Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

03.01.2023 [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить розірвати їх шлюб. Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що 10.06.1995 вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають їхні діти, що тяжким чином впливає на їхній психічний стан та кожен раз спричиняє позивачці та дітям душевні страждання. Відповідач не розуміє сутності проблем, які виникають у їх дітей та позивачки, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З січня 2017 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним. Просить їх шлюб розірвати. Ухвалою суду від 13.02.2023 відкрито провадження у справі. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Радович Б.Р. не з`явилася, подали заяву про розгляд справи без участі позивачки, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, у судове засідання повторно не з`явився. Причин неявки не повідомив, відзиву не подав. 20.03.2023 постановлено ухвалу суду про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 10.06.1995 відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 883, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.06.1995. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 23.11.1995) та дочку [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14.11.2001), які є повнолітніми та проживають окремо. Позивачка, вказуючи, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим на підставі ст. 110 СК України звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач відзиву не подав. Вирішуючи сімейний спір, суд виходить з таких норм закону та мотивів. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч.3, 4 ст.56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд відповідно до ч.2 ст.112 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема, припинення між ними шлюбних відносин, те, що подружжя не ведуть спільного побуту, мають двох дітей, які досягли повноліття, враховуючи те, що сторони не виявили бажання примиритись та зберегти сім`ю, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов підлягає до задоволення. Щодо судових витрат у справі, які скдаються з судового збору, то вирішуючи їх, суд виходить з такого. Відповідно до ч 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуюч те, що позовні вимоги задоволено повністю, за подачу позову позивачка [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 992,40 грн, тому такий підлягає до стягнення з відповідача в користь позивачки.

Outcome: approved