Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 18.04.2018 року у розмірі 68894, 14 грн та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову вказано, що між сторонами було укладено договір, відповідно до якого відповідачем отримано кредитні кошти. Проте, відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості, в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Представник позивача у позовній заяві, а також окремим клопотанням просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 10, 143). 28.02.2023 року від відповідача судом отримано відзив на позовну заяву, яким останній визнав позовну вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 68894, 14 грн. Разом з тим, відповідач зазначив, що є особою з інвалідністю 2 групи, у зв`язку з чим звільнений від сплати судового збору, до відзиву долучив копію відповідного посвідчення серії [NUMBER] . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.04.2018 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 18.04.2018 року (а.с. 24). При підписанні заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Крім цього, заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідачу після підписання заяви було відкрито рахунок та видано картку «Mastercard Platinum». В подальшому відповідачу неодноразово змінювався кредитний ліміт (а.с. 21-22). Згідно довідки\~про зміну\~умов кредитування\~та обслуговування\~кредитної карти,\~оформленої на [PERSON] , максимальний кредитний ліміт за карткою неодноразово збільшувався та 25.09.2018 року остаточно був збільшений до 75220, 00 грн (а.с. 21). Долучена до матеріалів справи виписка за договором за період з 18.04.2018 року по 27.10.2022 року свідчить про те, що [PERSON] здійснив активацію кредитної картки, користувалася кредитними коштами з власної ініціативи (а.с.18-20). Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Зі змісту наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 18.04.2018 року, станом на 25.10.2022 року заборгованість [PERSON] становить 68894, 14 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту (а.с. 12-17). За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе з зобов`язань, що призвело до порушення майнових прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 68894, 14 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідач до відзиву на позовну заяву долучив відповідні докази про те, що він є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому вона звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судові витрати у цій справі мають компенсуватись за рахунок держави.

Outcome: approved