Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію. В обґрунтування позову зазначено, що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідачі проживають у квартирі [ADDRESS] . Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуги опалення відповідачами, виникла заборгованість у розмірі 94\~074 грн. 98 коп. за період з 01.01.2009 року по 31.05.2022 р. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язання по оплаті за надані послуги , нараховані інфляційні втрати за час прострочення в сумі 9 675 грн. 85 коп. та 3% річних у сумі 1 443 грн. 10 коп. \~ \~ \~ \~Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19 серпня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 30 березня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи в порядку загального провадження, зобов`язання позивача надати докази на обґрунтування позовних вимог, відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану. У судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справив його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома. Відповідачем [PERSON] надано суду заяву про не згоду з позовними вимогами посилаючись на їх недоведеність. Зазначив , що позивачем не доведено об`єм послуги, які він отримав; покази прибору обліку чи взагалі його наявність; ціна послуги ( тариф); підстави нарахування та розрахунок штрафних санкцій, а тому перевірити вірність нарахування не є можливим. Також зазначив, що 01.03.2023 року російською ракетою знищена магістраль теплопроводу, проте за цей місяць проведено нарахування . Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова зобов`язано позивача укласти з [PERSON] договір на надання послуг, проте з вини позивача дане рішення не виконане. Просив застосувати строк позовної давності, а сам три роки для визначення суми заборгованості та 1 рік для штрафних санкцій, відмовити в стягненні штрафних санкцій у період воєнного стану. Відповідно до\~довідки \~від \~24.02.2023\~року на\~офіційному веб-сайті\~Київського районного\~суду м.\~Полтави розміщено\~оголошення \~про виклик [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове\~засідання.\~З опублікуванням\~оголошення про\~виклик,\~відповідачі вважаються\~повідомленими про\~дату,\~час і\~місце розгляду\~справи.\~Отже,\~відповідачі належним\~чином повідомлені\~про час\~і місце\~розгляду справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі у квартирі [ADDRESS] користуються послугами\~підприємства по\~забезпеченню тепловою\~енергією у\~вигляді централізованого\~опалення,які\~\~\~ надаються позивачем\~відповідно до „Правил надання населенню послуг з\~\~\~ централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення\~, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року.\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідачі користуються вказаними послугами з теплопостачання, чим підтвердили свою згоду на отримання вказаних послуг, що і призвело до виникнення між ними та позивачем договірних відносин, які регулюються цивільним законодавством. Згідно відомостей нарахування та оплату за теплову енергію з урахуванням періоду платежів із січня 2009 року по квітень 2022 року за адресою: [ADDRESS] , споживач [PERSON] , залишок боргу 94\~074 грн. 98 коп.; інфляційні витрати 9 675,85 грн.; 3% річних 1 443,10 грн. Що стосується заперечень відповідача [PERSON] щодо позовних вимог, то суд виходить з наступного. Згідно ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Власником закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абз. 7 ч.1 ст.1 цього Закону); споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абз.14 ч.1 ст.1 Закону). Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону позивач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ч. 6 ст. 25 ЗУ «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року).Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630). Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Згідно п.5 ч.3 ст.20 указаного Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26.09.2018 по справі №750/12850/16-ц та від 06.11.2019 у справі №642/2858/16, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, обов`язок сплачувати за надані послуги у даному випадку ґрунтується на їх споживанні відповідачем, що відповідає нормі п. 4 ч.1 ст.11 ЦК України. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону передбачено право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо кореспондує визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Посилання відповідача [PERSON] на невиконання КП «Харківські теплові мережі» рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 травня 2008 року, яким зобов`язано КП «Харківські теплові мережі» укласти з проживаючим у кв. [ADDRESS] [PERSON] договору про наданя послуг з централізованого опалення, підготовлений на основі типового договору не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] не позбавлений права на захист своїх порушених прав, інтересів у разі не виконання іншою особою судового рішення у порядок визначений діючим законодавством. Відповідач [PERSON] у своїй звяві посилається на недоведення позивачем позовних вимог в частині нарахування заборгованості. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.3,4\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. У той же час відповідач [PERSON] не оспорює, а значить погоджується з наданням позивачем послуг з опалення належної якості. Суду не надано доказів, що у період з 01.01.2009 року по 01.04.2022 року позивачем взагалі не надавались відповідачам послуги з опалення кв. [ADDRESS] , чи зазначені послуги надвались неналежної якості. Що стосується надання послуг з опалення у березні 2022 року, то з відомостей про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу вбачається, що в лютому та березні 2022 року проведено нарахування за опалення з послідуючим перерахунком. Поситання відповідача на необізнаність з тарифами на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для всіх категорій споживачів, то вказана інфлормація є відкритою , загальнодоступною та міститься не лише на сайті КП «Харківські теплові мережі», але і у відомостях про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, що знаходяться у матеріалах справи. Відповідач [PERSON] у своїй заяві просив застосувати строк позовної давності, а саме загальний строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за опалення та спеціальний строк позовної давності за вимоги щодо нарахування штрафних санкцій. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Для цілей застосування частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у цивільному процесі»: сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач (частина перша статті 30 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; частина перша статті 48 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду); тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16(пункт 138)). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)). Згідно з ч. 1 ст. 263 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалася позивачем щомісяця, то перебіг позовної давності слід обраховувати від кожного місячного платежу. Позивач звернувся до суду з позовом 11 серпня 2022 року, тому період з урахуванням строку позовної давності у три роки обраховується починаючи з 01 серпня 2019 року по 01 квітня 2022 року ( межі заявлених позовних вимог) та складає 39\~395 грн. 59 коп. та підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. Згідно Постанови\~Кабінету Міністрів\~України №\~206\~від 05\~березня 2022\~року «\~Деякі питання\~оплати житлово-комунальних\~послуг в\~період воєнного\~стану» в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р.\~№ 64\~Про введення воєнного стану в Україні, Кабінет Міністрів Україн и постановляє\~установити,\~що до\~припинення чи\~скасування воєнного\~стану в\~Україні забороняється: нарахування\~та стягнення\~неустойки (штрафів,\~пені),\~інфляційних нарахувань,\~процентів річних,\~нарахованих на\~заборгованість,\~утворену за\~несвоєчасне та/або\~неповне внесення\~населенням плати\~за житлово-комунальні\~послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Таким чином нарахування за ч.2 ст. 625 ЦК України у разі несвоєчасного внесення плати за житлово-комунальну послуги з 24 лютого 2022 року не передбачене діючим законодавством, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню: 3 % річних за період з 01 вересня 2019 року по 01 березня 2022 року в сумі 1\~440 грн. 37 коп. та індекс інфляції за цей же період в сумі 9\~611 грн. 63 коп. На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги в сумі 39\~395\~грн.\~59\~коп. з врахуванням індексу інфляції 9\~611 грн. 63 коп. та 3% річних 1\~440 грн. 37 коп., а всього 50 448 грн. 59 коп. Крім заборгованості, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог ( 48%) , а саме у розмірі 1\~190 грн. 88 коп., тобто по 396 грн. 96 коп. з кожного відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial