Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Зарічненської селищної ради Рівненської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , входять земельні ділянки, належні спадкодавцю на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії РВ № 043337 та РВ № 017959 від 08.10.2003 року. Відповідно до заповіту, вчиненого спадкодавцем [PERSON] від 28.03.2011 року, посвідченого секретарем Кухітсько-Вільської сільської ради Зарічненського району Рівненської області Брень П.Л., спадкодавець заповіла належні їй земельні ділянки своїй онуці [PERSON] . Позивач вказує, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті баби [PERSON] . На даний час вона має намір оформити спадщину, однак у позасудовому порядку цього зробити не може, оскільки, пропустила встановлений законом шестимісячний строк для її прийняття. Зазначає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустила з поважних причин, оскільки про існування заповіту, вчиненого на її користь, їй стало відомо лише у грудні 2022 року від працівників Кухітсько-Вільського старостинського округу Зарічненської територіальної громади. Просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] три місяці. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, просила заявлені вимоги задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Зарічненської селищної ради Рівненської області у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. \~ \~ \~ \~Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1217 ЦК України \~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~ \~Згідно до\~ч.\~1,\~ч.\~3\~ст.\~1223\~ЦК України\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. \~ \~ \~ \~Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що згідно до заповіту від 28 березня 2011 року, посвідченого секретарем Кухітсько-Вільської сільської ради Зарічненського району Рівненської області Брень П.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 5, [PERSON] заповіла належні їй на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії РВ № 043337 та РВ № 017959 від 08.10.2003 року. земельні ділянки площею 0,9076 га та 1,466 га своїй онуці [PERSON] (позивачу у справі). Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.06.2011 року, виданим виконкомом Кухітсько-Вільської сільської ради Зарічненського району Рівненської області, серії [NUMBER] . Таким чином встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Також встановлено, що після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки площею 1,4660 га та 0,9076 га, належні спадкодавцю на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії РВ № 043337 та РВ № 017959 від 08.10.2003 року. На час відкриття спадщини спадкодавець [PERSON] проживала одна по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Зарічненської селищної ради Рівненської області № 167 від 30.01.2023 року. Із повідомлення Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області від 09.02.2023 року № 1-16\\64, інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 09.02.2023 року вбачається, що спадкодавцем [PERSON] вчинявся заповіт, посвідчений 28.03.2011 року Кухітсько-Вільською сільською радою Зарічненського району Рівненської області, зареєстрований за № 5, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття\~спадщини встановлюється\~строк у\~шість місяців,\~який починається\~з часу\~відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач має намір оформити спадщину, однак свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримати не має можливості у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для її прийняття. Разом з тим, у ході судового розгляду встановлено, що у визначений законом строк позивач спадщини не прийняла з об`єктивних причин, які пов`язані з непереборними, істотними труднощами, що виникли для неї, у зв`язку з тим, що про існування заповіту, вчиненого спадкодавцем [PERSON] на її користь, їй не було відомо. Згідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. У Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року, у справі № 565\\1145\\17, висловлено правову позицію, якою розширено перелік поважних причин пропуску прийняття спадщини, зокрема зазначено, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: необізнаність спадкоємців про наявність заповіту. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №o 296/5. Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкоємця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Із повідомлення Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області від 09.02.2023 року № 1-16\\64 вбачається, що позивач не повідомлялася про наявність заповіту, вчиненого на її ім`я. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Ураховуючи обставини справи, наявність заповіту на користь позивача, як спадкоємця майна [PERSON] , поведінку працівників органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а також нотаріуса, які не повідомили позивача про існування заповіту, вчиненого на її користь, після відкриття спадщини, суд вважає, що наведені позивачем причини є об`єктивними та істотними труднощами відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Наведене відповідає правовій позиції, зазначеній у постанові Верховного Суду від 21 вересня 2020 року у справі № 130/2517/18 (провадження No 61-14962св19). Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] була необізнана про наявність заповіту, вчиненого на її користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення\~\~та виклик спадкоємця за заповітом, що свідчить про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини та відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. За наведених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, вважає причини пропуску позивачем строку звернення за прийняттям спадщини поважними і відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України визначає їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved