Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

У вересні 2022 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ТОВ «Фінпром Маркет», треті особи - державний виконавець Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Безверха К.В. та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом у виконавчому провадженні № [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис № 9045, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» 16 752,50 грн. Даний виконавчий напис позивач вважає незаконним, внаслідок чого порушено її права та охоронювані законом інтереси, які підлягають відновленню та захисту судом в установленому порядку. 06.10.2022 ухвалою Приморського районного суду міста Одеси відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано докази. 13.10.2022 до суду від позивача надійшла заява, у якій вона просить суд розглянути справу у її відсутність, проти заочного рішення не заперечує. 31.10.2022 на ухвалу суду від 06.10.2022 від державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Безверхої К.В надійшли витребовувані документи. 09.11.2022 на електронну пошту суду від представника відповідача надійшли заяви про врегулювання спору за участі судді та про визнання позову. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розглянувши заяви відповідача про врегулювання спору за участі судді та про визнання позову у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що метою цих заяв є визнання ним позову, а тому підстави для врегулювання спору за участю судді відсутні. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 09.07.2018 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0635683865. 26.03.2019 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу № 2603209, за яким ТОВ «Інфінанс» відступило право вимоги ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] за кредитним договором від 09.07.2018 № 0635683865. 25.01.2021 між ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 25/01/21ФК за яким ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до [PERSON] за кредитним договором від 09.07.2018 № 0635683865. 25.01.2021 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу № 250121ФК за яким ТОВ Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги ТОВ ««Фінпром маркет» за кредитним договором від 09.07.2018 № 0635683865. 23.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 9045, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» 16 752,50 грн. 04.06.2021 державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Безверхою К.В. на підставі заяви ТОВ ««Фінпром маркет» відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з виконання виконавчого напису від 23.02.2021 № 9045. 04.06.2021 державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Безверхою К.В. винесено постанови ВП № [NUMBER] про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору та про арешт коштів боржника. 14.06.2021 державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Безверхою К.В. винесено постанову ВП № [NUMBER] про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 07.07.2021 державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Безверхою К.В. винесено постанову ВП № [NUMBER] про арешт майна боржника. 14.09.2022 державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Безверхою К.В. винесено постанову ВП № [NUMBER] про арешт коштів боржника 21.09.2022 державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Безверхою К.В. винесено постанову ВП № [NUMBER] про зупинення виконання виконавчих дій. Згідно зі ст. 18 ЦК України та ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Однак, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначене вище узгоджується з правовими висновками, наведеними у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс 17, у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 61-154св18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17. Верховним Судом у постанові від 29.01.2019 у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Верховний Суд у постанові від 30.10.2019 у справі № 644/6221/16-ц зазначив, що з огляду на те, що адміністративними судами було скасовано постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662, відповідні положення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не підлягають застосуванню. Тобто перелік діє у попередній редакції, за якого виконавчий напис має вчинятися на оригіналах нотаріально посвідчених угод. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис вчинений нотаріусом 23.02.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. З оспорюваного виконавчого напису не вбачається, що укладений 09.07.2018 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] кредитний договір № 0635683865, який був наданий нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Натомість відповідачем не було надано доказів на підтвердження безспірності зобов`язання позивача за яким вчинено спірний виконавчий напис, а саме: отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. За таких обставин, позивач був позбавлений можливості подати до нотаріуса свої заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Зазначені правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 759/6167/18, від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17 та від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17. З огляду на викладене, спірний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 992,40 грн витрат по сплаті судового збору за звернення з позовом та 496,20 грн витрат по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved