Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] батьком її сина [PERSON] , [INFO] , включити відповідні відомості про батька до актового запису про народження дитини [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. В судовому засіданні позивачка пояснила, що працювала разом з відповідачем і протягом тривалого часу перебувала з ним у близьких відносинах, а потім завагітніла. Коли народився син [PERSON] , вони недовгий час проживали разом однією сім`єю. Але під час спільного проживання вона зрозуміла, що [PERSON] їй зраджує і вони припинили стосунки. На даний час дитині 13 років, проте відповідач ігнорує сина, не спілкується з ним та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. У зв`язку з цим, просила позовні вимоги задовольнити. Представник позивачки адвокат Ващенко М.О. підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові і просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, відзиву чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, у зв`язку з чим справа розглянута, відповідно до ст. ст. 280-281 ЦПК України, в порядку заочного розгляду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що разом з позивачкою та відповідачем працювала у ПП «Гармонія». У них невеликий колектив і про те, що [PERSON] та [PERSON] були у близьких стосунках, а потім [PERSON] народила від нього сина, усім було відомо. Деякий час, після народження дитини, сторони орендували квартиру і проживали разом. [PERSON] на роботі брав автомобіль і колеги допомагали перевозити речі у квартиру. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного Кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК) Із свідоцтва про народження дитини та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с. 7-8), вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , відомості про батька зазначені, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 11 серпня 2022 року судом було призначено судово-генетичну експертизу для вирішення питання чи являється [PERSON] біологічним батьком [PERSON] , але її було повернуто без виконання з причин неодноразового неприбуття відповідача на виклики експерта для відібрання зразків. Відповідно до ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він не є батьком [PERSON] . Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи викладене, позивачкою доведено та підтверджено показаннями свідка проживання сторін, хоч і нетривалий час, однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання відповідачем дитини. Відповідно до свідоцтва про народження, батьком дитини записаний [PERSON] , що співпадає з ім`ям та по-батькові відповідача, який на проведення судово-генетичної експертизи для встановлення кровного споріднення не з`явився, а тому суд при вирішенні спору виходив із наявних у матеріалах справи доказів та показань свідка. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки відповідач разом із позивачкою не проживає, матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання сина. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів на утримання дитини, з урахуванням інтересів та потреб в матеріальному забезпеченні дитини. Від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Виходячи з наведеного, оскільки на момент звернення до суду з позовом позивачка була звільнена від сплати судового збору в частині однієї з вимог, то з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп. на користь позивача - за вимогу про визнання батьківства та 992 грн. 40 копійок на користь держави - за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved