Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості посилаючись на те, що між банком та [PERSON] 10.03.2020 року було укладено Договір про споживчий кредит № 2924_045. Згідно договору, відповідачу було кредитні кошти у розмірі 100 000,00 грн., за користування кредитними коштами позичальник сплачує відсотки в розмірі 56,00 % річних, стром на 60 місяців. Банк свої зобов`язання виконав, тоді як позичальник порушив умови договору, та має заборгованість, яка станом на 23.12.2022 року складає 62 477,01 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 44 293,10 грн., заборгованість по відсотках - 11 103,05 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту - 1 393,24 грн., інфляція за несвоєчасне погашення основного боргу - 4 704,87 грн., інфляція за несвоєчасне погашення процентів - 752,00 грн. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 26.01.2023 року. 27.01.2023 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 31.01.2023 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 02.02.2023 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 03.02.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу за адресою, яка вказана у позовній заяві. В установлений судом строк відповідач відзив не подав. Оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться по матеріалах справи в заочному порядку. Клопотання по суті спору та з процесуальних питань сторонами не подавалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В суді встановлено, що 10.03.2020 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 2924_045. Згідно умов договору банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти у розмірі 100 000,00 грн., а позичальник зобов`язався отримати, належним чином використати та повернути у визначені строки та сплатити відсотки, та інші платежі за користування кредитом у порядку, та на умовах, визначених договором. Проценти за користування коштами - 56,00 % річних, термін повернення кредиту - не пізніше 09.03.2025 року. Встановлено, що Банк виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти у розмірі 100 00,00 грн. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість. Позивач просить стягнути з відповідача, який станом на 23.12.2022 року за розрахунками позивача складає 62 477,01 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 44 293,10 грн., заборгованість по відсотках - 11 103,05 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту - 1 393,24 грн., інфляція за несвоєчасне погашення основного боргу - 4 704,87 грн., інфляція за несвоєчасне погашення процентів - 752,00 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмірне встановлений договором або законом. Частиною першою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). По даній справі установлено, що позичальник порушив взяті на себе зобов`язання, що дає підстави для стягнення з нього заборгованості за основним боргом та процентами. В частині стягнення 3 % річних та інфляції суд приходить до наступного. Позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту - 1 393,24 грн., інфляцію за несвоєчасне погашення основного боргу - 4 704,87 грн., інфляцію за несвоєчасне погашення процентів - 752,00 грн. Розрахунок здійснено за період з червня 2021 року по лютий 2022 року. В цій частині суд відмовляє, оскільки, на 3 % річних та інфляцію розповсюджуються обмеження, встановлені Законом України «Про внесення змін до де яких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Карантинні обмеження продовжено до 30.04.2023 року. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту та відсотки у розмірі 55 396,15 грн. У іншій частині позову слід відмовити за необґрунтованістю позовних вимог. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання ним договірних зобов`язань. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 2 684,00 грн. Оскільки, позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 379,90 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial