Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

04.01.2023 року до суду засобами поштового зв`язку (надіслано 30.12.2022 року) надійшов вказаний позов, в якому позивачка просила усунути їй як власнику перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] через його не проживання за вказаною адресою та створення у зв`язку з чим перешкод позивачці, зокрема щодо неможливості отримати житлову субсидію. У позовній заяві позивачка зазначила, що вона бажає аби розгляд справи проводився без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. В обгрунтування позову було зазначено, що за згодою позивачки відповідач був зареєстрований у 2020 році у належній позивачці квартирі, після чого залишив межі України та постійно проживає у іншій державі. Будинком не цікавиться, його речей у будинку немає, а тому з метою захисту свого права власності позивачка вважає, що відповідач створюючи їй перепони у володінні майном, повинен бути позбавлений права користування вказаним будинком шляхом у визначений законом спосіб. Ухвалою судді від 19.01.2023 року провадження у справі було відкрито, визначено вид позовного провадження, призначено перше судове засідання у підготовчому провадженні, наданий відповідачу строк для подання відзиву та зустрічної позовної заяви, встановлено, що питання подання відповіді на відзив та заперечення будуть вирішуватися у першому судовому засіданні у підготовчому провадженні, витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України у порядку ч.7 ст.81 та ст.84 ЦПК України за ініціативою суду інформацію щодо перетину кордону відповідачем у справі у період з 04.02.2020 року і до часу подання позовної заяви до суду 04.01.2023 року. Визначено здійснити отримання інформації від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України засобами електронного документообігу (а.с.14). Ухвалою суду від 13.02.2023 року підготовче провадження у справі було відкладено як через неявку відповідача, так і через відсутність витребуваної інформації від Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України, здійснений повторний паперовий запит щодо перетину відповідачем кордону (а.с.19-20). 21.02.2023 року від Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України засобами електронного документообігу надійшла відповідь від 17.02.2023 року, в якій було зазначено, що відповідач ще 02.03.2021 року здійснив виїзд за межі України у пункті пропуску на кордоні з Республікою Польща і з того часу на територію України не повертався (а.с.25). 01.03.2023 року вказана відповідь надійшла на адресу суду засобами поштового зв`язку (а.с.29-30). Ухвалою суду від 13.03.2023 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті, здійснено виклик відповідача у порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через офіційний веб-сайт судової влади України через відсутність його на території України та відсутність у суду інформацію про країну його перебування (а.с.31) У судове засідання для розгляду справи по суті сторони не прибули. Позивачка про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином (а.с.35), надавши раніше разом із позовною заявою заяву про розгляд справи за її відсутності та погодження на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не прибув, відзив не подав, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через офіційний веб-сайт судової влади України (а.с.34), причини неявки суду не повідомив, клопотань для вирішення складом суду не подавав. Суд у порядку статей 280 та 281 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу по суті на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши позовну заяву разом із доданими до неї документами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку [ADDRESS] без статусу наймача або іншої особи, яка уповноважена на здійснена відповідних дій щодо нерухомого майна відповідно до вимог Житлового кодексу України, що підтверджується відповіддю на запит судді виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області від 06.01.2023 року №17/20-27 (а.с.13). Позивачка є власницею будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Первомайської міської ради Харківської області 26.11.2005 року, видане на підставі рішення виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області від 23.11.2005 року №561 (а.с.6), яке було зареєстровано у комунальному підприємстві «Первомайське бюро технічної інвентаризації» 26.11.2005 року за реєстраційним номером 12940703, що підтверджує копія витягу від 26.11.2005 року №9075599 (а.с.7). Окрім слів позивачки, факт не проживання відповідача підтверджується актом №06/22 про не проживання особи на території м. Первомайський від 18.10.2022 року (а.с.9) та відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 13.02.2023 року, який вказує на перетин відповідачем кордону України 02.03.2021 року та не повернення не територію України до часу надання відповіді (а.с.29). Таким чином, заявлені позивачкою позовні вимоги знайшли своє доказове підтвердження під час розгляду справи по суті, у зв`язку з чим позов слід задовольнити. Відповідно до вимог ст.72 Житлового кодексу України\~визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, у тому числі, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (ч.1\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року). Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved