Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

17.02.2022 представник позивачки [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , Валківської міської ради Харківської області, зі змісту якого просить: - встановити факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 5,35 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності колишнього колгоспу Першого Травня, що розташована на території Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] в с. Баранове Богодухівського (Валківського) району Харківської області померла мати позивачки - [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також є дітьми спадкодавця. Як зазначає представник, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вже зверталися до суду з аналогічним позовом до Валківської міської ради Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Але рішенням суду від 06.01.2021 у справі № 615/717/20 відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки позивачі не надали докази прийняття ними спадщини після смерті [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа не відкривалася, спадкодавець заповіт не посвідчував. Будь-які заяви про прийняття спадщини чи про відмову від неї станом на 27.06.2020 до нотаріальної контори не надходили. Окрім того, перешкодою для оформлення позивачами права на спадкове майно в нотаріальному порядку суд визнав відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), що належало спадкодавцю. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24.11.2021 рішення суду залишено без змін. Посилаючись на дані по господарської книги за 2001-2005 роки за особовим рахунком № [NUMBER] , представник вважає, що позивачка прийняла спадщину відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) та п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 №18/5, проте незважаючи на наявність у [PERSON] права на земельну частку (пай), оформити це право у нотаріальному порядку неможливо через відсутність оригіналу сертифіката, зареєстрованого в передбаченому законом порядку за померлою, що є порушенням права позивачки на спадкування. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 19.05.2022 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. За повідомленням Укрпошти від 24.05.2022 позовний матеріал відповідачам не вручений, так як тимчасово не обслуговуються поштові відділення за їх місцем проживання. Крім того, у відповідності до ч.10 ст.187 ЦПК України виклик відповідачів у справі здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. 06.06.2022 на електронну пошту суду надійшли заяви аналогічного змісту [PERSON] , [PERSON] , що не заперечують проти задоволення позовних вимог [PERSON] , просять судовий розгляд проводити за їх відсутності. 13.06.2022 представник позивачки надав уточнену позовну заяву в частині залучення до участі у справі в якості відповідача [PERSON] , а саме сина ще однієї доньки померлої - [PERSON] , в задоволенні позовних вимог якої попереднім рішенням суду відмовлено, але [INFO] вона померла, син прийняв спадщину в передбаченому законом порядку, тому має право претендувати на спадкове майно бабусі [PERSON] , на яке раніше претендувала його мати. 15.06.2022 відповідач [PERSON] подав до канцелярії суду заяву, в якій повідомив, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , інших спадкоємців немає, не заперечує проти залучення його до участі у справі в якості відповідача. Позовні вимоги [PERSON] визнав, так як йому відомо, що позивачка дійсно проживала однією сім`єю з [PERSON] на день її смерті на [ADDRESS] та доглядала за нею. Просить судове засідання 16.06.2022 проводити за його відсутності. В цей же день 15.06.2022 на електронну адресу суду надійшли заяви аналогічного змісту відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Слід відзначити, що заяви відповідачів не посвідчені в передбаченому законом порядку, що надає підстави сумніватись, як в особі, яка їх склала, так і добровільності викладеної в них позиції. Представник відповідача - міський голова Скрипніченко В. надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів. В судове засідання 16.06.2022 позивачка не з`явилася, причину не повідомила. Її представник в наданій до канцелярії суду заяві повідомив, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, судове засідання проводити без його участі. В зв`язку із неявкою сторін, явку яких визнано обов`язковою, підготовче судове засідання неодноразово відкладалось. 21.07.2022 представник позивачки надав клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження реєстрації місця її проживання разом із спадкодавцем на час смерті за однією адресою та неможливість оформити спадкові права в позасудовому порядку. Окрім того, клопотання містить вимоги про витребування у відповідача - міської ради копії заповіту, посвідченого 17.06.1992 Баранівською сільською радою за реєстровим № 54, про який позивачці стало відомо лише після ознайомлення з Витягом із Спадкового реєстру № 69393818 від 06.07.2022. Вважає необхідним витребувати заповіт, оскільки не відомо на чию користь його вчинено, з метою недопущення прав цієї особи та вирішення питання про залучення її до участі у справі в якості відповідача. 18.08.2022 представник позивачки подав клопотання про витребування із архіву суду матеріали цивільної справи № 615/717/20, які містять докази, що підтверджують набуття померлою права на земельну частку (пай). 05.09.2022 представник позивачки подав клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, що на його думку, підтверджують набуття спадкодавцем права на земельну частку (пай). Ухвалою суду від 22.09.2022 за клопотанням представника позивачки залучено до участі у справі в якості відповідача [PERSON] , на користь якого складено заповіт та витребувано його копію, що надійшла до суду 17.10.2022. 20.10.22 представник позивачки подав клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, що на його думку, підтверджують набуття спадкодавцем права на земельну частку (пай), в тому числі постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 769/02-31 від 18.10.2022. В підготовчому судовому засіданні 10.11.2022 позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені у позові з уточненнями обставини, просили задовольнити. Пояснили, що за життя [PERSON] весь час проживала за адресою: [ADDRESS] разом із сім`єю відповідача [PERSON] . В 1999 році на прохання матері за згодою інших дітей забрала її до себе за адресою: [ADDRESS] , знявши з реєстрації місця проживання за попередньою адресою. На той час брати проживали в м. Харкові, не мали можливості доглядати за матір`ю, та вона і не хотіла через високі поверхи. При цьому все належне матері майно залишилось за адресою: [ADDRESS] у володінні [PERSON] . Знала, що мати подарувала йому належний їй житловий будинок за цією адресою, на інше належне матері майно, що залишилося у володіння відповідача, не претендувала. До смерті [INFO] мати проживала у неї, поховала за власні кошти, поставила пам`ятник. Була впевнена у відсутності спадкового майна після смерті матері, тому не звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини. В 2020 році місцевий орендар земельних ділянок [PERSON] повідомив, що матері належить земельний пай, який він може взяти в оренду, в зв`язку з чим звернулася до старости, який вказав на відсутність такого права, оскільки пройшло багато часу. Звернулися до суду, але отримали відмову, так як не змогли довести, що позивачка чи хтось інший із відповідачів прийняли спадщину після смерті матері. Наполягають, що судом не враховано, що позивачка на день смерті матері проживала разом з нею за однією адресою, що підтверджується довідкою старости, яку на час попереднього судового розгляду не змогли отримати, але не стали скасовувати попереднє рішення суду, а повторно звернулися з позовом про оформлення спадкових прав. Вважають, що не дивлячись на наявність доказів про місце реєстрації позивачки та померлої на день смерті за однією адресою, встановлення цього факту потрібно, оскільки виникнуть запитання, чи прийняла вона спадщину в порядку ст.549 ЦК (в редакції 1963 року), так як не підтверджено, що приступила до управління та розпорядження майном матері після її смерті. Книга 6 нового ЦК, на думку представника, може застосовуватись лише за спільного проживання. Як донька, є спадкоємцем 1 черги, але своєчасно не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. Наголошують, що померла мала право на земельний пай, але не може оформити спадщину в нотаріальній конторі через відсутність оригіналу сертифікату. Відповідачі могли претендувати на спадкове майно, але не звернулися до нотаріальної контори з відповідними заявами, запитання щодо кола спадкоємців в нотаріальному порядку не вирішувалося. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожен окремо, визнали позовні вимоги, посилаючись на те, що на час смерті мати дійсно проживала разом з [PERSON] . Не оспорюють дійсність складеного матір`ю заповіту, але вважають, що буде справедливим, якщо спадкові права на зазначений у ньому земельній пай оформить позивачка, оскільки [PERSON] мати подарувала житловий будинок. Відповідач [PERSON] фактично частково визнав позов, не заперечував, що спадкодавець на день смерті проживала у позивачки, але в його володінні залишилось майно померлої, не знав про наявність заповіту, має бажання оформити спадкові права на земельну частку (пай). Представник відповідача - міської ради не заперечував, що спадкодавцю належить право на земельну частку (пай), але вважає необхідним встановити коло спадкоємців та їх позицію щодо прийняття спадщини чи відмови від прийняття у передбаченому законом порядку. З урахуванням п.2 ч.5 ст.12 ЦПК України з метою врегулювання спору шляхом досягнення угоди між сторонами судом роз`яснено вимоги ст.534,535,549,562 ЦК (в редакції 1963 року) та рекомендовано звернутися до нотаріуса для засвідчення своєї позиції щодо спадкового майна в передбаченому законом порядку, в зв`язку з чим за клопотанням представника позивачки судовий розгляд відкладено для узгодження правової позиції, але в наступні судові засідання відповідачі жодного разу не з`явилися, не дивлячись на те, що їх явку визнано обов`язковою. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Ухвалою суду від 19.01.2023 витребувано із Валківської державної нотаріальної контори інформацію щодо кола спадкоємців після смерті [INFO] [PERSON] (спадкова справа № 170/22 від 01.10.2022), на виконання якої 03.02.2023 до суду надійшла копія спадкової справи. Позивачка та її представник наполягали на задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на викладені в позові та з`ясовані в судовому засіданні обставини. Відповідачі черговий раз не з`явилися, причину не повідомили. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в с. Баранове Богодухівського (Валківського) району Харківської області померла [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Баранівською сільською радою, актовий запис №19. [PERSON] має п`ятеро дітей: - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , виданих Баранівським с/РАЦС, актові записи відповідно № 36 від 22.03.1931, №28 від 06.03.1937, №466 від 31.08.1950, №60,61 від 30.08.1949. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Баранівським с/ЗАГС Валківського району Харківської області, після реєстрації шлюбу 27.11.1971 позивачці присвоєно прізвище [PERSON] . Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 06.01.2021 у справі №615/717/20 в задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до Валківської міської ради Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - відмовлено. Як зазначив суд, під час судового розгляду такого позову обов`язковим є доведення сторонами у справі, окрім іншого, кола спадкоємців та їх родинний зв`язок; обставини, що підтверджують прийняття спадщини у передбачений законом строк та спосіб. Разом з тим, позивачі не довели, що будучи спадкоємцями першої черги, прийняли спадщину у передбачений законом строк та спосіб, оскільки не надали відомостей у відповідності до ч.1 ст. 549 ЦК (в редакції 1963 року) та п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 №18/5. Зі змісту рішення, згідно листа Валківської державної нотаріальної контори №630/01.16 від 27.06.2020, стосовно майна померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не відкривалась. Спадкодавець заповіт не посвідчував. Будь-які заяви про прийняття спадщини чи про відмову від неї станом на 27.06.2020 до нотаріальної контори не надходили. Рішення суду позивачами не оскаржено, набрало законної сили 24.11.2021. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.09.2021 Валкіським ВДРАЦС у Богодухівському районі Харківської області СМУ МЮ (м. Харків), актовий запис №485. Після її смерті спадщину прийняв син [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 03.05.1965 Баранівським с/РАЦС, актовий запис №11; Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66835734 від 13.10.2021) 17.02.2022 позивачка знову звернулася до суду з аналогічним позовом вже до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Валківської міської ради Харківської області. При цьому просить встановити факт спільного проживання з померлою на час відкриття спадщини за однією адресою. На підтвердження факту спільного проживання представником позивачки до позову додано витяг із по господарської книги за особовим рахунком № [NUMBER] за 2001-2005 роки, згідно якого в списку членів домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , разом із членами сім`ї [PERSON] значиться [PERSON] . 21.07.2022 представником позивачки надано витяг зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), сформований державним нотаріусом, за яким станом на 06.07.2022 спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не відкривалась. Цим же державним нотаріусом сформовано витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) станом на 06.07.2022, за яким [PERSON] за життя 17.06.1992 склала заповіт, посвідчений Баранівською сільською радою Валківського району Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 54, який на даний час є чинним. В інформації № 520/01-16 від 19.07.2022 на ім`я позивачки державний нотаріус, посилаючись на вказані витяги підтвердив, що спадкова справа не відкривалась, будь-які заяви про прийняття спадщини чи про відмову від неї станом на 19.07.2022 до нотаріальної контори не надходили. Оскільки відомостей про особу спадкоємця за заповітом немає, спадщина за заповітом не прийнята, підлягає розподілу за законом. За наданими позивачем даними спадкоємцями 1 черги за законом згідно ст.529 ЦК (в редакції 1963 року) є діти спадкодавця: [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Суд відзначає, що спадкодавець мала п`ятеро дітей, але державним нотаріусом не обґрунтовано включення зі складу спадкоємців 1 черги за законом сина померлої [PERSON] . Як зазначає державний нотаріус, на його запит із Баранівського старостинського округу отримано інформацію від 15.07.2022 про місце реєстрації спадкодавця на час відкриття спадщини та осіб, які були спільно з нею зареєстровані, зокрема, позивачка, яка з урахуванням Прикінцевих і перехідних положень ЦК України прийняла спадщину, інші спадкоємці за законом спадщину не приймали, але оформити спадкові права в нотаріальній конторі не можливо через відсутність оригіналу сертифікату про право на земельний пай. За повідомленням Баранівського старостинського округу від 15.07.2022 [PERSON] по день смерті [INFO] проживала за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] та членами її родини. 01.10.2022 позивачка звернулася до Валківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] матері, в цей же день державним нотаріусом зареєстровано спадкову справу № 170/2022. Зі змісту постанови державного нотаріуса № 769/03-31 від 18.10.2022 у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці відмовлено через відсутність сертифікату на земельну частку (пай) на ім`я спадкодавця [PERSON] , що свідчить про невизначеність складу спадкового майна. Суд відзначає, що постанова зовсім не містить обставин щодо обов`язкової перевірки державним нотаріусом та причин неможливості встановлення кола спадкоємців, їх родинний зв`язок; обставин, що підтверджують прийняття спадщини у передбачений законом строк та спосіб. Надана державним нотаріусом копія спадкової справи № 170/2022, заведеної 01.10.2022 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] також не містить перевірки цих обставин, хоча в матеріалах наявний витребуваний державним нотаріусом заповіт. За повідомленням Баранівського старостинського округу від 25.09.2022 на запит суду в порядку ст.187 ЦПК України відповідач [PERSON] проживає, але не зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно витребуваної судом копії заповіту, посвідченого заступником голови Баранівської сільської ради 17.06.1992, зареєстрованого в реєстрі за № 54, [PERSON] , яка на той час проживала за адресою: [ADDRESS] , все своє майно, яке буде належати їй на день смерті та на яке за законом матиме право заповіла своєму онуку [PERSON] . Із наданої представником позивачки копії пенсійної справи, за життя [PERSON] до 2000 року дійсно проживала за адресою: [ADDRESS] , де отримувала пенсію. З 2001 року стала проживати за адресою: [ADDRESS] . Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 ЗК України гарантується право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Згідно ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. 2. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову (ст.16 ЦПК України). Відповідно до положень ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ч.2 ст.78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради (у тому числі через центр надання адміністративних послуг). Орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи. З огляду на викладене, враховуючи, що позивачкою надано докази щодо реєстрації місця проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] за однією адресою: [ADDRESS] , що складені компетентним органом в передбаченому законом порядку, провадження у справі в частині позовних вимог про встановлення факту спільного проживання підлягає закриттю. Згідно п.4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Відповідно до положень ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У ст.527 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Ст.528 ЦК УРСР визначено, що не мають права стати спадкоємцями ні за законом, ні за заповітом особи, які навмисно позбавили життя спадкодавця або кого-небудь з спадкоємців або зробили замах на їх життя. Не мають права стати спадкоємцями за законом батьки після дітей, у відношенні яких вони позбавлені батьківських прав і не були поновлені в цих правах на момент відкриття спадщини, а також батьки і повнолітні діти, що злісно ухилялися від виконання покладених на них в силу закону обов`язків по утриманню спадкодавця, якщо ці обставини підтверджені в судовому порядку. Згідно ст.529 ЦК УРСР діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого при спадкоємстві за законом є спадкоємцями першої черги в рівних частках. Відповідно до ст.533 ЦК УРСР предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом (ст.534 ЦК УРСР). Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку (ст.535 ЦК УРСР). Ст.541 ЦК УРСР визначено, що заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. Згідно зі ст.548 ЦК для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За змістом ст.549 ЦК визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна (ст.550 ЦК). Згідно ч.1 ст.553 ЦК спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Відповідно до ч.1 ст.560 ЦК спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу). При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає (ч.2 ст.561 ЦК). Поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом (ч.1 ст.562 ЦК). П.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 №18/5 передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. В п.11 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» N 2 від 31.01.92 судам слід мати на увазі, що під час оформлення права на спадщину або відмову вчинити їх, зокрема: б) видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які у встановлений строк вчинили передбачені законом дії по прийняттю спадщини, не обмежена певним строком давності; в) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном, яке спадкодавець заповів іншій особі (якщо вона не відмовилась від спадщини) не може розглядатись як вчинення передбачених законом дій по прийняттю спадщини; д) при вирішенні питання про додержання вимог про право на обов`язкову частку в спадщині (ст.535 ЦК) враховуються всі спадкоємці за законом, які могли бути закликані до спадкування (і ті, що не прийняли спадщину або відмовились від неї) і незаповідане майно, що перейшло до особи, яка має право на цю частку як до спадкоємця за законом, в тому числі предмети домашньої обстановки та вжитку. Одним із важливих та основних завдань нотаріату є забезпечення захисту прав та законних інтересів учасників цивільних відносин. Правовідносини , які виникають у зв`язку із вчиненням нотаріальних дій або відмовою в їх вчиненні, регулюються Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України, тощо Згідно до ст.3,5 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Нотаріус зобов`язаний здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики, сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду, відмовляти у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи надані представником позивачки та витребувані за його клопотанням докази в сукупності, суд приймає до уваги наявність чинного заповіту, яким спадкодавець [PERSON] заповіла все своє майно своєму онуку [PERSON] , який на час відкриття спадщини володів та продовжує володіти частиною спадкового майна, що спростовує твердження позивачки про вчинення передбачених законом дій по прийняттю спадщини, яку спадкодавець заповів іншій особі. Доказів того, що даний заповіт оскаржений або спадкоємця усунуто від спадщини, чи позивачка має право на обов`язкову частку у спадщині тощо, до суду не надано. У даному випадку видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які у встановлений строк вчинили передбачені законом дії по прийняттю спадщини, не обмежена певним строком давності. Окрім того, суд відзначає, що спадкоємці [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мають право на обов`язкову частку в спадщині (ст.535 ЦК), видача свідоцтва про право на яку також не обмежено певним строком давності. При вирішенні питання щодо оформлення спадщини державний нотаріус не надав правову оцінку заповіту, враховуючи, що позивачка, яка прийняла спадщину за законом, фактично оспорює його дійсність, не дослідив прав та інтересів інших спадкоємців майна померлої особи. За таких обставин, позовні вимоги про визнання права власності на земельну частку (пай) за позивачкою задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed