Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за допомогою мобільного додатку "ДІЯ" [PERSON] дізнався, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі заяви ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", з додатками до виконавчого напису № 249575 від 29.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] 16855 грн. Місцем виконання постанови є місце проживання, реєстрації позивача. Однак за місцем реєстрації, яке вказано у постанові про відкриття виконавчого провадження відповідач зареєстрованим не був. [PERSON] вказує, що жодних фінансових зобов`язань перед відповідачем не має, жодних правочинів між ним та відповідачем не було укладено. При вчиненні спірного виконавчого напису нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року Перелік документів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включено кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Таким чином, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватися до стягнення коштів за кредитним договором. Тому представник позивача просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] 16855 грн. та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, в позовній заяві вказали про розгляд справи у їх відсутності Відповідач ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал" свого представника в судове засідання не направило. Представник відповідача подав письмове клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, просив в стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовити. Крім цього, в прохальній частині даного клопотання просив в задоволенні позову відмовити, однак будь-яких обгрунтувань заперечень на позов в змісті тексту клопотання, з посиланням на належні докази, не надав. Просив справу розглянути у його відсутності. Третя особа приватний виконавець Клехо А.Є в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Згідно інформації з офіційного сайту Міністерства юстиції України, наказом від 30.12.2021 року № 4722/5 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 30.11.2009 року за №7921 на ім`я Остапенка Євгена Михайловича анульоване з 31.12.2021 року. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку наступного висновку. Судом встановлено, що 29 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 249575, згідно якого запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-капітал", ідентифікаційний код: 35234236, місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького. буд. 1, корпус 28, реквізити IBAN № [NUMBER] , відкритий у АТ "Райффайзен Банк Аваль",якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна Установа "Європейська кредитна Група", код платника податків згідно ЄДРПОУ 40203427, відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №ЕМ-6 від 26 травня 2021 року за Кредитним договором №2997520711/482561 від 06.02.2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Європейська Кредитна Група" та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.05.2021 року по 03.06.2021 року включно. Сума заборгованості становить: 5000 (п`ять тисяч гривень) - заборгованість за тілом кредиту; 10925 (десять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять гривень) - заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками; за вчинення цього напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України "Про нотаріат" стягнуто плати із Стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача; загальна заборгованість [PERSON] становить 16855 (шістнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять гривень). Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і має бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення. 23 листопада 2021 року представник ТОВ "Фінансова Компанія "Кредт-Капітал" Донець В.В. звернувся до приватного виконавця виконавчого округу у Волинській області Клехо А.Є. із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого напису. 07 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу у Волинській області Клехо А.Є. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № [NUMBER]). Судом встановлено, що виконавчий напис здійснювався нотаріусом на підставі ст.ст. 87-91Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п. 1 та п. 2, що стосуються переліку документів, необхідних для одержання виконавчого напису по кредитних договорах. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у цій справі вказану постанову Київського апеляційного адміністративного суду було залишено без змін. Отже, нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису керувався п. 2 Переліку документів № 1172, який втратив чинність, тобто до вчинення виконавчого напису 15 червня 2021 року. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Ст. 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. За змістом ч. 2 цієї статті, якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З оспорюваного виконавчого напису не вбачається, що при його вчиненні нотаріус отримував від заявника оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позичальника перед банком, а також сума процентів, зазначена у написі, є безспірними. Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року з урахуванням приписів ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Крім того, з копії Договору наданого нотаріусу вбачається, що він нотаріально не засвідчений. Отже, нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат». З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, а відтак позовні вимоги в цій частині є обгрунтовані, тому позов слід задовольнити. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В позовній заяві адвокат Слєпченко С.А. зазначив, що витрати на правничу допомогу [PERSON] в даній праві становлять 3000 грн. Разом з тим на підтвердження понесених [PERSON] витрат, адвокат Слєпченко С.А. не надав суду будь-яких документів на підтвердження складу, розміру, порядку оплати наданої правової допомоги, як і тих, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги у даній справі, оформлених у встановленому порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином, за встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що вказані адвокатом витрати на правничу допомогу є необгрунтованими, тому у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп. На підставі ст.ст. 1, 34, 39, 87-91Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 81, 137, 141, 258, 263-265, 273, 352 ЦПК України, суд

Outcome: partial