Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії, яка нараховувалась йому до дня смерті і зберігається у Відділі обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. У липні 2021 року представник позивачки отримала у державного нотаріуса Другої донецької міської державної нотаріальної контори Кучеренко О.Л. свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.07.2021, з якого слідує, що спадщина на яку видане свідоцтво складається з недоотриманої пенсії в розмірі 9453,67 грн. У зв`язку з відсутністю фінансування вказані гроші виплачені не були. Відповідачем повідомлено позивача 25.08.2021 та надано нотаріусу відповідь 14.07.2021 про розмір заборгованості по пенсії [PERSON] яка становить 9453,67 грн за період з 01.07.2018 по 31.07.2018. Вважає, що надана відповідачем нотаріусу інформація стосовно розміру недоотриманої пенсії [PERSON] не відповідає дісності, оскільки відповідачем припинено виплату пенсії батьку позивачки з лютого 2015 року. Таким чином, відповідачем невірно вказаний період заборгованості по пенсії та її розмір. Вказала, що точний розмір заборгованості по пенсії батька позивачці невідомий, однак пенсія батька за липень 2018 року склала 9453 грн., та за підрахунком позивачки заборгованість по пенсії з 01.02.2015 по 30.06.2018 складає 387573 грн. (41 місяць х 9453 грн.). Зазначила, що недоотримана пенсія за життя батька позивачки увійщла до складу спадщини за весь період та позивачка в порядку спадкування за законом набула право власності на вказані грошові кошти. У зв`язку з чим просить суд визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити позивачці як спадкоємцю [PERSON] , який помер [INFO] його недототриману пенсію за весь період заборгованості; стягнути з відповідача на користь позивачки недоотриману пенсію [PERSON] за весь період заборгованості з урахуванням раніше виплачених сум;стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору. Позивачка будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймала. В позовній заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності. Крім того, позивачкою до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, причину неявки суду не повідомив. Разом з тим, від останнього надійшли до суду пояснення по справі, в яких зазначено, що [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Добропіллі та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.З 01.01.2017 виплата пенсії [PERSON] припинена на підставі на підставі обміну інформацією з органами соціального захисту населення. В квітні 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією в м. Слов`янську на підставі заяви №7394 від 18.04.2018 пенсійну справу [PERSON] взято на облік за новим місцем перебування на обліку як внутрішньо переміщеної особи. Виплату пенсії поновлено з 01.01.2017. Починаючи з 01.07.2018 виплата пенсії проводилася в місячному розмірі. Виплату пенсії за життя [PERSON] проведено по 31.12.2020 року. Пенсійна справа знята з обліку з 01.01.2021 у зв`язку зі смертю пенсіонера [INFO]. У липні 2021 року на запит державного нотаріуса Другої донецької міської державної нотаріальної округу Донецької області Кучеренка О.Л. Головним управлінням видана довідка про суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] в розмірі 9453,67 грн. згідно вимог ст. 46 Закону №1058. За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» 12.08.2021 року із заявою №7177 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] звернулася [PERSON] черездовірену особу [PERSON] , яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності та представляла інтереси спадкоємця. За результатом розгляду наданих документів у виплаті недоотриманої пенсії відмовлено у зв`язку з її відсутністю відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 Закону №1058. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності В судовому засіданні було встановлено, що pгідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 17 травня 2021 року Бородянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) слідує, що [INFO] у м. Макіївка Донецької області, в Україні помер [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом Другої донецької міської державної нотаріальної контори Кучеренко О.Л. від 28.07.2021 та зареєстрованого в реєстрі за № 1-675 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1949 року народження, який помер [INFO] є його донька - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадщина на яку видане свідоцтво складається з недоориманої пенсії, що знаходиться у Відділі обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка належала спадкодавцю, що підтверджується довідкою, виданою Відділом обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 14.07.2021 вих. № 0500-1505-5/35682. Оцінка спадщини становить 9453,67 гривень. 25 серпня 2021 року Відділом обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову у виплаті недоотриманої пенсії № 0500-1801-8/58089 з якого слідує, що управлінням розглянуто заяву [PERSON] від 12.08.2021 за № 7177 про виплату недоотриманої пенсії за померлого [PERSON] . Посилаючись на ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV вказано, що [PERSON] , який помер [INFO] виплачена пенсія по 31.12.2020, сума невиплаченої пенсії за терміном позовної давності за життя за період з 01.07.2018 по 31.07.2018 склала 9453,67 грн. Недоотримана пенсія на теперішній час по пенсійній справі [PERSON] відсутня. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на підставі ухвали суду від 17.11.2022, якою було витребувано відомості з електронної пенсійної справи, щодо розміру пенсії [PERSON] , [INFO] , за період з моменту припинення її виплати, 01.02.2015 по день його смерті, [INFO] , помісячно, із обов`язковим зазначенням даних про нарахування, виплату або невиплату сум пенсії, а також правових підстав припинення нарахування чи виплати пенсії останньому, до суду було надано відповідні відомості з яких слідує, що з 01.01.2015 по 31.12.2016 заборгованість по нарахованій пенсії за життя [PERSON] становить 91366,02 гривень. Крім того, відповідачем було надано витяг з електронної пенсійної справи [PERSON] з якого слідує, що за період з 01.07.2018 по 31.12.2020 [PERSON] нараховано пенсію та виплачено через банк № 10004/570. Відомостей за період з 01.01.2017 по 30.06.2018 щодо нарахування, виплати або невиплати пенсії [PERSON] суду не надано. Вирішуючи вказаній спір суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України). Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Як слідує з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , спочатку перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Добропіллі, а в подальшому з дислокацією в м. Слов`янськ, як отримувач пенсії за віком,маючи статус внутрішньо переміщеної особи. Таким чином, спірні правовідносини регулюються саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Під час судового розгляду встановлено, що позивачка [PERSON] , як спадкоємець за законом отримала у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом, за змістом якого до неї перейшло право власності на недоотриману пенсію за життя її батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в розмірі 9453,67 гривень. Позивачка зазначає, що вказана сума недоотриманої пенсії в розмірі 9453,67 гривень обчислена відповідачем за період з01.07.2018 по 31.07.2018 з урахуванням ч.1 ст. 46 Закону України«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що також не оспорюється відповідачем. Крім того, позивачка за змістом позовної заяви зазначає, що відповідачем також на підставі ч.1 ст. 46 Закону України«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», було прийняте рішення про про відмову у виплаті недоотриманої пенсії та вказано, що [PERSON] , який помер [INFO] виплачена пенсія по 31.12.2020, сума невиплаченої пенсії за терміном позовної давності за життя за період з 01.07.2018 по 31.07.2018 склала 9453,67 грн. Недоотримана пенсія на теперішній час по пенсійній справі [PERSON] відсутня. У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Таким чином, суд доходить висновку, що частина 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Під час розгляду справи, суд враховуючи докази, надані відповідачем, щодо нарахованої, виплаченої та невиплаченої пенсії [PERSON] за період з 01.02.2015 по день його смерті, [INFO] , з яких слідує, що за період з 01.02.2015 по 31.12.2016 наявна заборгованість по нарахованій пенсії за життя [PERSON] , за період з 01.07.2018 по 31.12.2020 [PERSON] нараховано пенсію та виплачено через банк № 10004/570, та з урахуванням того, що відомостей за період з 01.01.2017 по 30.06.2018 щодо нарахування, виплати або невиплати пенсії [PERSON] відповідачем суду не надано, а також враховуючи, доводи позивачки, що заборгованість по пенсії її батька становить саме за період з 01.02.2015 по 30.06.2018, вважає, що спірним періодом недоотриманої за життя пенсії [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є саме період з 01.02.2015 по 30.06.2018. Відповідачем суду не надано відповідного рішення про припинення виплати пенсії [PERSON] за період з 01.02.2015 по 31.12.2016 та припинення нарахування пенсії за період з 01.01.2017 по 30.06.2018 Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії. Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України. Однак, відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6). Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції. Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Таким чином, суд вважає, що призначена спадкодавцеві довічна пенсія за віком у період з 01.02.2015 по 30.06.2018 нараховувалася, обліковувалася (її розмір був збільшений під час періоду невиплати), але не була виплачена. Також, суд зазначає, що позивачка звертаючись до суду з даними вимогами, вказує, що сума пенсії її батька за липень 2018 року складала 9453 грн., та за підрахунком позивачки сума недоотриманої пенсії за період з 01.02.2015 по 30.06.2018 склала 387573 грн. (41 місяць х 9453 грн.). Разом з тим, суд не вбачає підстав для прийняття вказаного розрахунку позивачки саме в розмірі визначеному останньою, оскільки розрахунок не містить відповідних доказів щодо розміру саме такої суми щомісячної пенсії її батька. За викладених обставин, суд встановивши, що позивачка має право на спадкове майно - пенсію за віком [PERSON] , доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивачки, як спадкоємця, на отримання належного їй спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, але з урахуванням неможливості обчислення розміру недоотриманої пенсії за спірний період, оскільки її розмір був збільшений під час періоду невиплати, і як наслідок неможливості її стягнення за рішенням суду, ефективним способом захисту порушеного права в такому випадку суд вважає визнання за позивачкою права на недоотриману пенсію [PERSON] за період з 01.02.2015 по 30.06.2018 та зобов`язання відповідача виплатити позивачці недоотриману пенсію [PERSON] за період з 01.02.2015 по 30.06.2018. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, оскільки вимоги позивачки судом задоволені у повному обсязі, то необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь [PERSON] суму судового збору, сплаченого останнім при зверненні до суду із зазначеним позовом у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved