про такий розмір аліментів розглядається у порядку наказного провадження, натомість [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про стягнення аліментів у порядку позовного провадження, а тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору в дохід держави, то судовий збір у розмірі 992,40 грн підлягає згідно з ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial