Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

Орган опіки та піклування Савранської селищної ради звернувся до суду в порядку ст.165 СК України в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] ; відомості про батька дитини в свідоцтві про його народження внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. 23.09.2020р. відповідачка залишила сина в КНП «Савранська ЦРЛ», якого з 08.10.2020р. по 09.02.2021р. було влаштовано до КНП «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок дитини», а згодом на підставі наказу Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації №55 від 02.02.2021р. «Про переведення дітей до «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради» його було переведено до цього закладу, де він зараз і перебуває. Позивач вказує, що відповідачка проживає зі співмешканцем [PERSON] за місцем реєстрації в с.Полянецьке, Подільського району, Одеської області; вона не працює, перебуває на обліку у лікаря-психіатра в КНП «Савранська лікарня». Протягом перебування сина в державних закладах відповідачка не цікавилася станом здоров`я та розвитком дитини, не приймала участі у його вихованні та утриманні, не відвідувала його за місцем перебування, тобто фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків стосовно дитини, вона не зверталась до Органу опіки та піклування Савранської селищної ради або Служби у справах дітей селищної ради, або до старости с.Полянецьке щодо сприяння в поверненні дитини, також відповідачка не зверталась до суду з позовом про повернення дитини з державного закладу в її сім`ю; соціальний супровід в КУ «Центр надання соціальних послуг» селищної ради відповідачка не отримувала; згідно висновку Органу опіки та піклування Савранської селищної ради від 17.12.2021р. №15/34 позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її малолітнього сина [PERSON] є доцільним. З огляду на зазначене, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] та стягнути з неї аліменти на його утримання в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. В судове засідання представники позивача та третьої особи не з`явилися, подали до суду письмові заяви, в яких позов підтримали, просили його задовольнити, вважають за доцільне в інтересах дитини позбавити відповідачку батьківських прав відносно її сина [PERSON] та стягнути з неї аліменти на його утримання, а також заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. відповідно 38, 39). Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] не заперечувала, справу просила розглянути без її участі (а.с.37). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані серед іншого виховувати дитину, поважати її, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» також встановлено, що батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він, зокрема: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Як зазначено у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а.с.12); згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00027892915 від 23.09.2020р. запис про батька дитини - [PERSON] зазначено за вказівкою матері дитини (а.с.13). Згідно акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 23.09.2020р. відповідачка покинула свого сина [PERSON] у дитячому відділенні КНП «Савранська центральна районна лікарня» Савранської районної ради Одеської області (а.с.14). Розпорядженням голови Савранської РДА Степаненка С.В. від 02.10.2020р. №233/А-2020 [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.15), а розпорядженням цього ж голови від 02.10.2020р. №234/А-2020 дитину було направлено до державного закладу на повне державне утримання (а.с.16). Як вбачається з акту КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради» від 28.12.2021р. №02/06-172 про результати відвідування та піклування дитиною, внаслідок перевірки встановлено: малолітнього [PERSON] , [INFO] , який перебував на повному державному забезпеченні у КНП «Білгород-Дністровський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради» з 08.10.2020р. по 09.02.2021р. на підставі наказу Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації №55 від 02.02.2021р. «Про переведення дітей до «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради» за відомостями щодо відвідування дитини батьками, іншими родичами під час перебування дитини в закладі мати дитини [PERSON] жодного разу дитину не відвідувала, не цікавилася станом здоров`я та розвитком дитини, тобто фактично самоусунулась від його виховання. У КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» [PERSON] перебуває з 09.02.2021р. і по теперішній час, мати дитини - [PERSON] теж жодного разу його не відвідувала, не цікавилася станом здоров`я та розвитком дитини, тобто фактично самоусунулась від його виховання (а.с.20). Згідно листа КУ «Центр надання соціальних послуг» Савранської селищної ради від 10.12.2021р. №01-18/677 [PERSON] соціальний супровід в цій установі не отримувала, під час зустрічі працівника установи з [PERSON] остання повідомила про те, що жодного разу не відвідувала свого сина в державному закладі, так як не знала де він перебуває. На даний час [PERSON] співмешкає з [PERSON] в будинку разом з його батьками; будинок має 2 кімнати, в одній проживають батьки співмешканця, в другій - [PERSON] зі співмешканцем; умов для проживання малолітньої дитини не створено, місце для облаштування дитячої кімнати відсутнє, дитячих речей в будинку немає (а.с.6). З довідки про склад сім`ї [PERSON] , виданої старостою сіл Полянецьке, Глибочок, Острівка Денисюком В.О. 08.12.2021р. за вих. №582, вбачається, що до складу її сім`ї входить [PERSON] (співмешканець) (а.с.8). Згідно довідки-характеристики, виданої Савранською селищною радою за вих. №583 від 08.12.2021р., [PERSON] не працює і не навчається, займається власним господарством; за час проживання в селі Полянецьке скарг на неї не надходило (а.с.9). З довідки №135, виданої КНП «Савранська лікарня» 15.12.2021р., вбачається, що відповідачка перебуває на обліку у лікаря-психіатра цієї лікарні з 2006 року (а.с.11). Згідно висновку Органу опіки та піклування Савранської селищної ради Одеської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітнього сина [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Савранської селищної ради від 17.12.2021р. №15/34, позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним (а.с.18, 17). Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що відповідачка [PERSON] , в порушення вимог ч.2 ст.143, ст.ст.150, 180 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», не забрала свого сина з закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо нього батьківського піклування, та про її ухилення від виконання обов`язків щодо утримання, виховання та розвитку дитини, вона не піклується про нього, не спілкується з ним, не проявляє щодо дитини щонайменшої батьківської турботи, не забезпечує його необхідним медичним доглядом, а тому суд дійшов висновку, що виходячи з інтересів дитини відповідачку слід позбавити батьківських прав відносно її сина [PERSON] . Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини суд дійшов наступного висновку. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, встановлені ч.1 ст.182 СК України, згідно якої при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем всупереч зазначених вимог закону не доведено обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів, а саме те, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідачки, зокрема, наявність у неї на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів тощо, а також інших обставин, що мають істотне значення при вирішенні питання щодо стягнення аліментів, що не дає суду підстав для стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини. Натомість судом встановлено, що відповідачка є особою з інвалідністю третьої групи з дитинства, тобто вона має стійкий розлад функцій організму, який призводить до обмеження її життєдіяльності та потребує постійного лікування, а також те, що з 2006 року вона перебуває на обліку у лікаря-психіатра КНП «Савранська лікарня», що вона не має постійної роботи та єдиним її джерелом існування є пенсія по інвалідності, а крім того, відповідачка знаходиться на сьомому місяці вагітності. За таких обставин, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини не підлягає задоволенню. Відповідно до положень п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення, серед іншого, зазначається про розподіл судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.133 ЦПК України). Судом встановлено, що за подання до суду цього позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 2684,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №19 від 24.01.2023р. (а.с.26). Докази щодо понесення позивачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, в матеріалах справи відсутні. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте, відповідно до ч.ч.1, 3 ст.136 цього Кодексу суд, враховуючи майновий стан сторони, може звільнити її від сплати судового збору. З огляду на зазначене, суд, враховуючи незадовільний майновий стан відповідачки,

Outcome: partial