Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

06.05.2020 р. [PERSON] (надалі Позивач) звернувся до [PERSON] (надалі Відповідач 1), [PERSON] (надалі Відповідач 2), треті особи - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - Банк), Васильківський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі - ВДВС), старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілов В.О. (надалі - виконавець) з вимогами: про визнання права власності на житловий будинок загальною площею 201,4 кв.м, земельну ділянку площею 0,2 га по [ADDRESS] та на незавершене будівництво, розташоване по [ADDRESS] ; зняти арешт на житловий будинок загальною площею 201,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та незавершене будівництво за адресою: [ADDRESS] , накладений Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія ВП 43757433, виданої 23.06.2014 р. головним державним виконавцем Ляш Ю.П. Васильківського міськрайонного, відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно ухвали Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим у справі № 122/707/14 від 24.02.2014 р. «про забезпечення позову»; зняти арешт на житловий будинок загальною площею 201,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та незавершене будівництво за адресою [ADDRESS] , накладений державним реєстратором Фесенко О., Реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Автономна Республіка Крим, згідно ухвали Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим у справі № 122/707/14 від 24.02.2014 р. «про забезпечення позову». \~ \~ \~ \~07.05.2021 р. позивач частково змінив позовні вимоги та просив суд розглянути разом з первісним позовом, вимоги: визнати за позивачем - [PERSON] , РНКПО [NUMBER] право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3221484000:07:013:0380. цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських : будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.2 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; скасувати арешт на земельну ділянку кадастровий номер 3221484000:07:013:0380, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.2 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладений Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименко М.М. у виконавчому провадженні 59619528 від 22.07.2019 р. при примусовому виконанні рішення Васильківського міськрайонного суду у справі № 362/5859/14-ц; скасувати арешт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 201,4 кв.м, житлова площа 102,0 кв.м, матеріали стін - цегла керамічна, опис: двоповерховий будинок літ. "А" та господарська будівля літ. "Д" та складається з: І поверх: 1-а кімната - 37.4 кв.м, веранда - 15.7 кв.м, коридор-кухня - 26.4 кв.м, коридор-кухня - 15.0 кв.м, котельня - 1.1 кв.м, сходи - 5.6 кв.м, санвузол - 1.3 кв.м, ванна - 3.1 кв.м, туалет - 1.8 кв.м, II поверх: 2-а кімната - 27.2 кв.м, 3-я кімната - 37.4 кв.м, передпокій - 29.4 кв.м, накладений Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименко М.М. у виконавчому провадженні 59619528 від 22.07.2019 р. при примусовому виконанні рішення Васильківського міськрайонного суду у справі № 362/5859/ 14-ц; скасувати арешт на незавершене будівництво, за адресою: [ADDRESS] , незакінчений будівництвом житловий будинок готовність 48%, загальна площа (кв.м): 210,5, накладений Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименко М.М. у виконавчому провадженні 59619528 від 22.07.2019 р. при примусовому виконанні рішення Васильківського міськрайонного суду у справі № 362/5859/14-ц. 07.05.2021 р. ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, залучено приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. (надалі приватний виконавець) та залучено Банк в якості співвідповідача. Заявлені вимоги позивач обгрунтовує тим, що його право власності на вказане нерухоме майно не визнається сторонами у справі, які є учасниками одного зведеного виконавчого провадження № 479677772 з виконання виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.09.2015 р. № 362/5859/14-ц, виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва від 16.11.2016 р. № 756/7189/15-ц, виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2015 р. № 362/626/14-ц, виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2015 р. № 362/5407/14-ц про стягнення грошових коштів з [PERSON] , в ході примусового виконання якого описано та арештоване нерухоме майно, що є преметом спору, і було передано на реалізацію, яка не відбулася. 05.03.2019 р. стягувачам запропоновано залишити за собою нереалізоване майно боржника, на що погодився позивач, проте не визнали відповідачі, що стало підставою для звернення до суду. Представник Позивача подав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник Відповідача 1 направив до суду заяву в якій позов визнав та просив слухати справу у його відсутності. Представник Відповідача 2 у поданій заяві просив слухати справу у його відсутності, вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. У відзиві, зареєстрованому 25.08.2021 р. вх. № 15599, вказує на те, що Позивач не набув права власності на спірне нерухоме майно, а тому відсутні підстави для зняття арешту з такого майна. Представник банку, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, заяв про слухання справи за його відсутності не надіслав, правом на подання відзиву не скористався. Представник ВДВС подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, пояснень з приводу вимог позову не подав. Треті особи, приватний та державний виконавці, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце слухання справи, до суду не з`явилися, причини неявки не повідомили, заяв про слухання справи за їх відсутності не надіслали. Правом на подання пояснень не скористалися. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що 23.06.2014 р. головним державним виконавцем ВДВС Васильківського МРУЮ Київської області Ляш Ю.П. при примусовому виконанні ухвали № 2/362/820, виданої 16.06.2014 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області, постановою ВП № 43757433 накладено арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належать [PERSON] (а.с. 239-241 т.1). 22.10.2014 р. рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області, справа № 362/626/14-ц, що набрало законної сили 10.12.2014 р., з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] заборгованість в сумі 25\~986\~735, 95 грн. та 3654 грн. судового збору (а.с. 23-25 т. 1). 13.04.2016 р. рішенням Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/7189/15-ц, що набрало законної сили 05.10.2016 р., стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 1\~852 086,19 доларів США та 3654 грн. судового збору (а.с. 17-20 т.1). 21.11.2019 р. рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області, справа № 761/11746/19, що набрало законної сили 10.03.2020 р. (надалі рішення суду), відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Державного підприємства «Сетам», старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ Башілова В.О., про визанння торгів у зведеному виконавчому провадженні № 47967772 недійсними (а.с.25-26 т. 1). Рішенням суду встановлено, що у\~відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 47967772 з виконання виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.09.2015 №362/5859/14-ц; виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва від 16.11.2016 №756/7189/15-ц; виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2015 № 362/626/14-ц; виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2015 № 362/5407/14-ц про стягнення грошових коштів\~з [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» є стягувачами у зведеному виконавчому провадженні № 47967772, де [PERSON] є боржником. Арештоване у даному виконавчому провадженні нерухоме майно боржника за адресою: вул. Молочна, 2 та вул. Молочна, 4, м. Васильків, тричі було виставлене на електронні торги, однак не реалізоване, а саме: - згідно із протоколом проведення електронних торгів № 356159 від 06.09.2018 р. не відбулись електронні торги по лоту № 297169 за стартовою ціною 6 587 059 грн.; - згідно із протоколом проведення електронних торгів №70; 361624 від 10.10.2018 р. не відбулись електронні торги по лоту 470; 302815 за стартовою ціною 5 599 000 грн. 15 коп.; - згідно із протоколом проведення електронних торгів № 390668 від 04.03.2019 р. не відбулись електронні торги по лоту № 308198 за стартовою ціною 4 610 941 грн. 30 коп. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 02.09.2019 р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименком М.М., ВП № 59619528, при примусовому виконанні виконавчого листа № 362/5859/14-ц, виданого 21.09.2015 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області було описано та накладено арешт на майно, до складу якого входить спірне нерухоме майно (а.с.134-135 т. 1). 18.04.2019 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. в ході виконання зведеного виконавчого провадження № 46112873 винесено постанову про передачу належного боржнику [PERSON] нерухомого майна стягувачу [PERSON] у рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 362/5407/14-ц від 15.01.2015 р. (а.с. 14-15 т. 1). Як вбачається з даної постанови, заборгованість [PERSON] перед [PERSON] становить 100\~000\~000 грн. та 3654 грн. судового збору. Стягувачу [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 362/5407/14-ц, виданим 15.01.2015 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області, передано майно, що належить [PERSON] , а саме: незавершене будівництво, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належне на підставі свідоцтва про право на спадщину, 1-4403, 13.11.2008 р. виданого Васильківською міською держнотконторою, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 25.11.2008, реєстраціний номер 25122391; житловий будинок, загальною площею 201,4 кв.м, житлова площа складає 102 кв.м, належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 10.09.2013 Державним реєстратором права на нерухоме майно [PERSON] реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.09.2013 номер запису про право власності 2435961, реєстраціний номер нерухомого майн 153436832107; земельну ділянку площею 0,200 га, кадастровий номер 3221484000:07:013:0380, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2 га, розташовану по [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 09.09.2009 р. відділом Держкомзему у м. Василькові та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010996500006. 13.03.2019 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. в ході виконання зведеного виконавчого провадження № 46112873 складено Акт № 46112873 про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, а саме виходячи з положень ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження», наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 про реалізацію арештованого майна, у зв`язку із наявністю однієї черги стягувачів та пред`явленням стягувачем [PERSON] виконавчого листа до виконання першим, [PERSON] шляхом заліку його забезпечених вимог в рахунок ціни майна третіх осіб, що складає 4 610\~941, 30 грн., передано належне боржнику [PERSON] нерухоме майно, розташоване по [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с. 31-32 т. 1). 08.11.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М., ВП № 59619528, при примусовому виконанні виконавчого листа № 362/5859/14-ц, виданого 21.09.2015 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області постановою призначено суб`єкта оціночної діяльності для надання звіту про оцінку майна, до складу якого ввійшло спірне нерухоме майно (а.с. 136 т. 1). З огляду актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформаційні довідки № 207679585 та № 207680719 від 28.04.2020 р., нерухоме майно, що передано стягувачу [PERSON] , перебуває під обтяженням застосованим на підставі ухвали Залізничного районного суду м. Сімферополя АРК (а.с. 46-51 т. 1). Згідно із положеннями, зокрема, ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів. З урахуванням цих норм, суд повинен установити чи було порушено, не визнано або оспорено права, свободи чи інтереси заявника, i залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні, в залежності від наявності для цього відповідних підстав, встановлених законом або договором. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основположних свобод, статті 2 ЦПК України ідея справедливого судового розгляду включає право на змагальні провадження. Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою суду. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 6, 9-10 ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі нереалізації майна на третьому електронному аукціоні виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. Майно передається стягувачу за ціною третього електронного аукціону або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. У разі наявності кількох стягувачів, які виявили бажання залишити за собою нереалізоване майно, воно передається в порядку черговості, визначеної\~статтею 46\~цього Закону (у разі наявності застави та/або іпотеки декількох стягувачів щодо такого майна - також з урахуванням відповідних норм\~Закону України\~"Про заставу" та/або\~Закону України\~"Про іпотеку"), а в межах однієї черги, визначеної статтею 46 цього Закону, - у порядку надходження виконавчих документів на виконання. Згідно постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби МЮУ від 25.06.2015 р. про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 46112873 (а.с. 44-45 т. 1): 15.01.2015 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 362/5407/14-ц, боржник [PERSON] , стягувач [PERSON] ; 21.05.2015 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 362/626/14-ц, боржник [PERSON] , стягувач [PERSON] . Таким чином, передання неарелізованого нерухомого майна боржника [PERSON] у власність стягувачу [PERSON] у порядку черговості надходження на виконання виконавчого документу відповідає вимогам законодавства. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 392 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності за ст. 392 ЦК України у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно, оскільки підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до зазначеної норми є саме оспорення або невизнання права, а не намір набути таке право за рішенням суду. Судом встановлено невизнання відповідачами належності позивачу нерухомого майна, переданого останньому як стягувачу шляхом заліку його забезпечених вимог в рахунок ціни майна боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд не має обгрутованого сумніву щодо достовірності обставин невизнfння відповідачами позову та добровільності визнання таких, а тому обставина не визнання іншою особою цього права на спірне майно не підлягає доведенню. Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК України, суд враховує, що за змістом зазначеної норми судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача таке право, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Суд вважає встановленим законність набуття позивачем права власності на спірне майно, а тому задовольняє таку вимогу. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Конституцією України, зокрема ст. 41 передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження`виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження`у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Порядок зняття арешту з майна передбаченост. 59 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції`закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 р. у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховує позивач. Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свободчітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися. Суд вважає обґрунтованими вимоги про зняття арешту з нерухомого майна по [ADDRESS] , оскільки таке майно є власністю позивача, а тому існування обтяження порушує його права та інтереси. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що позивач надав належні та допустимі докази того, що відповідачами були порушені його права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, суд приходить обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved