Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

23 грудня 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтуванні позову посилається на те, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, проте спільно не проживають з червня 2022 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею (позивачкою), перебуває на її утриманні, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а позивач не в змозі самостійно її утримувати, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 19 січня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву. Відповідач, правом на подання відзиву, в порядку\~ст.178 ЦПК України, не скористався.\~ \~ \~ \~ 22 березня 2023 року позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про його виклик на сайті суду. Причини його неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. На адресу суду повернулося два конверти з відміткою працівників пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі письмових доказів поданих позивачем разом з позовом до суду. Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання для розгляду справи по суті, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони у справі з 27 квітня 2018 року перебувають в шлюбі, який зареєстрований Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №349, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.4) Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . (а.с.5) З позовної заяви вбачається, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою, перебуває на її утриманні, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 того ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з вимогами ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, інформацію про наявність чи відсутність на його утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не надав, тому суд дійшов висновку, що відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України). У відповідності до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави має бути стягнутий судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved