Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.04.2015 між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу з відповідачем мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що в середині 2019 року спільне життя з відповідачем періодично почало погіршуватися. Починаючи з 01.01.2020 вони з відповідачем перестали бути єдиною родиною. Вказує, що на даний час, починаючи з 01.01.2020 з відповідачем однією сім`єю не живуть, мають окремі бюджети, ведення між ними спільного господарства було припинено, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Діти перебувають на їх спільним з відповідачем утриманні. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.02.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 22.03.2023 (а.с. 18-18 зв.). Позивач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Позивачем до суду подано клопотання в якому просить провести розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та додатково пояснила, що з викладеними у позові обставинами щодо припинення сімейних відносин з 01.01.2020 не погоджується. Зазначила, що вони з позивачем проживають разом за однією адресою. Позивач надає матеріальну допомогу розмір якої між ними було узгоджено та матеріально утримує родину. Відносини як між чоловіком та дружиною припинилися лише з лютого 2023 року після звернення позивача із вказаним позовом. Крім цього, відповідач просить змінити прізвище на дошлюбне [PERSON] , про що подала заяву. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 18.04.2015, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Канівському району реєстраційної служби Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області зроблено актовий запис № 03 (а.с. 6). Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10, 11). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України і законами України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом з`ясовано мотиви позивача щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство, позивач просить розірвати шлюб. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивачка наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, взаєморозуміння між сторонами відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, при цьому відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем до суду подано заяву в якій просить змінити прізвище на дошлюбне [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Як убачається з прохальної частини позову, позивач судові витрати просить покласти на нього.

Outcome: approved