Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , треті особи на стороні позивача: [PERSON] , Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дітей та виселення без надання іншого жилого приміщення. Позов мотивовано тим, що малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 18.05.2022 року по день звернення до суду із даним позовом, перебувають на обліку Служби у справах дітей Вінницької міської ради як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. Матір?ю дітей є відповідач по справі - [PERSON] . Батьком малолітнього [PERSON] - [PERSON] . Батьком малолітнього [PERSON] є [PERSON] . Представник позивача зазначає, що мати дітей - [PERSON] зловживає спиртними напоями, поводить себе з синами агресивно та грубо, вчиняє домашнє психологічне та фізичне насильство щодо дітей, зовсім не піклується про них, не готує їжу, не пере одяг, не контролює навчання та розвиток синів, систематично йде з дому на тривалий час, залишаючи дітей без нагляду та засобів до існування. Вона ніде не працює, ухиляється від матеріального утримання дітей. Своєю поведінкою [PERSON] порушує права дітей на належне піклування, догляд та утримання. Мати веде аморальний та антигромадський спосіб життя, проводить свій час у сумнівних компаніях, є неодноразово судимою особою. В даний час у Вінницькому міському суді Вінницької області перебувають на розгляді дві кримінальні справи, обвинуваченою по яких проходить [PERSON] . Крім того, відповідач [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. ст. 178, 184, 173-2 КУпАП. Батьки дітей - відповідачі: [PERSON] та [PERSON] , участі у вихованні дітей не беруть, життям, здоров?ям та навчанням синів не цікавляться, матеріальної допомоги дітям не надають, ведуть антигромадський спосіб життя, неодноразово притягувалися до кримінальної та адміністративної відповідальності. На даний час [PERSON] відбуває чергове кримінальне покарання у ДУ «Вінницька виправна колонія № 86» за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Працівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради, ювенальної превенції ВРУП ГУНП України, міського центру соціальних служб проводилась довготривала профілактично-роз?яснювальна робота з батьками дітей, але їх поведінка та ставлення до дітей не змінилося на краще. Права дітей продовжують порушуватися. Виховання, догляд, утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] тривалий час здійснює бабуся дітей - [PERSON] , з якою діти проживають. Матеріальне становище дітей є вкрай скрутним та потребує соціальної підтримки. Додатково представник позивача зазначила, що при вирішенні питання стягнення аліментів з відповідачів необхідно врахувати відсутність у них інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, крім зазначених у позові. З урахуванням даної обставини представник позивача вважала, що відповідач [PERSON] може сплачувати на утримання двох дітей 1/3 частину свого заробітку (доходу), відповідачі [PERSON] та [PERSON] - по частини свого заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини, відповідного віку до їх повноліття. Крім того, представник позивача зауважила, що відповідач [PERSON] зареєстрована та періодично проживає у квартирі [ADDRESS] . У даній квартирі також зареєстровані її діти: [PERSON] та [PERSON] . Власником даної квартири є бабуся дітей та мати відповідача [PERSON] - [PERSON] , яка набула право власності на дане житло згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом та також зареєстрована і проживає у власному житлі разом з дітьми та відповідачкою [PERSON] , яка веде антигромадський спосіб життя: систематично зловживає спиртними напоями, у нетверезому стані поводить себе агресивно по відношенню до дітей та своєї матері [PERSON] , є ініціатором скандалів та сварок, вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до синів, псує та краде речі, приводить у спільне житло на ночівлю осіб сумнівної поведінки, чим фактично створює нестерпні умови для виховання, проживання та розвитку своїх малолітніх дітей та власника житла [PERSON] , робить неможливим спільне проживання членів родини з нею. Підтвердженням протиправної поведінки матері є також той факт, що діти [PERSON] та [PERSON] поставлені на облік у службі у справах дітей міської ради як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах внаслідок вчинення матір?ю щодо них домашнього насильства. З [PERSON] проводилась довготривала профілактична робота працівниками ВРУП ГУНП України у Вінницькій області, Служби у справах дітей Вінницької міської ради, Вінницького міського центру соціальних служб. Відповідачці роз?яснювались її права та обов?язки по вихованню, утриманню та навчанню дітей, застерігали від неправомірних дій, зазначали неприпустимість жорстокого поводження з дітьми та повідомляли про юридичну відповідальність, але [PERSON] жодним чином не покращила свою поведінку у родині та продовжує порушувати права своїх дітей. Внаслідок вищезазначеної неправомірної поведінки відповідачка неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.ст. 173-2, 178, 184 КУпАП. Представник позивача вважає, що [PERSON] систематично порушує правила співжиття у житлі, яке розташоване по [ADDRESS] , де вона мешкає разом з дітьми та своєю матір?ю [PERSON] . Служба у справах дітей Вінницької міської ради, на яку у відповідності до вимог чинного законодавства України покладено обов?язки по захисту прав та законних інтересів дітей Вінницької міської територіальної громади, вважає, що проживання дітей з матір?ю - [PERSON] є неможливим, несе загрозу їх життю, здоров`ю та моральному розвитку. Враховуючи вище зазначені обставини та враховуючи ухилення відповідачів від виконання батьківських обов?язків, систематичне порушення відповідачкою [PERSON] правил співжиття, проживання з нею в одній квартирі на думку позивача є неможливим та стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить: позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] ; позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] ; передати дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на опікування органу опіки та піклування Вінницької міської ради. Стягнути з [PERSON] , аліменти на користь та на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 всіх видів її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до дня повноліття дітей. Стягнути з [PERSON] , аліменти на користь та на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до дня повноліття дитини. Стягнути з [PERSON] , аліменти на користь та на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до дня повноліття дитини. Виселити [PERSON] , [INFO] , з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Зобов?язати Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради зняти [PERSON] , [INFO] , з реєстрації місця проживання у квартирі [ADDRESS] . Ухвалою суду від 22.12.2022 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено до підготовчого провадження. Ухвалою суду від 14.02.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача Марценюк Л.Є. підтримала позовні вимоги у повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про місце, день та час проведення судового розгляду. Про причини неявки до суду не повідомила. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність не надавала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, день та час проведення судового розгляду. Про причини неявки до суду не повідомив. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність не надавав. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлялась про місце, день та час проведення судового розгляду. З отриманої відповіді від ДУ «Вінницької виправної колонії №86» вбачається, що [PERSON] відбуває покарання у ДУ «Вінницька виправна колонія №86». У зв`язку з чим, судом неодноразово направлялась матеріали позовної заяви, ухвали суду та судові повістки на адресу ДУ «Вінницької виправної колонії №86» для вручення [PERSON] , також судом було запропоновано відповідачу висловили свою позицію щодо даної позовної заяви. Однак відповідач [PERSON] своїм правом не скористався, відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність та клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції - не надавав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позовних вимог, підтвердила обставини викладені у позовній заяві. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради в судове засіданні не з`явилась, надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, при вирішенні спору поклалась на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний заклад, або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно ж до ст.18 Конвенції про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини: батьки або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положенням ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з положеннями ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частиною четвертою статті 155 СК України визначено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Тому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому, Верховний Суд у постанові від 06 травня 2020 року по справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) відзначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відібрання ж дитини не пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо. Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , в графі «батько» зазначений - [PERSON] , в графі «мати» зазначена - [PERSON] , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126,133,136 СК України (а.с. 8,10). Відповідно до свідоцтва про народження серії № [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , в графі «батько» зазначений - [PERSON] , в графі «мати» зазначена - [PERSON] , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126,133,136 СК України (а.с. 9,11). З обліково-статистичної картки дитини № [NUMBER] , вбачається, що 18.05.2022 року [PERSON] , [INFO] , взятий на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, причина взяття на облік: дитина, яка зазнала жорстокого поводження, зокрема домашнього насильства (а.с. 12-13). З обліково-статистичної картки дитини № [NUMBER] , вбачається, що 18.05.2022 року [PERSON] , [INFO] , взятий на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, причина взяття на облік: дитина, яка зазнала психологічного насильства (а.с. 14-15). Згідно довідки ДУ «Вінницька виправна колонія №86» від 02.09.2022 р., [PERSON] дійсно відбуває покарання в даній установі. Засуджений 15.07.2021 р. Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі (а.с. 98). Як вбачається із довідки КЗ «Вінницький ліцей №26» від 06.06.2022 року за №02-35/156 про виконання батьківських обов`язків щодо дитини [PERSON] , учня 5-Г класу, хлопчик має охайний вигляд, забезпечений всім необхідним шкільним приладдям та речами, необхідними для навчання. Вихованням [PERSON] займається бабуся, а до смерті дідуся - разом з дідусем. Класний керівник з нею підтримує зв`язок. Бабуся відповідально ставиться до навчання онука. Мати хлопчика не цікавиться навчанням сина (а.с. 21). Відповідно до довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад №1 ВМР» від 20.07.2022 року, [PERSON] , [INFO] , відвідує КЗ «ДНЗ №1 ВМР» з 2018 року. За весь час перебування дитини в садочку, його мати - [PERSON] , з?являлася вкрай рідко, інколи забирала дитину, була присутня лише на двох групових батьківських зборах. З батьком педагоги не зустрічалися. Забезпеченням побутових потреб дитини опікувалася бабуся. Вона ж виконує виховні функції, стежить за зовнішнім виглядом дитини. Матеріальне становище сім?ї незадовільне. Одяг дитини переважно був не новий, проте чистий. Часто не відповідав сезону, про що вихователі робили зауваження. З вересня 2021 року до початку військового вторгнення росії на територію України садочок відвідував нерегулярно. Рідні пояснювали це тим, що не мають коштів оплачувати харчування дитини в садочку. З 1 квітня 2022 року КЗ "ДНЗ №1 ВМР» розпочав освітній процес в дистанційному режимі, до якого [PERSON] не долучався. 1 лишня 2022 року садочок відновив роботу в очному форматі. Наразі хлопчик садочок не відвідує (а.с. 22). Із довідки КНП «Центр первинно медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» від 20.06.2022 року за №581/01-2 вбачається, що діти: [PERSON] та [PERSON] систематично проходять медичний огляд, здебільшого у присутності бабусь. Групи інвалідності не мають. На обліку в приводу хронічних захворювань не перебувають. Діти забезпечені необхідним харчуванням. Санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні (а.с. 23). Як вбачається із відповіді Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 29.04.2022 р. за №563/200-2022, на звернення начальника ССД ВМР вбачається, що [PERSON] , вчиняє домашнє насильство відносно своїх дітей [PERSON] та [PERSON] . Звернення з даного приводу було зареєстровано в ІТ ІПНП Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області від 08.04.2022 року № 6126. В ході розгляду даного звернення було встановлено, що [PERSON] , прийшовши за місцем проживання вчинила сварку з сином [PERSON] в ході якої спричинила йому тілесні ушкодження у виді синців, ображала нецензурною лайкою та штовхала, в присутності малолітнього сина [PERSON] , факт домашнього насильства знайшов своє підтвердження. В подальшому з [PERSON] було проведено профілактичну бесіду та останню попереджено про неприпустимість з її боку таких дій та складено адміністративні протоколи за ст. 173-2 ч.2, ст. 184 ч.1 КУпАП (а.с. 24). Відповідно до відповіді Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 13.08.2021 р. за №1570мр/200-21, на звернення начальника ССД ВМР, з приводу надання інформації про стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] щодо малолітніх [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вказане звернення зареєстровано в ІТ ІПНП Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області від13.07.202 року №15163. У данй відповіді зазначено, що за місцем проживання [PERSON] , характеризується негативно, як особа яка схильна до зловживання алкоголем систематично залишає дітей на бабусю та може по декілька днів не з?являтися за місцем проживання. Батьки дітей: [PERSON] та [PERSON] участі у їх вихованні не приймають, також неодноразово притягувались до кримінальної та адміністративної відповідальності. Свої батьківські обов?язки не виконує належним чином оскільки згідно інформаційно-пошукової системи НПУ громадянка [PERSON] , притягувалась до адміністративної відповідальності за ст.ст. 178, 184 та 173-2 КУпАП (а.с. 25). Згідно інформації Вінницького міського центру соціальних служб ВМР від 18.08.2022 за №01-07/621, вбачається, що з метою надання необхідних соціальних послуг 25.07.2022 року фахівцями Центру було здійснено черговий вихід за адресою місця проживання родини [PERSON] . Під час бесіди було з?ясовано, що родина знаходиться в складному матеріальному стані, дохід членів родини становить лише пенсія бабусі [PERSON] (6200 грн.), так, як мати малолітніх дітей - [PERSON] не працює. Наявний борг з оплати за комунальні послуги. [PERSON] постійно перебуває вдома, займається хатніми справами (готує їжу, миє посуд намагається прибирати в помешканні), займається вихованням та розвитком дітей. Зі слів бабусі [PERSON] , її дочка - [PERSON] , систематично не бере участі у вихованні своїх дітей (з періоду їх народження), часто не ночує вдома та повертається з ймовірними ознаками алкогольного та наркотичного сп?яніння. В розмові з дітьми веде себе агресивно, не забезпечує їх продуктами харчування, одягом відповідно до сезону, не займається розвитком дітей та підготовкою їх до початку навчального року. Зі слів [PERSON] , [PERSON] постійно їсть продукти, які вона придбала для дітей за свої кошти, в свою чергу нічого не купує та не готує дітям. Фахівцями Центру 15.07.2022 року матері - [PERSON] , було запропоновано, для подолання кризи в житті, відновлення психоемоційного стану та здобуття соціально-побутових навичок, пройти адаптацію у кризовом центрі для матерів з дітьми ГО «Полум`я надії», на що [PERSON] погодилася. З 29.07.2022 року-31.07.2022 року жінка разом із дітьми перебувала в кризовому центрі. Проте через три дні перебування в центрі виїхала разом з дітьми та повернулася додому, повідомила, що не бажає змінювати своє життя. Зі слів [PERSON] і дочка знову залишила дітей і не з?являлася вдома близько чотирьох днів. На даний час ситуація в сім?ї тільки погіршується, тому [PERSON] виявила бажання звернутися із проханням щодо позбавлення батьківських прав доньки та оформлення опіки над онуками (а.с. 26). Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 01.09.2022 року, 27.10.2022 року та 15.12.2022 року встановлено, що на момент обстеження житлово-побутових умов проживання у помешканні: [ADDRESS] , були присутні баба [PERSON] , діти: [PERSON] та [PERSON] . Зі спів [PERSON] , її донька [PERSON] три дні була відсутня за місцем проживання, якщо з?являлася то пізно вночі у нетверезому стані, вранці йшла, щоб ніхто її не бачив. Дітьми вона не займається, матеріально дітей не утримує, ніде не працює. Зі слів дитини [PERSON] , мати [PERSON] зникає з дому на декілька днів не вперше, але повертається у нетверезому стані, відсипається. З його слів, мама часто свариться з бабусею та кричить на них з братом. Зі слів [PERSON] , він більше часу проводить з бабусею [PERSON] , а мама практично ним не займається. На даний час він не відвідує ДНЗ. [PERSON] повідомила, що вона фактично здійснює догляд за дітьми, купує продукти, готує їжу, піклується про здоров?я дітей. З її слів, [PERSON] не відвідує ДНЗ, оскільки [PERSON] не працює та не може надати довідку в садочок про те, що вона працевлаштована (а.с. 27-28, 97). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.07.2019 року, [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32). Також за клопотання представника позивача у судовому засіданні було досліджено матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] та вироки по кримінальних справах. Відповідно встановлено, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 10.03.2015 року (справа №127/20804/14-к) визнано винуватою [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України. Призначено [PERSON] покарання за ч. 1 ст. 185 ККУ у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст. 75 ККУ звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.07.2021 року (справа №127/24512/20, провадження №1-в/127/401/21) замінено [PERSON] несплачену суму штрафу в розмірі 700 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 11 900 грн. за вироком Вінницького міського суду Вінницької області 30.11.2020 р. покаранням у виді 240 годин громадських робіт. Відповідно до вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2022 року (справа №127/17009/21, провадження №1-кп/127/676/21) визнано винуватою [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Призначено [PERSON] покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 180 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 71 ККУ частково приєднано до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2020 р. та призначено [PERSON] остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 200 годин громадських робіт. Постановою Вінницького міського суду Вінницкої області від 11.05.2021 року (справа №127/9976/21, провадження №3/127/3124/21) визнано винною [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження. Постановою Вінницького міського суду Вінницкої області від 26.04.2022 року (справа №127/7374/22, провадження №3/127/2351/22) визнано винною [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень. Постановою Вінницького міського суду Вінницкої області від 28.04.2022 року (справа №127/7490/22, провадження №3/127/2382/22) визнано винною [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , суду пояснила, що проживає разом з [PERSON] та її малолітніми дітьми за адресою: [ADDRESS] . Зазначила, що мати дітей участі у їх вихованні не бере, та не цікавиться їх життям, здоров`ям та розвитком. Зза ними доглядає [PERSON] . Батьки дітей коштів на їх утримання не надавали, вживали наркотичні засоби. Окрім того, повідомила, що мати дітей крала у них їх особисті речі, такі як велосипед та мобільний телефон і здавала до ломбарду. Підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є соціальним педагогом КЗ «ВЛ №26» суду повідомила, що у [PERSON] є проблеми з відвідуванням школи, вважає, що дитина потребує допомоги (харчування, одяг). Повідомила, що батьки не виконують свої батьківські обов`язки. Дитиною займається його бабуся по мірі можливостей. Допитана в судовому засідання свідок [PERSON] , яка є провідним інспектором Вінницького міського відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, суду повідомила, що [PERSON] ухилялась від відпрацювання громадських робіт. Коли вона приходила за адресою місця проживання [PERSON] , то діти були недоглянуті та налякані. На даний час [PERSON] знята з обліку по відбуванню громадських робіт. У судовому засіданні допитана свідок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , суду пояснила, що її син відбуває покарання у ДУ «Вінницька виправна колоніяя №86», свої батьківські обов`язки не виконує. Зазначила, що коли навідувала свого внука, [PERSON] за дітьми не дивилась, допомогу на їх утримання не надавала. Вихованням дітей займається бабуся [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є працівником відділу захисту прав дітей Служби у справах дітей ВМР, суду повідомила, що діти бояться маму, остання відносно них здійснює домашнє насильство. За дітьми доглядає бабуся [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка є фахівцем із соціальної роботи Вінницького міського центру соціальних служб, суду повідомила, що діти періодично страждають від домашнього насильства з боку [PERSON] . Діти до матері відносяться байдуже, любов проявляють до бабусі [PERSON] . З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, їх покази дані в судовому засіданні об`єктивно підтверджуються вищезазначеними доказами по справі. Згідно ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України). Відповідно до висновку Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 02.12.2022 року за №01/00/011/ [NUMBER] орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав: [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 18-20). Суд також звертає увагу, що згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Зокрема, відповідно до положень ч.1 ст.12 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини (ч.2 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»). За клопотанням представника позивача, суду надавав пояснення малолітній [PERSON] , [INFO] , який повідомив, що його матері часто немає вдома, а коли вона приходить, то від неї чути алкоголем, вона ображає його з братом та б`ється. Забирає речі, які придбала для них з братом бабуся, а саме: забрала мобільний телефон, планшет, який йому придбала бабуся в кредит для навчання, також забрала велосипед. Всі ці речі мама здала в ломбард. Піклується про них з [PERSON] бабуся [PERSON] , вона готує їжу, купує речі. Батько дитини [PERSON] колись допомагав речами. Зазначив, що матаріальне становище тяжке. Не заперечив щоб його передали під опіку бабусі. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вказані обставини по справі, а саме те, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавляться їх життям, станом здоров`я, інтересами та вподобаннями, не спілкуються з дітьми, не проявляють ініціативи до зустрічей, є свідченням того, що відповідачі не займаються вихованням своїх дітей та виконанням своїх батьківських обов`язків щодо них, виявляють байдужість до дітей та щодо своїх батьківських прав. Відповідачі не здатні забезпечити дітям необхідні умови життя, повноцінний фізичний та духовний розвиток, безпеку, гармонію та спокій. Відповідачі тривалий час ухиляються від виконання батьківських обов`язків, на неодноразові зауваження уповноважених органів відповідачі не відреагували, свою поведінку змінювати не бажають. А тому, суд, ставлячи на перше місце найкращі інтереси дітей та оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення відповідачів батьківських прав, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Також, суд звертає увагу, що згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Положенням ч.3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію дітей та їх звичайні потреби, відсутність самостійного доходу, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок та відповідальність батьків за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей, виходячи із їх найкращих інтересів. А тому, з огляду на вищевикладене,

Outcome: partial