Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

Позивач ТОВ ФК «Кредит -Капітал» 11.10.2022 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 07.09.2020 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2158867 в електронній формі. Відповідачу було надано кредит у сумі 3\~000,00 грн. Позичальник отримав грошові кошти у сумі 3\~000,00 грн. строком на 30 днів з 07.09.2020 року з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту те процентів за користування кредитом 07.10.2020 р., з процентною ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом . Комісія за надання кредиту : 300,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. 16.12.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит- Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги № 56-МЛ. Відповідно до цього Договору один кредитор передає , а інший кредитор приймає належні права грошової вимоги до Боржників за кредитним Договором вказаними у Реєстрі Боржників. Відповідно до цього реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимог сума заборгованості відповідача за кредитним Договором становить 13\~425,00 грн.: з них залишок тілу кредиту 3000,00 грн., залишок по відсотках 10\~125,00 грн., заборгованість за комісією 300,00 грн. Так як [PERSON] вчасно не сплатив суму боргу за кредитним договором, то позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з відповідача в розмірі 13\~425.00 грн. та судовий збір в розмірі 2\~481,00 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01.11.2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали відзив до суду в якому зазначили, що відповідач по справі отримав кредитні кошти в розмірі 3000,00 грн., але ніяких Договорів він не укладав і не підписував. З матеріалів справи видно, що деякі докази є незрозумілими і їх зміст встановити не можливо, текст розібрати не можливо. Якщо кредитний договір був укладений 07.09.2020 року на суму 3000,00 грн., то по лютий 2021 року було нараховані відсотки в сумі 1025 грн. і комісію 300,00 грн., що сукупно складає 347 % від тіла начебто отриманих кредитних коштів. Із таких вихідних даних слідує, що відсоткова ставка за кредитом повинна бути приблизно 700% річних, щоб за декілька місяців було нараховано таку суму відсотків. Тому вважають такий договір нікчемним. Також не відповідає законодавству про захист прав споживачів пункт 1.5.1 начебто укладеного договору щодо плати в розмірі 300 грн. за надання кредиту. Крім того, просять зменшити розмір неустойки до половини розміру дійсно отриманих позивачем коштів (3000,00 грн.) до 1500 грн. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 07.09.2020 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений Кредитний Договір № 2158867. Відповідно до п. 1.1 Договору позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором на строк визначений п. 1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені Договором. Згідно до Договору сума кредиту становить 3000,00 грн. Кредит надається на 30 днів з 07.09.2020 року . Терміну повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту за надання кредиту та процентів за користування кредитом 07.10.2020 року. Відповідно до п. 1.5.1., 1.5.2., 1.6 умов Договору комісія за надання кредиту : 300 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 1125,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором фіксована. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно до Умов Договору Позикодавець зобов`язаний на умовах передбачених п.2.1 цього Договору, в сумі, що передбачена п. 1.2. цього Договору, надати Позичальнику кредит в порядку, визначеному в цьому Договорі. Стягувати з Позичальника пеню за невиконання чи неналежне виконання умов Договору. У випадку невиконання Позичальником умов цього Договору, Позикодавець має право звернути стягнення на майно, що належить Позичальнику на праві власності. Відповідно до п. 3.3.2. Умов договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1-1.6 та п. 2.4 цього Договору. Згідно до п.6.1 умов Договору цей Кредитний Договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме перерахував на вказаний відповідачем рахунок грошові кошти в сумі 3000 грн. та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені\~статтею 203 ЦК України. Зміст правочину\~не може\~суперечити цьому\~Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і суспільства,\~його моральним\~засадам.\~Волевиявлення учасника\~правочину має\~бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Якщо недійсність\~правочину прямо\~не встановлена\~законом,\~але одна із\~сторін або\~інша заінтересована\~особа заперечує\~його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя\~статті 215 ЦК України). Судовим розглядом встановлено, що договір був укладений сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". У статті\~3\~Закону України\~"Про\~електрону комерцію"\~зазначено, що\~електронний договір\~-\~це домовленість\~двох або\~більше сторін,\~спрямована на\~встановлення,\~зміну або\~припинення цивільних\~прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України,\~а також\~іншими актами\~законодавства.\~Електронний договір,\~укладений шляхом\~обміну електронними\~повідомленнями,\~підписаний у\~порядку,\~визначеному статтею\~12\~цього Закону,\~вважається таким,\~що за\~правовими наслідками\~прирівнюється до\~договору,\~укладеного у\~письмовій формі.\~Кожний примірник\~електронного документа\~з накладеним\~на нього\~підписом,\~визначеним статтею\~12\~цього Закону,\~є оригіналом\~такого документа.\~Електронний договір\~вважається укладеним\~з моменту\~одержання особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~такий договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції в\~порядку,\~визначеному частиною\~шостою цієї\~статті.\~Відповідь особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~може бути\~надана шляхом:\~надсилання електронного\~повідомлення особі,\~яка зробила\~пропозицію укласти\~електронний договір,\~підписаного в\~порядку,\~передбаченому статтею\~12\~цього Закону;\~заповнення формуляра\~заяви (форми)\~про прийняття\~такої пропозиції\~в електронній\~формі,\~що підписується\~в порядку,\~передбаченому статтею\~12\~цього Закону;\~вчинення дій,\~що вважаються\~прийняттям пропозиції\~укласти електронний\~договір,\~якщо зміст\~таких дій\~чітко роз`яснено\~в інформаційній\~системі,\~в якій\~розміщено таку\~пропозицію, і\~ці роз`яснення\~логічно пов`язані\~з нею\~(стаття\~11\~Закону України "Про електронну комерцію"). Ст.11 Закону України "Про електронну комерцію"\~встановлено,\~що електронний\~договір укладається\~шляхом пропозиції\~його укласти\~(оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями\~статті 12 Закону України "Про електронну комерцію"\~визначено,\~якщо відповідно\~до акта\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання : електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України\~"Про\~електронний цифровий\~підпис",\~за умови\~використання засобу\~електронного цифрового\~підпису усіма\~сторонами електронного\~правочину; електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З указаного вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає,\~що договір,\~укладений за\~допомогою інформаційно-телекомунікаційних\~систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України\~дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України,\~може мати\~електронну форму.\~Договір,\~укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої\~статті 638 ЦК України\~договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Судовим розглядом встановлено, що кредитний договір №2158867 від 07.09.2020 року підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Статтею 509 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок\~\~їх\~\~сплати\~\~за\~\~кредитним\~\~договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення\~невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. 16.12.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір відступлення прав вимоги № 56. Відповідно до цього Договору Кредитор володіє, використовує та розпоряджається правами грошовими коштами вимоги до третіх осіб Боржників, пов`язаними з наданими Кредитором Боржникам кредитами у відповідності до укладених кредитних договорів, погашення Боржниками заборгованості за якими не відбулось в строк з тих чи інших причин. П.1.1 Умов цього Договору відступлення Кредитор передає новому Кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги до Боржників за Кредитним Договорами вказаними у Реєстрі Боржників укладеними між Кредитором та Боржником. Згідно з п.1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. У відповідності до положень\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за договором № 2158867 від 07.09.2020 року. Так, судом на підставі розрахунку заборгованості встановлено, що відповідачем було порушено зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, має заборгованість у розмірі 13\~425,00 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 3000,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 10125,00 грн., заборгованість за комісією 300,00 грн. Відповідно до\~статті 610 ЦК\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини другої статті\~1054\~та частини другої статті\~1050 Цивільного кодексу України\~наслідком порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно зі ст.ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом підлягають задоволенню. Доводи відповідача та його представника не були взяті судом до уваги, як такі, що спростовуються викладеним вище. Окрім того, 10\~125 грн. є процентами за користування кредитними коштами як в строк, встановлений договором, так і понад строк повернення кредиту відповідно до п.1.6 кредитного договору, а не неустойкою ( пенею) за прострочення строків сплати кредиту, а тому не може бути зменшений судом в порядку, передбаченого для пені. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до платіжного доручення у сумі 2481,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved