Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У січні 2022 року до суду надійшов вищевказаний позов [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований відповідач, який є братом позивачу, який не проживає в житловому приміщенні з 2000 року, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей у будинку немає. За таких обставин, [PERSON] звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 22). У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. [PERSON] надала пояснення, що відповідач проживає у своєму будинку в селі Гоголів, Броварського району Київської області. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату його проведення повідомлявся належним чином, відзив не подав. Причини неявки суду невідомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями ст. 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом Із свідоцтва про право власності встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Відповідно до договору дарування частки квартири від 16 січня 2020 року, що завірений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Савера Л.Л., [PERSON] в інтересах [PERSON] , передала у власність [PERSON] частку квартири [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 16.01.2020 року, видно, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира, у розмірі частки, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування частки квартири від 26 жовтня 2021 року, що завірений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Савера Л.Л., [PERSON] передала у власність [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 26.10.2021 року, видно, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира, у розмірі частки, що розташована за адресою: [ADDRESS] . З витягу №1.12.3-15/15983 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: [ADDRESS] встановлено, що зареєстровано 5 осіб. Із акту про фактичне проживання, складеного депутатом Великодимерської селищної ради, [PERSON] від 07 грудня 2021 року, видно, що [PERSON] не зареєстрований, але дійсно проживає за адресою [ADDRESS] з 2000 року і донині. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 14 грудня 2021 року, складеного депутатом Батюком Сергієм Івановичем, та підписаного сусідами [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що за адресою: [ADDRESS] мешкають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] у судовому засідання пояснив, що є чоловіком позивача. Брат дружини відповідач, не проживає у квартирі вже більше двох років, має свій будинок. За квартиру комунальні послуги не сплачує, у квартирі проживає позивач з чоловіком та двоє дітей. Відповідача не бачив років п`ять, а в квартирі бачив років десять назад. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 16 ЦК України передбачено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із положеннями ст.ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріалами справи встановлено, що будинок знаходиться у власності позивача, права власності на будинок чи його частку у відповідача не має, у будинку зареєстрований, однак, вже більше двадцяти років там не проживає, не користується ним як своїм житлом, його речі у будинку відсутні, витрат на утримання будинку відповідач не несе, за комунальні послуги не сплачує. З огляду\~на викладені\~обставини,\~та враховуючи\~норми чинного\~законодавства,\~що регулюють\~спірні правовідносини,\~а також\~те,\~що відповідач\~без поважних\~причин відсутній\~за місцем\~своєї реєстрації,\~а факт\~реєстрації перешкоджає\~позивачу вільно\~користуватися,\~володіти та\~розпоряджатися своїм\~майном,\~суд приходить\~до висновку\~про задоволення\~позовних вимог\~та визнання\~відповідача таким,\~що втратив\~право користування\~даним будинком. На підставі викладеного, та

Outcome: approved