Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

заявник звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт смерті його сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] під час виконання бойового завдання в період проходження військової служби за контрактом на територї, на якій введено воєнний стан, його син [PERSON] загинув у м. Маріуполь Донецької області на території комбінату «Азовсталь», внаслідок отримання вибухової травми та осколкового поранення нижніх кінцівок. Про це свідчать лікарське свідоцтво про смерть №577 від 28.07.2022 року з довідкою до нього про причину смерті від 28.07.2022 року №577 та протокол впізнання від 28.07.2022 року, що підписаний дружино [PERSON] та понятими. Після отримання документів, що підтверджують факт смерті сина, [PERSON] звернувся до Вишгородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з метою реєстрації факту смерті та отримання свідоцтва про смерть, однак йому було відмовлено у вчиненні актового запису про смерть сина, оскільки надана ксерокопія лікарського заключення №577 від 28.07.2022 року не відповідає формі, визначеній наказом МОН України від 15.0.5.2017 №142 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» З цих причин [PERSON] , що був змушений звернутися до суду. Учасники процесу до суду не прибули. Зважаючи на те, що згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України встановлено невідкладний розгляд справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, суд вважає за можливе провести розгляд заяви у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 квітня 2007 року. Встановлено, що між [PERSON] та Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини [NUMBER] полковника [PERSON] укладено контракт про проходження військової служби строком на три роки, який вступив силу 27 липня 2018 року. Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть № 557 від 28.07.2022 року та довідки про причину смерті №577 від 28.07.2022 року, [PERSON] помер [INFO] в м. Маріуполь Донецької області на території комбінату «Азовсталь» внаслідок отримання вибухової травми та осколкового поранення нижніх кінцівок. Згідно п. 2 Розділу 2 Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, вся територія Маріупольського району Донецької області з 05 березня 2022 року є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України. Згідно протоколу впізнання від 28.08.2022 року, що підписаний дружиною [PERSON] - [PERSON] та понятими, згідно якого 30.05.2022 року на території комбінету «Азовсталь» виявлено невідомого чоловіка, який був опізнаний дружиною загиблого за зовнішніми ознаками. Як убачається із відповіді Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03 лютого 2023 року №30.19-67/240, заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті у зв`язку із не поданням для підтвердження факту смерті особи документу, що відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 15 травня 2017 року №142 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті». Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Як передбачено ч. 2 ст. Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940, зі змінами та доповненнями. Положеннями частин першої та другої статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що повноваження щодо державної реєстрації смерті в Україні покладено на відділи державної реєстрації актів цивільного стану та виконавчі комітети сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад. Відділи державної реєстрації актів цивільного стану здійснюють державну реєстрацію смерті шляхом складання актових записів цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. Відомості, зазначені в актових записах про смерть, складених виконавчими органами сільських, селищних та міських (крім міст обласного значення) рад на паперових носіях та в електронному вигляді, вносяться до Державного реєстру актів цивільного стану громадян протягом трьох робочих днів з дня надходження актового запису до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, що визначено частиною другою статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Як передбачено п. 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 №3307/5) підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть. Для розгляду справи про встановлення факту смерті у суді відділ державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації смерті, у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою її смерті - [INFO] , місцем смерті - м. Маріуполь, Донецької області. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Встановлення даного факту, що має юридичне значення та необхідно заявнику для державної реєстрації смерті його батька. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть йому можливість отримати свідоцтво про смерть видане відповідним державним органом України. За таких обставин подана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved