Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Представник позивачки звернулася до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою, в якій просить: визнати недійсним видане приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Данилюк О.О. свідоцтво про право власності на спільне майно колишнього подружжя, а саме частину транспортного засобу, марки МАЗ 5549, випуску 1985 року, колір зелений, двигун № [NUMBER] , шасі (рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належав [PERSON] , у спадковій справі № 80/2020, від 26.12.2022 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 липня 2001 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] .. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Нотаріусом Данилюком О.О. заведено спадкову справу, визначено коло спадкоємців та видано позивачці довідку про склад спадкоємців. У вказаній довідці нотаріусом зазначено, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є його син [PERSON] , та дружина [PERSON] 26.12.2022 року нотаріусом було видано колишній дружині [PERSON] свідоцтво про право власності на спільне майно колишнього подружжя, а саме на частину транспортного засобу, марки МАЗ 5549, випуску 1985 року, колір зелений, двигун № [NUMBER] , шасі (рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що зареєстрований за [PERSON] . Вважає, що [PERSON] не може бути набувачем майна спадкодавця, а отримання нею половини від загального розміру часток по транспортному засобу, зменшує в подальшому розмір спадкової власності позивачки. Крім того зазначає, що в матеріалах спадкової справи міститься заява [PERSON] від 01.07.2020 року про відмову від прийняття спадщини, якою [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті колишнього чоловіка [PERSON] та від права на отримання частки в спільному майні подружжя набутому за час шлюбу з [PERSON] .. Вважає, що за таких обставин, [PERSON] позбавлена будь-яких спадкових чи інших прав на майно [PERSON] в силу власної волі. За таких обставин просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2023 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження, зобов`язано Приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюк О.О. надати копію спадкової справи після смерті [PERSON] 13 лютого 2023 року на адресу суду надійшли матеріали спадкової справи № 80/2020. 22 лютого 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідачів адвокат Манченко О.В. зазначає, що позов є надуманим, необґрунтованим, безпідставним. Вважає, що нотаріус обґрунтовано та правомірно видав [PERSON] свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя, оскільки відповідач набула право власності на спірний транспортний засіб за час шлюбу із [PERSON] , а тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Лотоцька Н.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Додала, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано у 2001 році, та протягом трьох років позовної давності [PERSON] не зверталась з вимогою про поділ спільного майна подружжя. Також зауважила, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , ст. 71 Закону України «Про нотаріат» не передбачала можливості видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні колишнього подружжя. Представник відповідачів адвокат Манченко О.В. у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позову. Крім того зазначила, що права [PERSON] вчиненням оскаржуваної нотаріальної дії не порушено. Заява про відмову від спадщини [PERSON] та частки в спільному майні подружжя не породжує правових наслідків, бо колишня дружина [PERSON] не є спадкоємцем після смерті [PERSON] ні за законом ні за заповітом. Транспортний засіб МАЗ 5549 придбаний під час шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та є їх спільною сумісною власністю. Будь-якого споду щодо права власності на зазначений транспортний засіб між [PERSON] та [PERSON] ніколи не існувало. Представник відповідача приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюк О.О. у судове засідання не з`явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; відзив на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.\~ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки\~ст. 81 ЦПК\~закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст. 43,57 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову за наступних підстав: В період часу із 08 серпня 1990 року по 26 червня 2001 року [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON] , 1993 року народження. Транспортний засіб марки МАЗ 55491, придбаний 22.12.1998 року (під час перебування у шлюбі із [PERSON] ) та зареєстрований за [PERSON] 03 липня 2001 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] /т.1 а.с.5/. 25 червня 2019 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /т.1 а.с. 33/. 08 червня 2021 року Івано-Франківським апеляційним судом рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2019 року скасовано / т. 1 а.с. 92-94/. [INFO] , [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть /т.1 а.с.6/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, та заведено спадкову справу № 80/2020. /т.1 т.2 а.с. 27-189/. В межах зазначеної спадкової справи приватним нотаріусом Данилюк О.О. витребовувались від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, вчинялись інші дії, передбачені Законом України «Про нотаріат». 23 червня 2020 року позивачка звернулася в органи нотаріту із заявою про прийняття спадщини /т.1 а.с. 28/. 26 червня 2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Галицького районного нотаріального округу Данилюк О.О. із заявою про прийняття спадщини /т.1 а.с.36/. 26 червня 2020 року [PERSON] подав заяву до приватного нотаріуса Галицького районного нотаріального округу Данилюк О.О. про відмову від прийняття спадщини після смерті свого сина на користь онука (сина померлого) [PERSON] /т.1 а.с.40/. 01 липня 2020 року заявою засвідченою приватним нотаріусом Галицького районного нотаріального округу Данилюк О.О.,- [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті свого колишнього чоловіка та від права на отримання частки в спільному майні подружжя набутому за час шлюбу на користь сина померлого [PERSON] /т.1 а.с.44/. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що в період часу із 08 серпня 1990 року по 26 червня 2001 року [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] /т.1 а.с.46/. Згідно із копії свідоцтва транспортний засіб марки МАЗ 5549, колір зелений, двигун № [NUMBER] , шасі (рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований на підставі угоди купівлі-продажу від 22.12.1998 року./т.2 а.с. 65/. Відповідно до глави 6 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю (в редакції від 01 квітня 1996 року) майно, нажите подружжям за час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя. Кожен з подружжя має рівна права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином установлено, що\~транспортний засіб марки МАЗ 55491, набутий\~ [PERSON] та [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя. В своїх поясненнях в судовому засіданні представник позивача посилається на пропуск трирічного строку позовної давності, передбачений для поділу майна подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 29 Кодексу про шлюб та сім`ю, для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. Аналогічна норма передбачена і ч. 2 ст. 72 СК України. Зазначений строк\~обчислюється від\~дня,\~коли один\~із співвласників\~дізнався,\~або міг\~дізнатися про\~порушення свого\~права власності. Доказів наявності порушення права власності або спору щодо поділу спільного майна між колишнім подружжям [PERSON] та [PERSON] суду не надано, тому посилання представника позивача щодо пропуску трирічного строку позовної давності є безпідставними, та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Як вбачається з матеріалів спадкової справа [PERSON] , який помер [INFO] заповіту не складав. Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). За правилами частини першої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (частина друга\~статті 1274 ЦК України). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , його син [PERSON] , (які звернулись із заявами про прийняття спадщини) та його батько [PERSON] , який відмовився від своєї частки у спадщині на користь онука [PERSON] , у передбачений законом 6-ти місячний строк. [PERSON] не\~є спадкоємцем\~після смерті\~колишнього чоловіка\~ [PERSON] \~ні за\~законом ні\~за заповітом,\~тому не\~може відмовитись\~від прийняття\~спадщини після\~його смерті\~та відповідно\~відмовитись від\~своєї частки\~у спільному\~майна подружжя. Ії заява про відмову від прийняття спадщини від 01 липня 2020 року не несе жодних правових наслідків. Статтями 34, 71 ЗУ «Про нотаріат» (в редакції закону від 14.07.2020 року) передбачено, у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Після смерті одно із подружжя, відкривається спадщини тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини. 22 грудня 2022 року [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя - автомобіль марки МАЗ 5549 1985 року випуску /т. 2 а.с. 60/. 26 грудня 2022 року, приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу видано [PERSON] свідоцтво про право власності на частку спільного сумісного майно подружжя, набутого за час шлюбу транспортного засобу МАЗ 5549 /т. 2 а.с. 68/. За встановленими у справі обставинами, належність спірного майна на праві спільної сумісної власності подружжя ніхто не оспорював. Відповідно, [PERSON] належала частина спірного транспортного засобу як частка у спільному сумісному майні подружжя, і зі смертю колишнього чоловіка, її право власності на цю частину майна не припинилось. За змістом\~статті 347 ЦК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Враховуючи наведені положення закону, а також зміст заяви [PERSON] \~від 01 липня 2020 року, а саме: «відмовляюсь від право на отримання частки в спільному майні подружжі набутому за час шлюбу на користь сина», відповідачка не може вчинити дій з відмови від своєї власності, яка складалась із 1/2 частини спільного сумісного майна, оскільки воно їй вже належить. Інших дій, які б свідчили про її відмову від права власності вона не вчиняла. Таким чином, приватний нотаріус Данилюк О.О. цілком законно та обґрунтовано, діючи в межах законодавства, чинного на час видачі такого свідоцтва та в межах своїх повноважень, видав свідоцтво про право власності на частку в спільному майні набутому колишнім подружжям [PERSON] . Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, яке видано нотаріусом відповідає вимогам закону, як по формі, так і за змістом. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Позивачка, [PERSON] не обґрунтувала і не довела, що її права та законні інтереси були порушені видачею свідоцтва про право власності на частку у спільному майні колишнього подружжя, з урахуванням того, що, зазначена частка не входить до спадкової маси після смерті [PERSON] , бо на час відкриття спадщини останньому не належала. Таким чином, вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed