Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

ТОВ "ФК "ЄАПБ" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору у загальному розмірі 26980,20 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 05 квітня 2018 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем укладено договір про комплексне банківське обслуговування із встановленням кредитного ліміту № 302/4576847-СК, згідно якого відповідачу був встановлений кредитний ліміт. 02 грудня 2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ "ФК" "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № НІ/11/6-Ф, у відповідності до умов якого, АТ «ТАСКОМБАНК» передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № НІ/11/6-Ф від 02 грудня 2021 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26980,20 грн. \~ \~ \~ \~ Відповідач борг не погасив, а тому за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 26980,20 грн. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягає, з підстав зазначених в позовній заяві, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання через сайт Судової влади, оскільки останнє місце реєстрації особи знаходиться на тимчасово окупованій території (Нижньосірогозький район Херсонської області), у судові засідання двічі не з`явилась, із заявами до суду не зверталась, відзив на позов не подавала, про зміну адреси проживання відповідач суд також не повідомляла. За заявою позивача суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "ФК "ЄАПБ" у повному обсязі. Так, судом встановлено, що 05 квітня 2018 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування із встановленням кредитного ліміту № 302/4576847-СК, згідно якого відповідачу був встановлений кредитний ліміт. Станом на\~грудень 2021\~року заборгованість\~ [PERSON] \~перед АТ\~«ТАСКОМБАНК» складала\~26980,20\~грн, з яких 16100 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10880,20 грн. - сума заборгованості за відсотками. 02 грудня 2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ "ФК" "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № НІ/11/6-Ф, у відповідності до умов якого, АТ «ТАСКОМБАНК» передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № НІ/11/6-Ф від 02 грудня 2021 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 26980,20 грн.. Станом на момент звернення ТОВ "ФК "ЄАПБ" до суду борг відповідачем не погашений. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) пози-чальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від пози-чальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604- 609 ЦК. \~ \~ \~ \~Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання. Боржник, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, а також той факт, що відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог товариства та необхідність їх задоволення. Документально підтверджені судові витрати позивача складають 2684 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved