Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

У липні 2022 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «БАКАЙ-АГРО» про стягнення заборгованості по орендній платі за земельну ділянку. Позов обґрунтовано наступним. Позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 1,8451 га, яка знаходиться на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, що підтверджено Державним актом серії ЗП № 175296, виданим згідно з розпорядженням Запорізької РДА від 25 січня 2006 року. 14 серпня 2007 року позивач уклала з відповідачем договір оренди зазначеної земельної ділянки, який був зареєстрований у встановленому законом порядку (далі - Договір). У вказаному договорі сторонами узгоджено умови щодо орендної плати, яка визначена в розмірі однієї тони продовольчого зерна на рік, що у грошовому еквіваленті на момент укладення договору становить 266 гривень на рік. Орендна плата не може бути меншою ніж 1,5 % від нормативної грошової оцінки землі; обчислюється без урахування індексів інфляції та вноситься до 15 грудня поточного року. Проте, відповідач ТОВ «Бакай-Агро» порушив свої зобов`язання за вказаним договором, та протягом його дії з 2019 до 2021 роки сплачував позивачу орендну плату не в повному обсязі, а лише половину (500 кг продовольчого зерна на рік), внаслідок чого, з урахуванням середніх цін реалізації зернових, заборгованість відповідача за орендною платою за період дії договору становить 4985,00 гривень. На вказану суму позивачем нараховано 3 % річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, в сумі 217,49 гривень та інфляційне збільшення в розмірі 1139,37 гривень, а також пеню в розмірі 1582,21 гривень, яка передбачена п. 15 Договору. Загальна сума, заявлена позивачем до стягнення, становить 7924,07 гривень. Ухвалою суду від 05 серпня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження в даній цивільній справі. 29 серпня 2022 року до суду від представника відповідача ТОВ «Бакай-Агро» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що дійсно, між сторонами у справі 14 серпня 2007 року було укладено договір оренди земельної ділянки. Встановлено строк його дії, визначено розмір орендної плати: у грошовому або натуральному вигляді. Однак, відповідач не погоджується з наявністю заборгованості з орендної плати перед позивачкою, оскільки протягом заявленого в позовній заяві періоду (2019-2021 роки) [PERSON] отримала від відповідача виплату орендної плати в повному обсязі, а саме: у 2019 році 750 кг пшениці та 400 гривень, у 2020 році 2750 гривень, у 2021 році 750 кг пшениці та 500 гривень. Відтак заборгованість відповідача перед позивачкою по орендній платі за 2019-2021 роки відсутня. Також відповідач зазначає, що позивачем не вірно вказано вартість 1 тони пшениці за 2019 рік, а також річний розмір орендної плати. Крім того позивачка невірно розраховує пеню. На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову у повному обсязі. 06 вересня 2022 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому він заперечив доводи відповідача щодо отримання позивачкою від ТОВ «Бакай-Агро» грошових коштів в рахунок орендної плати за 2019 та 2021 роки в сумі 400 грн. та 500 грн. відповідно. Крім того, представник позивача спростував доводи відповідача стосовно розрахунку вартості пшениці, а також розміру орендної плати та пені. Ухвалою суду від 17 листопада 2022 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено судовий розгляд в даній справі. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, які наведені в поданих ним відзиві та промові на судових дебатах. Суд, вислухавши позивача та її представника, представника відповідача, а також дослідивши подані докази, дійшов до наступних висновків. Позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,8451 га, яка розташована на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області та має кадастровий номер 2322180800:06:002:0064, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 175296 від 29 серпня 2006 року (а.с. 11). Між сторонами у цій справі: позивачкою [PERSON] та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Бакай-Агро» укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки, що підтверджується копією Договору оренди земельної ділянки від 14 серпня 2007 року (далі - Договір) (а.с.\~12-17). Відповідно до п. 10 Договору, він укладений на строк 24 роки. Згідно з п. 11 Договору, орендна плата вноситься Орендарем у грошовому або натуральному вигляді у розмірі 1 (однієї) тони продовольчого зерна на рік, що у грошовому еквіваленті на момент укладення договору становить 266 (двісті шістдесят шість) грн. на рік. Річна орендна плата не є меншою ніж 1,5 відсотка від нормативної грошової оцінки землі. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон), орендною платою за землю є платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди ч. 2 ст. 21 Закону. При цьому, відповідно до приписів ч. 2 ст. 22 Закону, розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Таким чином, судом встановлено, що орендна плата, яку має сплачувати ТОВ «Бакай-Агро» на користь [PERSON] , становить одну тонну продовольчого зерна на рік або грошовий еквівалент її вартості за ринковою ціною на дату внесення орендної плати, але не менше 1,5 % нормативної грошової оцінки землі. Орендна плата має бути внесена в строк до 15 грудня поточного року. В разі невнесення орендної плати в зазначені строки сплачується пеня в розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожен день прострочення. Розрахунки за орендною платою здійснювалися шляхом надання відповідачем позивачці [PERSON] зерна пшениці у 2019 та 2021 роках, а також частково грошовими коштами у 2020 році, що ними в судовому засіданні не спростовувалось. При цьому суд звернув увагу на кількість пшениці, яку відповідач передавав позивачці, згідно до накладної та видаткового касового ордеру, копії яких долучені позивачкою до справи (а.с. 22, 24), а також грошових коштів, згідно повідомлення про надходження поштового переказу, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 24). Вказана кількість переданої [PERSON] пшениці та грошових коштів позивачем не спростовувалась і приймається судом до уваги. Відповідно до матеріалів справи, відповідачем ТОВ «Бакай-Агро» в рахунок орендної плати за землю було передано [PERSON] : у 2019 році 750 кілограмів пшениці; у 2020 році 2750 гривень; у 2021 році 750 кілограмів пшениці. Таким чином суд встановив, що за період з 2019 по 2021 роки відповідач ТОВ «Бакай-Агро» сплачував орендну плату [PERSON] в меншому розмірі, ніж передбачено Договором. Суд враховує, що протягом всього строку дії Договору орендна плата відповідачем ТОВ «Бакай-Агро» сплачувалась позивачу [PERSON] саме пшеницею, що підтверджено документально. Будь-якого іншого злаку, крім пшениці, при розрахунках з [PERSON] ТОВ «Бакай-Агро» не використовувало, що свідчить про узгодженість дій позивача (яка приймала орендну плату пшеницею) та відповідача (який сплатив орендну плату саме пшеницею, а не будь-яким іншим злаком) протягом всього строку дії договору до звернення до суду. Зазначений факт також підтверджується рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 18.02.2021 по справі ЄУН 317/4061/19 та постановою Запорізького апеляційного суду від 21.01.2022 по справі ЄУН 317/4061/19. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказане дає суду підстави для визначення вартості недоплаченої суми орендної плати за землю, саме виходячи з середніх цін пшениці, відомості щодо яких є в матеріалах справи. При цьому суд не погоджується з твердженням представника відповідача щодо неможливості брати до уваги статистичні дані щодо цін на зернових через суттєву розбіжність у вартості пшениці різних класів, харчового та фуражного зерна тощо, оскільки в договорі чітко визначене те, що зерно має бути «продовольчим». Відповідно до п. 11 ст. 1 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», зерном є плоди зернових, зернобобових та олійних культур, які використовуються для харчових, насіннєвих, кормових та технічних цілей. При цьому найціннішим зерном є зерно продовольче, яке використовується для переробки та виготовлення харчових продуктів. Саме таке зерно має бути надано ТОВ «Бакай-Агро» [PERSON] в якості орендної плати за землю. Таким чином надані позивачем статистичні дані можуть бути взяті до уваги судом, оскільки їх врахування за жодних обставин не призведе до завищення належної до сплати [PERSON] суми орендної плати. Згідно з даними Головного управління статистики у Запорізькій області, середні ціни реалізації пшениці в підприємствах Запорізької області за 1 тону становлять: за 2019 рік - 4109,60 грн., за 2020 рік 5081,40 грн. та за 2021 рік 6504,70 грн. (а.с. 23). Судом встановлено, що [PERSON] недоотримала від ТОВ «Бакай-Агро» пшениці в якості орендної плати в наступних обсягах: за 2019 рік 250 кілограмів пшениці; за 2021 рік 250 кілограмів пшениці. Окремо слід зауважити, що суд не приймає до уваги Довідку про ціни на реалізацію продукції власного виробництва за 2019-2021 роки, надану представником відповідача, оскільки вона містить дані лише щодо вартості зерна озимої пшениці 2 класу, хоча в жодному документі не вказано, яку саме пшеницю отримувала позивачка, та, крім того, довідка не містить реквізитів щодо дати її видачі. Крім того, розмір цін, вказаних у довідці, відрізняється від статистичних даних щодо ціни пшениці в підприємствах по Запорізькій області у 2019-2021 роках. Загальна сума недоотриманої позивачем [PERSON] орендної плати за Договором за період 2019-2021 років становить 4985,00 грн., з яких: за 2019 рік 1027,40 грн. за 250 кілограмів пшениці (4109,60 грн. / 1000 кг х 250 кг); за 2020 рік 2331,40 грн. (5081,40 грн. 2750,00 грн.); за 2021 рік 1626,20 грн. за 250 кілограмів пшениці (6504,70 грн. / 1000 кг х 250 кг). Крім того, позивачем також заявлено вимогу про стягнення 3 % річних, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України. Вказана вимога підлягає задоволенню з урахуванням задоволення основної позовної вимоги про стягнення заборгованості по виплаті орендної плати. За платежем за 2019 рік 3 % річних мають бути нараховані на суму 1027,40 грн. (орендна плата, недоотримана [PERSON] за 2019 рік), починаючи з 16 грудня 2019 року (день початку прострочення сплати орендної плати за 2019 рік) і до 20 липня 2022 року (день звернення [PERSON] з даним позовом до суду). Таким чином: 1027,40 грн. х 3 %/рік х 948 днів = 76,97 грн. Аналогічно розраховується 3 % річних за 2020 рік, починаючи з 16 грудня 2020 року: 2331,40 грн. х 3 %/рік х 582 днів = 111,52 грн. За 2021 рік, починаючи з 16 грудня 2021 року: 1626,20 грн. х 3 %/рік х 217 днів = 29,00 грн. Загальна сума 3 % річних, що підлягають стягненню в даній справі, становить 217,49 грн. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача збитків від інфляції, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України. Вказані вимоги у сукупному розмірі 1139,37 грн. підлягають задоволенню з урахуванням задоволення основної позовної вимоги про стягнення заборгованості по виплаті орендної плати. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, суд погоджується з розрахунком для визначення збитків від інфляції, наведеним позивачем у позовній заяві, який відповідачем не спростовано, у тому числі не надано контррозрахунку. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені, відповідно до п. 15 Договору. Згідно з п. 15 Договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, сплачується пеня у розмірі 0,1 відсотків несплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Вказана вимога щодо стягнення пені у сукупному розмірі 1582,21 грн. підлягає задоволенню з урахуванням задоволення основної позовної вимоги про стягнення заборгованості по виплаті орендної плати. Так, суд погоджується з розрахунком для визначення розміру пені, наведеним позивачем у позовній заяві, який відповідачем не спростовано. Виходячи з презумпції свободи правочину та паритету сторін у визначенні умов договору, суд вважає, що сторони, які уклали договір, прийняли на себе тягар виконання зобов`язань за ним, тому не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved