Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 липня 2021 року о 16 год. 55 хв. [PERSON] в м.Запоріжжі на регульованому перехресті вул. О. Говорухи та вул.Магара, керуючи транспортним засобом - автомобілем KIA CEED, державний номерний знак [NUMBER] , виконував поворот ліворуч, не надав перевагу транспортному засобу - автомобілю VOLKSWAGEN CRAFTER, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у зворотному напрямку, та допустив зіткнення з ним. Внаслідок чого автомобілі пошкоджено, завдано матеріальних збитків. Власником транспортного засобу «VOLKSWAGEN CRAFTER», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким 19 липня 2021 року в момент ДТП керував водій [PERSON] є позивач [PERSON] . Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до звіту від 26.07.2021 № 44/21 про визначення вартості матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN CRAFTER», державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті пошкодження транспортного засобу при ДТП, становить 503364,8 грн., вартість послуг оцінювача склала 2500,00 грн. МТСБУ за заявою [PERSON] сплачена сума страхового відшкодування у розмірі 130000 грн. Сума недоотриманих коштів на відновлювальний ремонт автомобіля становить 373364 грн. 80 коп. та за надані Позивачу послуги по проведенню оцінки вартості матеріального збитку - 2500 грн., а сукупна вартість шкоди, що завдана ДТП, становить 375864 грн. 80 коп.,а також судового збору у розмірі 3759 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 3500 грн., які відповідач у добровільному порядку відшкодувати відмовляється. Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, за яким він повністю заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування зазначив, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована страховою компанією Республіки Чехія згідно страхового сертифіката «Зелена карта» і саме страховик повинен відшкодувати матеріальну шкоду позивачу та інші витрати, які пов`язані з визначенням його розміру. Страхова сума за договором значно перевищує нанесений позивачу матеріальний збиток, а тому [PERSON] є неналежним відповідачем. Позивач і його представник в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити. Відповідач і його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином. Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із його участю у судовому засіданні у Шевченківському районному суді м.Запоріжжя. Разом з тим до клопотання не було додано документів на підтвердження зайнятості представника відповідача у іншому судовому засіданні. Крім того суд звертає увагу, що подібне клопотання про відкладення судового засідання заявлене представником вже вдруге, перше подібне клопотання заявлялося 28.11.2022 року (а.с.64). Враховуючи наявність відзиву на позовну заяву, вимоги щодо розумності строків розгляду справи, а також достатність письмових доказів в матеріалах цивільної справи, суд вбачає за можливе розглянути справу за неявки відповідача і його представника. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Положеннями ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», державний реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] (а.с.8). Зі змісту ст.1187 ЦК України вбачається, що джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність пов`язана із використанням транспортних засобів, і шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості, наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням (абз.3 п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних прав №4 від 01.03.2013 року). Відповідно до постанови Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 21.10.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно з описовою частиною зазначеного судового рішення, 19 липня 2021 року о 16 год. 55 хв. [PERSON] в м. Запоріжжі на регульованому перехресті вул. О. Говорухи та вул. Магара, керуючи транспортним засобом - автомобілем KIA CEED, державний номерний знак [NUMBER] , виконував поворот ліворуч, не надав перевагу транспортному засобу - автомобілю VOLKSWAGEN CRAFTER, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у зворотному напрямку, та допустив зіткнення з ним. Внаслідок чого автомобілі пошкоджено, завдано матеріальних збитків. (а.с.42-44). Отже, відповідач [PERSON] є відповідальною особою за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки під його керуванням. За змістом ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. На виконання зазначеної вимоги закону [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність як власник наземного транспортного засобу. Так, відповідно до Полісу №4680899602 від 21.05.2021 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована страховою компанією Республіки Чехія Generali Иeskб pojiљќovna згідно страхового сертифікату "Зелена карта" транспортний засіб Kia CEED, реєстраційний номер [NUMBER] від 21.05.2021 (а.с.75 на звороті - 80). Як вбачається зі змісту ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Таким чином, судом встановлено, що 19.07.2021 року за участю водія транспортного засобу автомобілем KIA CEED, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якої застрахована страховою компанією Республіки Чехія Generali Иeskб pojiљќovna, та водія [PERSON] стався страховий випадок, у результаті якого [PERSON] , який є власником автомобіля VOLKSWAGEN CRAFTER, державний номерний знак [NUMBER] , були спричинені матеріальні збитки, пов`язані із пошкодженням його автомобіля. Наявність факту дорожньо-транспортної пригоди та спричинення шкоди третім особам є підставами для вирішення питання щодо відшкодування шкоди, завданою джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до звіту від 26.07.2021 № 44/21 про визначення вартості матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN CRAFTER», державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті пошкодження транспортного засобу при ДТП, становить 503364,81 гривні, вартість послуг оцінювача становить 2500 гривень (а.с.12-34). З наданих до суду представником позивача документів вбачається, що на теперішній час вказаний автомобіль відремонтовано. Так, витрати на ремонт склали 503364,81 гривні, з яких 447698,16 гривень вартість запчастин і 55666,65 гривень вартість ремонтних робіт та фарбування. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За приписами статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому страховиком у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхової виплати. За змістом абзацу 2 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). У постанові Верховного суду від 19.09.2018 року у справі № 753/21177/16-ц зроблено висновок, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). У разі вирішення питання про відшкодування реальних збитків, належними доказами можуть бути платіжні документи та інші документи, які підтверджують факт понесення таких витрат і пов`язаність таких витрат з усуненням заподіяної шкоди. Згідно з приписами ст.ст.1166, 1188, 1192 ЦК України позивач має право на повне відшкодування завданої йому в даній ДТП матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням належного йому майна (автомобіля), в тому числі на відшкодування всіх завданих збитків. Щодо розміру відшкодування, на отримання якого має право позивач, суд виходить з такого. Позивач як особа, яка потерпіла від протиправних дій відповідача, має право на повне відшкодування завданої їй шкоди. Майновою шкодою є, зокрема, завдані потерпілій особі матеріальні збитки (витрати на усунення шкоди). Одним з видів визначення майнової шкоди є проведення експертної оцінки розміру шкоди, яка визначається спеціалістом, виходячи з наявних пошкоджень та обсягу робіт і матеріалів, необхідних для виконання ремонту і відновлення автомобіля до попереднього стану (так званий розрахований розмір шкоди як визначена вартість пошкодженого або втраченого майна або як вартість необхідного для відновлення пошкодженої речі ремонту). Така шкода визначається наперед за розрахунками, виконаними за спеціальною методикою, і може бути визначена з урахуванням зносу транспортного засобу, та/або без урахування зносу. Другим видом визначення заподіяної шкоди є обчислення реально понесених потерпілою особою матеріальних збитків, тобто дійсних витрат на відновлення пошкодженого майна (реальні збитки). Реальними збитками є матеріальні витрати потерпілого, які він вимушений понести і вже поніс для відновлення пошкодженого майна, і які б він не ніс у разі, якби майно не було пошкоджене. Оскільки позивачем заявлено вимоги про відшкодування йому збитків (понесених ним витрат на ремонт), то суд виходить з того, що позивач має право на відшкодування дійсно понесених ним витрат, без урахування зносу автомобіля, оскільки такі витрати пов`язані саме з відновленням пошкодженого автомобіля до стану, що існував до пошкоджень, і такі витрати є обґрунтованими, пов`язаними з пошкодженнями, отриманими в ДТП. Не встановлено конкретно недобросовісності позивача чи завищення понесених витрат. Таким чином, позивач має право на отримання відшкодування дійсно понесених ним витрат (реальних збитків) в сумі 373364,81 гривні, яка вираховується шляхом зменшення суми витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу (503364,81 гривень) на суму відшкодування МТСБУ (130000,00 гривень). За такого ж нормативного обґрунтування підлягають також відшкодуванню і понесені позивачем витрати на проведення визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу у розмірі 2500,00 гривень (а.с.12). Щодо меж відповідальності заподіювача шкоди і його страховика, суд виходить з такого. У відповідача як заподіювача шкоди виникло перед позивачем деліктне (не договірне) зобов`язання по відшкодуванню завданої ним шкоди, яке існує у нього до повного виконання даного зобов`язання - тобто до повного відшкодування завданої шкоди, в тому числі всіх збитків, пов`язаних з усуненням шкоди, у даному випадку всіх витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом пошкодженого автомобіля. У страховика водія на підставі укладеного договору страхування на користь третьої особи (потерпілого) виникло зобов`язання відшкодувати завдану страхувальником шкоду на умовах і в межах, передбачених договором страхування і спеціальним законом, що регулює даний вид страхування. І розмір таких договірних зобов`язань страховика є меншим за розмір зобов`язань заподіювача шкоди перед потерпілим. Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є, зокрема, виконання гарантійних функцій стосовно відшкодування шкоди, завданої третім особам при експлуатації наземних транспортних засобів, відповідно до чинного законодавства України та угод, укладених Бюро з уповноваженими організаціями інших країн зі страхування цивільно-правової відповідальності, забезпечення членства України в міжнародній системі автомобільного страхування "Зелена картка" та виконання загальновизнаних зобов`язань перед уповноваженими організаціями інших країн-членів цієї системи, координація роботи страховиків - його членів у сфері страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, як на території України, так і за її межами. За заявою позивача про страхове відшкодування, йому сплачено суму страхового відшкодування МТСБУ у розмірі 130000 гривень, що підтверджується випискою по картці АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] (а.с.11). В частині, непокритій страховим відшкодуванням, здійсненим з урахуванням меж відповідальності страховика за договором, зобов`язаним перед потерпілою особою є заподіювач шкоди (відповідач) - з підстав, передбачених статтею 1194 ЦК України. Враховуючи, що згідно зі звітом від 26.07.2021 № 44/21 про визначення вартості матеріального збитку і реально понесеними позивачем витратами на відновлення транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN CRAFTER», державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті пошкодження транспортного засобу при ДТП, становить 503364,81 гривні, різниця між страховим відшкодуванням і фактично понесеними витратами на ремонт автомобіля складає 373364,81 гривні (503364,81 гривні - 130000,00 гривень). За наведеного вище повністю спростовуються доводи відповідача і його представника щодо обов`язку саме страховика відшкодовувати завдану внаслідок ДТП матеріальної шкоди та належності і допустимості доказів понесених позивачем витрат на відновлювальний ремонт автомобіля. З урахуванням відсутності відповідних клопотань і не надання власного дослідження щодо вартості завданого матеріального збитку внаслідок ДТП з боку відповідача, суд вважає надані позивачем Звіт № 44/21 від 26.07.2021 про визначення вартості матеріального збитку і квитанції про здійснення фактичних оплат за запчастини, ремонт та фарбування належними і допустимими доказами. Таким чином, позовні вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Між позивачем і адвокатом Рижовим Михайлом Григоровичем укладено договір про надання правничої допомоги від 08.09.2020 року. Відповідно до квитанції б/н до акту прийняття-передачі правничої допомоги від 03.01.2022 року на підставі договору про правову допомогу від 08.09.2020 року [PERSON] сплатив 3 500 гривень (а.с.50). До позовної заяви додано попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, який включає в себе вартість складання позовної заяви та підготовки документів для звернення до суду - 2000 гривень, та орієнтовну кількість судових засідань з розрахунку 1 500 гривень за одне засіданні, на загальну суму 3 500 гривень (а.с.48). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). Суд, виходячи з конкретних обставин справи, вимог розумності та справедливості, враховуючи, що представник безпосередньої участі у судових засіданнях не приймав, вважає за необхідне вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу задовольнити частково, а саме в сумі - 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як судом задоволена вимога позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 3758,65 гривень.

Outcome: approved