Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області 11.08.2007, актовий запис № 168. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спільне життя між ними не склалося з причини різних поглядів на життя та відсутності взаємопорозуміння. Фактично шлюбні відносини між ними припинено та спільне господарство не ведеться. Шлюб між носить суто формальний характер. Сторони втратили всі ті почуття, на яких тримається шлюб: любов, повагу, взаємну підтримку, розуміння. З квітня 2022 року сторони проживають окремо. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Сторони погодили, що син й надалі буде проживати разом з матір`ю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2022 матеріали позовної заяви передані на розгляд судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою суду від 17.02.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач в судове засідання не викликалась. Відповідач в судове засідання не викликався, від представника відповідача - адвоката Майданік В.Ю., 21.03.2023, надійшов відзив на позовну заяву з якого вбачається, що відповідач не заперечує проти вимог позивача про розірвання шлюбу, погоджується з викладеними в позовній заяві щодо проживання та утримання спільної дитини, однак зазначає на те, що відносини з приводу користування та поділу спільного майна, придбаного під час шлюбу не вирішено. Відповідач має намір в майбутньому заявляти позов, щодо поділу спільного майна подружжя. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.08.2007 між сторонами у даній справі було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 168, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб серія [NUMBER] . Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбно-сімейні відносини між ними припинені внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя. Сторони проживають окремо. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про можливість примирення подружжя. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу недопускається. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 111 ч.1 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, обидва подружжя не просили суд про надання строку на примирення. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved