Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на підставі судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 11.08.2021 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.05.2021 та до досягнення дітьми повноліття. Позивач вказує, що відповідач має достатній матеріальний стан, є керівником підприємства та отримує відповідну заробітну плату, постійно обновляє автопарк, має у власності значну кількість нерухомого майна та відкритих банківських рахунків. Враховуючи наведене, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 11.08.2021, та стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 15000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а починаючи з дня набрання рішенням у справі законної сили припинити стягнення аліментів на підставі судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 11.08.2021 у справі №756/7638/21. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12.08.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позовні вимоги не підтверджені належними доказами та ґрунтуються на припущеннях. Крім того, вказував, що у відповідача змінився сімейний стан, на даний час він одружений та від шлюбу має малолітню доньку. Заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували, від спільного проживання мають двох доньок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.7,8). Діти навчаються у Київській дитячій Академії мистецтв ім. М.І.Чембержі, що підтверджується відповідними довідками від 16.08.2021 (а.с.32,33). На підставі судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 11.08.2021 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.05.2021 та до досягнення дітьми повноліття. 19.08.2021 на виконання вказаного судового наказу державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Духоборовою А.М. відкрито виконавче провадження №66534917 (а.с.9-12). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.ч.1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України у своїй постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, позивач як одержувач аліментів на утримання дітей вправі ініціювати позов про зміну способу стягнення аліментів визначених за рішення суду. Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. При цьому, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, ч.1,2 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, вчиненого 11.05.2022 державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Духоборовою А.М., заборгованість за судовим наказом №756/7638/21 від 11.08.2021 станом на 01.05.2022 складає 108 грн. (а.с.13). З вказаного розрахунку заборгованості убачається, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача становить 2618 грн., тобто по 1 309 грн. на кожну дитину. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2021, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 07.06.2022, відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені по аліментам. Ухвалюючи рішення, суди прийшли до висновку про відсутність у діях відповідача вини у виникненні заборгованості по аліментам, яка фактично утворилась під час проміжку часу непред`явлення стягувачем виконавчого документа до виконання з травня по серпень 2021 року, а також про наявність доказів прагнення відповідача якнайшвидше погасити заборгованість. Крім того, судами також було встановлено недоведеність факту наявності значних статків відповідача, значного прибутку та коштів на відкритих банківських рахунках. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №256627783 від 14.05.2021 убачається, що відповідачу на праві приватної власності належить три земельні ділянки та дачний будинок за адресою [ADDRESS] ; двокімнатна квартира за адресою [ADDRESS] ; 1/3 житлового будинку (об`єкт незавершеного будівництва) за адресою [ADDRESS] ; будинок за адресою [ADDRESS] (а.с.14-19). Суд не бере до уваги посилання сторони відповідача про те, що відповідач не володіє значною кількістю нерухомого майна, оскільки вказані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами і спростовуються наданою стороною позивача інформаційною довідкою. Згідно відповіді Головного сервісного центру МВС від 20.12.2021, всі транспортні засоби, які були зареєстровані за відповідачем, на даний час перереєстровані на нових власників, інформація щодо реєстрації за відповідачем будь-яких транспортних засобів відсутня (а.с.20-22). Зі змісту довідки Державного центру зайнятості від 11.05.2022 убачається, що відповідач був зареєстрований як безробітний у Вишгородській районній філії Київського обласного центру зайнятості з 03.09.2021 по 04.05.2022 (а.с.34). Згідно реєстру операцій по рахунку відповідача у АТ «ПУМБ», а також квитанцій АТ «Універсал Банк» від 05.11.2019 та від 18.12.2019, відповідачем сплачувалося за навчання доньки [PERSON] у період з 05.05.2018 по 24.05.2019, та за навчання доньки [PERSON] у період з 14.09.2018 по 10.05.2019 (а.с.81-87), доказів здійснення оплати в подальшому стороною відповідача не надано. Разом з тим, як встановлено судом, 25.08.2021 відповідач уклав шлюб з [PERSON] , до шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.122,123). З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків від 30.11.2021 убачається, що дружина відповідача не працює та отримує соціальні виплати (а.с.124,125). Як убачається з положень ч.3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд наголошує на тому, що розмір аліментів, які сплачуються відповідачем на підставі зазначеного вище судового наказу становить 1 309 грн. на одну дитину, в той час, як мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір прожиткового мінімуму для дітей від 6 до 18 років у 2022 році становив від 2 618 грн. до 2 833 грн. на місяць. Таким чином, враховуючи вік дітей, їх потреби, відомості про особу відповідача, суд прийшов до висновку часткове задоволення позову, а саме про необхідність змінити спосіб стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на тверду грошову суму у розмірі 7000 грн. щомісячно, з їх подальшою відповідною індексацією до досягнення найстаршою дитиною повноліття, у зв`язку з чим починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили припинити стягнення аліментів, які стягуються на підставі судового наказу №756/7638/21 виданого 11.08.2021 Оболонським районним судом міста Києва. Призначення аліментів у більшому розмірі поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Щодо вимог про відшкодування витрат на правову допомогу. Між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги від 15.05.2021, складено акт наданих послуг від 31.01.2023, на підставі якого та згідно платіжної інструкції №155840488 від 30.01.2023 за надання правової допомоги позивачем сплачено 10000 грн. Окрім цього, між [PERSON] та адвокатським бюро «Ілясов. Терра» укладено договір про надання правової допомоги від 07.04.2021, додаткову угоду №1/6039 від 08.09.2022, складено акт приймання-передачі послуг від 09.09.2022, на підставі якого та згідно квитанції від 14.09.2022 за надання правової допомоги позивачем сплачено 14 000 грн., актом прийму передачі визначено розмір витрат на правничу допомогу в сумі 7 000 грн., які були сплачені відповідачем, що підтверджується відповідною квитанцією від 16.12.2022. також сторона відповідача вказувала на те, що акт виконаних робіт та квитанцію про проведення розрахунку на суму 3 500 грн. буде надано суду в п`ятиденний термін з дня прийняття рішення у справі. Загалом, витрати відповідача на правничу допомогу становить 24 500 грн. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 10 ст. 141 ЦПК України визначено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Пунктом 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Як на підставу для зменшення стягнення витрат на правничу допомогу відповідача, представник позивача вказував на її неспівмірність із заявленими позовними вимогами, не невідповідності обсягу роботи представника відповідача для підготовки процесуальних документів у вказаній справі. Зазначав, що заперечення викладені у відзиві на позовну заяву є скопійованими з відзивів та зустрічного позову у цивільних справах ун. № 756/16385/21, 756/9252/21, 756/8124/21, 756/8044/21 які розглядалися та розглядаються Оболонським районним судом м. Києва. На підтвердження вказаних обставин, суду було надані відповідні документи за підписом представника відповідача. З урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що враховуючи часткове задоволення позовних вимог, обставин, на які посилається сторона позивача як на підставу для відмови у задоволенні вимог відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, витрати на правничу допомогу позивача та відповідача підлягають зменшенню до 5 000 грн. з подальшим зарахуванням однорідних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування витрат на правничу допомогу позивача до витрат на правничу допомогу відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. На підставі ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: partial