Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з відповідача на свою користь в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання суму грошових коштів у розмірі 245000 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він з 28.07.2005 працював у відповідача гірником очисного забою 4 розряду з повним робочим днем у шахті. 20.07.2018 позивача було звільнено з роботи. 15.08.2018 позивача прийнято гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем. 19.07.2019 позивача було звільнено з підприємства відповідача за ст. 40 КЗпП України у зв?язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров?я. Вказує, що за час роботи на підприємстві відповідача позивач набув хронічних професійних захворювань. Пунктом 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 28.09.2021 року встановлено наявність у позивача наступних професійних захворювань: хронічний бронхіт ІІ ст., ф. затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.), хронічна радикуляція S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Також відповідно до довідки Медико-соціальної експертної комісії від 10.11.2021 серії 12ААВ 167547525 позивачу встановлено третю групу інвалідності безстроково. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. 3 моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності у відносно молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2023 року відзив ПрАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» на позовну заяву повернуто відповідачеві без розгляду. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. З 28 липня 2005 року по 20 липня 2018 року та з 15 серпня 2018 року по 19 липня 2019 року позивач перебував у трудових відносинах з ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» з повним робочим днем в шахті (а.с.7-9). 19 липня 2019 року позивача було звільнено із займаної посади у зв`язку з невідповідністю робітника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я на підставі пункту 2\~статті 40 КЗпП України. Як вбачається з копії виписки №902 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Клініки професійних захворювань Державної установи "Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України", висновком за № 32/974 від 10 вересня 2021 року Центральної лікарсько-експертної комісії позивачу встановлено діагноз - хронічний бронхіт ІІ ст., ф. затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.), хронічна радикуляція S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.19). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 28 вересня 2021 року, затвердженого 28 вересня 2021 року начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці В. Король, встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів важкості праці та пилу фіброгенної дії. Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння): пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксин кристалічний при вмісту вільного діоксиду кремнію до 5% фактична величина 30,2 55,2 мг/м3, при нормативному значенні 10 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни 81 91,7 % зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 61,5 191,3 Вт, при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 49,5 120,8 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується фактична величина 10 - 35 кг при нормативному значенні 30 кг. Робоча поза в нахиленому положенні більше 30? - 56% зміни при нормативному значенні до 30? - 25% зміни. Нахили корпусу 30 160 разів за зміну, при нормативному значенні 51 100 разів за зміну. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 82-96 дБА, при нормативному значенні 80дБА (а.с.10-12). Також вказаним актом генеральному директору ПрАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» з метою ліквідації і запобігання виникненню професійних захворювань запропоновано вчинити ряд заходів (пункт 19). 10 листопада 2021 року позивачу у зв`язку з професійним захворюванням встановлено третю групу інвалідності безстроково, рекомендовано «Д» невролог, терапевт (а.с.13). Крім того, позивачу з 28 жовтня 2021 року встановлено 65% втрати професійної працездатності за профзахворюваннями безстроково (а.с.13 зворотна сторона). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Статтею 43 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Згідно з частинами першою, другою\~статті 153 Кодексу законів про працю України\~(далі -\~КЗпП України) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця. Частинами першою та третьою\~статті 13 Закону України "Про охорону праці"\~передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. У\~статті 173 КЗпП України\~закріплено право працівника на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частиною першою\~статті 237-1 КЗпП України\~передбачено відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У пунктах 9, 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У Рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року N 1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено наявність правових підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди, завданої внаслідок незабезпечення йому роботодавцем безпечних і здорових умов праці, що призвело до професійного захворювання, втрати працездатності та встановлення інвалідності. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок стійкої втрати професійної працездатності, судом враховуються обставини, які мають суттєве значення, зокрема ступінь втрати працездатності, глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, наслідки, що наступили, а також засади розумності і справедливості. При цьому, вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійне захворювання виникло у позивача саме після його тривалого перебування у трудових відносинах з ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ», на якого законодавством було покладено обов`язок із забезпечення безпечних та нешкідливих умов праці, факт звільнення позивача із займаної посади у зв`язку з невідповідністю робітника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я на підставі пункту 2\~статті 40 КЗпП України,\~наслідки, що наступили, беручи до уваги визначений у довідці МСЕК висновок щодо подальших умов та характеру праці позивача, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду, що спричинена втратою працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, у розмірі 65000 грн. На підставі частини другої\~статті 416 ЦПК України\~Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду справи N 212/3137/17-ц (провадження N 61-37529сво18) сформулював висновок про застосування норми права, який полягає у тому, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди. Також вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховуються норми п. п. 164.2.14а ст. 164 Податкового кодексу України щодо утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, оскільки розмір присудженої моральної шкоди перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року. З огляду на викладене, пред`явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial