Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Вільнянського районного суду Запорізької області із позовом до Петро-Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивачки, [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смертей 25.10.2005 Петро-Михайлівською сільською радою Вільнянського району Запаорізької області зроблено відповідний актовий запис за №43. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Петромихайлівською сільською радою Червоноармійського району Запорізької області 05 листопада 1960 року, матір`ю позивачки зазначена [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про одруження сер [NUMBER] , виданого 04.08.1979 Петро-Михайлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, позивачка уклала шлюб та змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивач здійснила поховання матері, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 25.10.2005 за №1211. Після смерті матері позивачка утримувала у себе оригінали правовстановлюючих документів на дві земельні ділянки та житловий будинок, ощадну книжку. Таким чином, після смерті матері позивачки, [PERSON] , залишилась спадщина у вигляді: - земельної ділянки площею 5.3705 га, право на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV ЗП №014121, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №387, виданого 19 травня 2003 року Вільнянською районною державною адміністрацією Ради народних депутатів; - земельної ділянки площею 0,43 га, право на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії ІЗП №063283, з цільовим призначенням присадибна ділянка та особистого підсобного господжарства, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №545, виданого 18 липня 2000 року Петро-Михайлівською сільською Радою народних депутатів; - житлового будинку за адресою [ADDRESS] , право на який посвідчено свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок за [ADDRESS] , виданим 01.05.1998 Петро-Михайлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, зареєстрованого в ЗМБТІ; - грошових вкладів за ощадною книжкою на рахунку з № [NUMBER] . У встановлений законом 6-ти місячний строк позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулась. Причиною такого становища стало те, що позивач [PERSON] вважала, що інші діти та онуки померлої [PERSON] прийняли спадщину у нотаріальному порядку. Проте, влітку 2021 року, від фермерського господарства, яке здійснює обробіток земельної ділянки, яка належала її померлій матері, позивачці стало відомо про те, що у Вільнянській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу, та вона вказана у заповіті в якості спадкоємиці. За зверненням позивача до Вільнянської державної нотаріальної контори, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.08.2021 за №1199/02-31, за змістом якої зазначено, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу за №116/2006. Проте, [PERSON] пропущено строк, встановлений ст.1270 ЦК України, у зв`язку із чим державним нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та роз`яснення необхідність звернення до суду. За результатами спілкування із нотаріусом стало відомо про те, що за час життя померла [PERSON] склала заповіт, за змістом якого все своє майно заповіла [PERSON] , (позивач), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району запорізької області 28.01.1992 року. При цьому позивачці відомо про те, що зазначений у заповіті її брат [PERSON] , який також зазначений у заповіті, якого вона також доглядала до смерті та поховала [INFO] , помер. Інформація про відкриття спадкової справи після його смерті у позивачки відсутня. Іншими спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] , яка мешкає у м.Ізмаїл Одеської області, [PERSON] , [PERSON] , які є рідними дітьми [PERSON] брата позивачки, який також помер. Починаючи з 2005 року (смерть матері позивачки) члени родини завзятого спілкування не підтримували, жили самі по собі, тому вочевидь, що інші спадкоємці після смерті [PERSON] , не повідомили позивачку про те, що вона зазначена у заповіті, зокрема до неї з питання отримання оригіналів документів на спадкове майно також не звертались. Отже, таку поведінку інших спадкоємців та державного нотаріуса можна вважати недобросовісною поведінкою щодо іншого спадкоємця позивача по справі, оскільки вказані особи не повідомили [PERSON] (позивача) про наявність складеного на її користь заповіту. Разом із тим, при наявності заповіту належне повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини є обов`язком нотаріуса (постанова ВСУ від 23.08. 2017 у справі № 1320цс17; постанови ВС від 10.01.2019 у справі № 263/1221/17; від 04.12.2019 у справі № 205/3855/17). Таким чином, позивач вважає причину пропуску для прийняття спадщини поважною, оскільки вона про заповіт не знала. Така позиція суду узгоджується з правовою позицією ВСУ у справі за № 6-1320цс17 згідно якої, необізнаність про існування заповіту є поважною причиною для продовження строку для прийняття спадщини, крім того, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку, для прийняття спадщини. Такий правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17 та підтриманий у постановах ВС/КЦС: від 10.01.2019 у справі № 263/1221/17; від 17.03.2021 у справі № 308/4272/19; від 22.02.2021 у справі № 644/7785/19. Ухвалою суду від 17.12.2021 відкрито провадження по справі та витребувано з Вільнянської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) копію спадкової справи № 116/2006 після смерті після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей 25.10.2005 Петро-Михайлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області зроблено відповідний актовий запис за №43. Після отримання спадкової справи стало відомо про те, що спадкоємцями після смерті [PERSON] стали [PERSON] та [PERSON] . Разом із тим, [PERSON] помер у 2006 році. Ухвалою суду від 03.11.2022 із Вільнянської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) витребувано витяг зі спадкового реєстру та завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , як особу зазначену у заповіті після смерті [PERSON] . Так, спадкоємцями після смерті [PERSON] стали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи після його смерті № 26/2007. Ухвалою суду від 03.03.2022 із Вільнянської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) витребувано витяг зі спадкового реєстру та завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , як особу зазначену у заповіті після смерті [PERSON] . Відповідно до інформації із Вільнянської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 08.11.2022 № 631/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Враховуючи вищевикладене, представником позивача через канцелярію суду подано заяву про заміну неналежного відповідача Петро-Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на належних відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Ухвалою суду\~від 21.12.2022\~постановлено замінити неналежного відповідача по справі Петро-Михайлівську сільську раду Запорізької області на належних відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач надіслала заяву про розгляд справи без її участі, просить суд позовні вимоги задовольнити, понесені по сплаті судового збору, залишити за нею. Відповідач [PERSON] надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.1 ст.280ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до\~ст.11 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1\~ст.10 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 цієї жстатті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналогічним чином питання обов`язків доказування та питання доказів регулює\~ст.60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки, [PERSON] . Позивач здійснила поховання матері, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського район Запорізької області від 25.10.2005 за №1211. Після смерті матері позивачки, [PERSON] , залишилась спадщина у вигляді: земельної ділянки площею 5.3705 га, право на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV ЗП №014121, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №387, виданого 19 травня 2003 року Вільнянською районною державною адміністрацією Ради народних депутатів; земельної ділянки площею 0,43 га, право на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії ІЗП №063283, з цільовим призначенням присадибна ділянка та особистого підсобного господарства, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №545, виданого 18 липня 2000 року Петро-Михайлівською сільською Радою народних депутатів; житлового будинку за адресою [ADDRESS] , право на який посвідчено свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок за № [NUMBER] виданим 01.05.1998 Петро-Михайлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, зареєстрованого в ЗМБТІ; грошових вкладів на рахунку з № [NUMBER] . У встановлений законом 6-ти місячний строк позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулась. Позивач [PERSON] вважала, що інші діти та онуки померлої [PERSON] прийняли спадщину у нотаріальному порядку. Проте, влітку 2021 року, від фермерського господарства, яке здійснює обробіток земельної ділянки, яка належала її померлій матері, позивачці стало відомо про те, що у Вільнянській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу, та вона вказана у заповіті в якості спадкоємиці. За зверненням позивача до Вільнянської державної нотаріальної контори, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.08.2021 за №1199/02-31, за змістом якої зазначено, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу за №116/2006. Проте, [PERSON] пропущено строк, встановлений ст.1270 ЦК України, у зв`язку із чим державним нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та роз`яснення необхідність звернення до суду. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області 28.01.1992. [INFO] [PERSON] , який зазначений у заповіті, помер. Спадкова справа після його смерті заведена не була, спадкоємці відсутні. [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємцями після його смерті стали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Починаючи з 2005 року члени родини спілкування не підтримували, інші спадкоємці після смерті [PERSON] , не повідомили позивачку про те, що вона також зазначена у заповіті, з питання отримання оригіналів документів на спадкове майно до позивачки не звертались. Отже, таку поведінку інших спадкоємців та державного нотаріуса можна вважати недобросовісною поведінкою щодо іншого спадкоємця позивача по справі, оскільки вказані особи не повідомили [PERSON] (позивача) про наявність складеного на її користь заповіту. Разом із тим, при наявності заповіту належне повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини є обов`язком нотаріуса (постанова ВСУ від 23.08. 2017 у справі № 1320цс17; постанови ВС від 10.01.2019 у справі № 263/1221/17; від 04.12.2019 у справі № 205/3855/17). Таким чином, причина пропуску для прийняття спадщини поважною, оскільки позивачка [PERSON] про заповіт не знала. Така позиція суду узгоджується з правовою позицією ВСУ у справі за № 6-1320цс17 згідно якої, необізнаність про існування заповіту є поважною причиною для продовження строку для прийняття спадщини, крім того, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку, для прийняття спадщини. Такий правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17 та підтриманий у постановах ВС/КЦС: від 10.01.2019 у справі № 263/1221/17; від 17.03.2021 у справі № 308/4272/19; від 22.02.2021 у справі № 644/7785/19. Відповідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в пункті 24 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Разом із тим, перелік поважних причин для пропуску строку для прийняття спадщини не є вичерпним. Відповідно до ч.1 ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Згідно з\~ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи те, що позивач не наполягав на стягненні судових витрат з відповідача, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved