Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до ТОВ «Вересень Плюс» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона на підставі наказу за 1995 к від 13 вересня 2021 року була прийнята прибиральницею службових приміщень ТОВ «Вересень Плюс» з 15 вересня 2021 року. Наказом № 28 ОД від 26 квітня 2022 року та Наказу № 1490к (розпорядження) від 30 червня 2022 року її звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників ТОВ «Вересень Плюс» магазину № 177 «Varto» , розташованого за адресою : [ADDRESS] на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штату працівників). Звільнення вважає незаконним таким, що порушує її право на працю, гарантоване ст. 43 Конституції України. Вважає звільнення незаконним, з огляду на те, що по - перше, у порушення Закону № 2220, яким передбачено, що працівнику не може пропонуватися робота, яка потребує зміни місця проживання під час військового стану їй було запропоновано перевестися на роботу прибиральниці службових приміщень в [ADDRESS] »; по друге, у неї відсутні інші члени сім`ї з самостійним заробітком; по - трете, її не попередили за два місяці про наступне вивільнення. Крім того, вважає, що неправомірним звільненням їй завдана моральна шкода, яку оцінює у 10000 грн. А тому, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Вересень Плюс» Деркаченко Ю.О. заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на відсутність порушень при звільненні на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить до наступних висновків. На підставі наказу за 1995 к від 13 вересня 2021 року [PERSON] була прийнята прибиральницею службових приміщень ТОВ «Вересень Плюс» з 15 вересня 2021 року, що вбачається з копії трудової книжки (а.с. 12 ). Судом встановлено, що 26 квітня 2022 року відповідачем видано наказ № 28 ОД «Про внесення змін до штатного розпису у зв`язку із скороченням посади», відповідно до якого у зв`язку зі раціоналізацією штатної структури підприємства за результатами господарської діяльності магазину № 177 «Varto», розташованого за адресою: [ADDRESS] з штатного розпису виведена одна штатна одиниця посади прибиральника службових приміщень (а.с. 67). Відповідно до п.1 ч.1\~ст.40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно ст.\~42\~КЗпП України\~при скороченні\~чисельності чи\~штату працівників\~у зв`язку\~із змінами\~в організації\~виробництва і\~праці переважне\~право на\~залишення на\~роботі надається\~працівникам з\~більш високою\~кваліфікацією і\~продуктивністю праці. При\~рівних умовах\~продуктивності праці\~і кваліфікації\~перевага в\~залишенні на\~роботі надається: сімейним\~-\~при наявності\~двох і\~більше утриманців; особам,\~в сім`ї\~яких немає\~інших працівників\~з самостійним\~заробітком; працівникам\~з тривалим\~безперервним стажем\~роботи на\~даному підприємстві,\~в установі,\~організації; працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат . Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Згідно зі ст. 4 Конвенції № 158 Міжнародної організації праці «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року», спрямованої на захист прав працівника, - трудові відносини з працівником не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, зв`язаних зі здібностями або поведінкою працівника. Як вбачається з ст. 9 Міжнародної Конвенції № 158, на роботодавця покладається тягар доказування законності підстав звільнення працівника. Статтею 43 Конституції України\~передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений\~статтею 5-1 КЗпП України\~правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Аналіз вказаних норм трудового права дає підстави для висновку, що у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Листом ТОВ «Вересень Плюс» за № 587 від 27 квітня 2022 року працівника [PERSON] попереджено про заплановане вивільнення з посади, тобто за два місяці (а.с.34)., що не спростовується позивачем. Наказом № 1490к (розпорядження) від 30 червня 2022 року (а.с.11) [PERSON] звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників ТОВ «Вересень Плюс» магазину № 177 «Varto» на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України (на підставі п.1 ст.40 КЗпП України ) (а.с. 11). Судом встановлено, що на час вирішення питання про звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників у ТОВ «Вересень Плюс» магазину № 177 «Varto», розташованого за адресою: [ADDRESS] працювало дві прибиральниці позивач [PERSON] та [PERSON] .. При цьому, останній була надана перевага у залишенні на роботі з огляду на стаж роботи, оскільки [PERSON] була прийнята на роботу на рік раніше ніж позивач, а саме 09 вересня 2020 року. Частиною другою\~ст.40 КЗпП України\~встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно з ч.ч.1,3\~ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст.\~40, ч. 3 ст.\~49-2 КЗпП України\~щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3\~ст. 49-2 КЗпП України\~роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. З матеріалів справи вбачається, що листом ТОВ «Вересень Плюс» за № 587 від 27 квітня 2022 року позивачу [PERSON] запропоновано переведення на посаду прибиральника службових приміщень магазину № 44 «Файно маркет» [ADDRESS] (а.с.34 ). Таким чином, відповідачем надано докази щодо запропонованої позивачці вакансії, що існувала на цьому підприємстві. Стосовно відсутності інших членів сім`ї з самостійним заробітком, позивачем надана копія свідоцтва про смерть чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.39) разом з тим, позивач не спростовувала, що має повнолітніх дітей, які мешкають у м. Київ. Таким чином, судом не встановлено порушень звільнення з боку відповідача на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed