Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

Представник позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» штраф за непогодження та ненадання впродовж 60-ти календарних днів з моменту укладання договору розрахунків теплового навантаження в розмірі 17\~500,62 грн., та судовий збір в розмірі 2\~481 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначає наступне. [PERSON] є власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №2-1488 від 02.09.2020 року. 05.11.2020 року між АТ «Криворізька теплоцентраль» та фізичною особою [PERSON] укладено договір купівлі-продажу теплової енергії № 1922. Відповідно до предмету договору, викладеному у п.1.1. позивач бере на себе зобов`язання постачати відповідачу теплову енергію в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. До обов`язків відповідача, як споживача, відповідно до п.п. 3.2.1. п. 3.2. договору, зокрема входить укласти цей договір відповідно до теплового навантаження із зазначенням максимального теплового годинного навантаження за кожним видом і параметром теплоносія; погодити та надати впродовж 60-ти календарних днів з моменту укладення цього договору розрахунки теплового навантаження теплопостачальній організації. Пунктом 5.9. договору сторони погодили, що у разі порушення споживачем (відповідачем) зобов`язання, викладеного у пункті 3.2.1. цього договору, ним сплачується штраф у розмірі 2-кратної вартості теплової енергії, спожитої у поточному опалювальному періоді за кожен календарний місяць допущеного споживачем порушення до моменту надання ним розрахунку теплового навантаження теплопостачальній організації. Згідно із ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги i заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими i електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 2 ст.78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На адресу відповідача позивачем неодноразово направлялися листи та рахунки на оплату наданих послуг, які були відповідачем. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). В даному випадку, факт виконання позивачем своїх обов`язків за договором виконано у повному обсязі, зокрема, теплова енергія була поставлена на об`єкт, що належить відповідачу, а саме за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується наступними документами, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №57729104 від 28.09.2019; свідоцтво про право на спадщину за законом за №2-1489 від 02.09.2020; рішенням виконавчого комітету. Криворізької міської ради №466 від 16.09.2020р. «Про початок опалювального сезону 2020/2021 років»; Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №119 від 17.03.2021р. «Про закінчення опалювального сезону 2020/2021»; актами спожитої теплової енергії у 2020-2021 роках: - актом № 212 від 10.11.2020р. про подачу теплоносія у приміщення 32 будинку [ADDRESS] актом №1 від 14.04.2021р. про припинення подачі теплоносія у приміщення 32 будинку [ADDRESS] розрахунком фактичного споживання теплової енергії [PERSON] за договором №1922 від 05.11.2020 року за адресою: [ADDRESS] за період 1 10.11.2020 no 14.04.2021. Натомість відповідачем, умови п.п. 3.2.1. п. 3.2. договору в частині погодження та надання позивачу впродовж 60-ти календарних днів з моменту укладення даного договору розрахунків теплового навантаження виконані не були. Зазначена обставина, відповідно до абз. 2 п. 5.9. договору, надає право позивачу, як теплопостачальній організації, застосувати до відповідача штраф у розмірі 2-кратної вартості теплової енергії, спожитої у поточному опалювальному періоді за кожен календарний місяць допущеного Споживачем порушення до моменту надання останнім розрахунку теплового навантаження Теплопостачальній організації. Станом на момент подання до суду цього позову, розмір штрафу за вказане порушення дорівнює 17 500,62 грн. (розрахунок спожитої теплової енергії у поточному опалювальному періоді разом із розміром штрафу додаються). Пунктами 2, 3 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони с вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору 3 урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, с договори та інші правочини. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 626, 628, 629 ЦК України, зазначено, що договором с домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір с обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно з вимогами статей 525, 526 ЦК України мас виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 610 цього ж Кодексу визначає, що порушенням зобов`язання с його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( виконання). Відповідно до п. 25 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. за N 1198 у договорі зазначаються максимальне теплове годинне навантаження за кожним видом i параметром теплоносія на вентиляцію, кондиціювання, максимальне середньог динне і середньодобове теплове навантаження на гаряче водопостачання, а також місячний, квартальний та річний обсяг постачання теплової енергії (далі - Правила N 1198). опалення. Відповідно до ст. 24 Закону України № 2633 від 02.06.2005р. «Про теплопостачання споживач теплової енергії зокрема мас право на додержання вимог договору та нормативно- правових актів. Крім того, споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом. При цьому, сторони за взаємною згодою врегулювали розмір штрафу в договорі встановивши його на рівні 2-кратної вартості теплової енергії, спожитої у поточному опалювальному періоді за кожен календарний місяць допущеного споживачем порушення до надання останнім розрахунку теплового навантаження теплопостачальній моменту організації. Отже, враховуючи положення наведених норм чинного законодавства та умов договору, обов`язок щодо сплати штрафу за вказане порушення покладено договором саме на відповідача. Вказаний штраф відповідач в добровільному порядку позивачу не сплатив, що надає підстав для його стягнення з останнього на користь. Позивача у примусовому (судовому) порядку, крім того, звертають увагу, на позитивну судову практику з вирішення аналогічного спору. Так, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 05.05.2022 апеляційну скаргу АТ «Криворізька теплоцентраль» задоволено, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2022 року у справі №904/6401/21 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено у повному обсязі, стягнуто з ФОП [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» штраф у розмірі 5 367,30 гривень за порушення зобов`язання за договором купівлі-продажу теплової енергії. Відповідач не погодившись з позовними вимогами позивача подав відзив на призовну заяву. В обґрунтування якого навів наступне. Зазначає, що відповідно до позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача фізичної особи [PERSON] місце здійснення підприємницької діяльності: [ADDRESS] ) на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» штраф за не погодження та не надання впродовж 60-ти календарних днів з моменту укладення договору розрахунків теплового навантаження позивачу у розмірі 17 500,62 грн.; стягнути з відповідача фізичної особи [PERSON] на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» судовий збір, сплачений останнім за подання даного позову у розмірі 2 481,00 грн. Вказує, що позивачем зазначено, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину на законом, зареєстрованого в реєстрі №2-1488 від 02.00 2020 року. 05.11.2020 року між АТ «Криворізька теплоцентраль та фізичною особою [PERSON] укладено договір купівлі-продажу теплової енергії № 1922. Відповідно до предмету договору, викладеному у п.1.1. позивач бере на себе зобов`язання постачати відповідачу теплову енергію в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. До обов`язків відповідача, як споживача, відповідно до п.п. 3.2.1. п. 5.2. договору, зокрема входить укласти цей договір відповідно до теплового навантаження із зазначенням максимального теплового годинного навантаження за кожним видом і параметром теплоносія. Погодити та надати впродовж 60-ти календарних днів з моменту укладення щодо договору розрахунки теплового навантаження теплопостачальній організації. Пунктом 5.9. договору сторони погодили, що у разі порушення споживачем (відповідачем) зобов`язання, викладеного у пункті 3.2.1. цього договору, ним сплачуються штраф у розмірі 2-кратної вартості теплової енергії, спожитої у поточному опалювальному періоді за кожен календарний місяць допущеного споживачем порушення до моменту надання ним розрахунку теплового навантаження теплопостачальній організації. За твердженням позивача, на адресу відповідача позивачем неодноразово направлялися листи та рахунки на оплату наданих послуг, які були відповідачем проігноровані (як доказ надаються копії листів та копії їх направлення). Позивачем свої обов`язки за договором виконано у повному обсязі, зокрема, теплова енергія була поставлена на об`єкт, що належить відповідачу, а саме за адресою: [ADDRESS] . Натомість, відповідачем, умови п.п. 3.2.1. п. 3.2. договору в частині погодження та надання позивачу впродовж 60-ти календарних днів з моменту укладення даного договору розрахунків теплового навантаження виконані не були. Зазначена обставина, відповідно до абз. 2 п. 5.9. договору, надає право позивачу, як теплопостачальній організації, застосувати до відповідача штраф у розмірі 2-кратної вартості теплової енергії, спожитої у поточному опалювальному періоді за кожен календарний місяць допущеного споживачем порушення до моменту надання останнім розрахунку теплового навантаження теплопостачальній організації. Станом на момент подання до суду цього позову, розмір штрафу за вказане порушення дорівнює 17 500.62 грн. Як зазначає позивач, розрахунок спожитої теплової енергії у поточному опалювальному періоді разом із розміром штрафу ним додаються. При цьому, позивач зазначає що вказаний штраф відповідач в добровільному порядку позивачу не сплатив та звертає увагу суду на нібито позитивну судову практику з вирішення аналогічного спору, навівши як приклад постанову Центрального апеляційного Господарського суду від 05.05.2022 апеляційну скаргу АТ «Криворізька теплоцентраль» задоволено, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2022 року у справі №904/6401/21 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено у повному обсязі, стягнуто з ФОП [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» штраф у розмірі 5367.30 гривень за порушення зобов`язання за договором купівлі-продажу теплової енергії. Проте, з позовними вимогами неможливо погодитись зважаючи на наступне: Звертає увагу суду, що договір купівлі-продажу теплової енергії № 1922 було підписано сторонами 05.11.2020 року. Тобто всього за п`ять днів до початку опалювального сезону. При цьому, відповідно до п. 3.2.1 договору, споживач зобов`язується укласти цей договір відповідно до теплового навантаження із зазначенням максимального теплового годинного навантаження за кожним видом i параметром теплоносія. Погодити та надати впродовж 60-ти календарних днів, з моменту укладання цього договору розрахунки теплового навантаження. Теплопостачальній організації, але у будь-якому разі до дня початку опалювального сезону. У разі невідповідності розрахунків теплового навантаження або їх відсутності споживач зобов`язується привести теплове навантаження на свої приміщення у відповідність до вимог п.2 розділу IV Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду, затверджених Міністерством палива та енергетики України наказом № 620/378 від 10.12.2008 р., Закону України «Про теплопостачання» 2633- IV від 02.06.2005 р. а також до п. 6.3.4. ДБНВ. 2.5-67: 2013, згідно з Додатком № 3 «Дислокація» до договору. Вважає, що таким чином, відповідач завідомо поставлений у несправедливі умови, оскільки опалювальний період розпочався через 5 днів після укладання договору, він не мав жодних можливостей для здійснення заходів з підготовки до опалювального періоду, тому застосування штрафної санкції раніше за зазначений строк у 60 календарних днів є безпідставним. Додатково звертає увагу на відсутність в матеріалах справи розрахунку штрафу. З наданого документу «Розрахунок фактичного споживання теплової енергії [PERSON] ФО договір № 1922 від 05.11.2020 року, за адресою [ADDRESS] за період з 10.11.2020 р. по 14.04.2021 р» вбачається лише розрахунок фактичного споживання теплової енергії, а не розмір штрафу. Зважаючи на викладене, навіть згідно позиції позивача, розрахунок штрафу має проводитись лише з 05.01.2021 (60 днів з моменту підписання договору), тобто з 05.01.2021 по 14.04.2021, а саме січень 05.01.21-31.01.21-27 днів - 1345,70 грн. лютий 01.02.21-28.02.21 - 1843,14, березень 01.03.21-31.03.21 1382,35, квітень 01.04.21-14.04.21 901,54 грн. Загальна сума за спожиту теплову енергію для розрахунку штрафу не може становити більше 5472.73 грн, а штраф відповідно до п. 3.2.1 більше 10.945,46 грн. Крім того, відповідно до розділу IV Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду затверджених Міністерством палива та енергетики України наказом № 620/378 від 10.12.2008 р. Для своєчасної підготовки теплових господарств до роботи в наступному опалювальному періоді поточного року власники теплових господарств у термін до 15 квітня видають розпорядчі документи (накази, розпорядження тощо) щодо розробки планів організаційно-технічних заходів. Плани організаційно-технічних заходів щодо підготовки теплових господарств періоду розробляються їх власниками або опалювального наступного до аналізу експлуатації систем органами на основі уповноваженими теплопостачання і теплоспоживания в минулий опалювальний період з урахуванням вимог постанов та розпоряджень Уряду, розпорядчих документів органів центральної виконавчої влади опалювального періоду власники теплових господарств зобов`язані: уточнити прислані теплові навантаження, виконати перерахунок гідравлічного режиму (за необхідності), провести контроль встановлених розрахункових лімітних звужувальних пристроїв у споживачів теплової енергії; перевірити у встановленому порядку надійність електро-, газо- і водопостачання об`єктів теплопостачання та споживачів; укласти договори купівлі-продажу теплової енергії або надання послуг з централізованого опалення та ГВП. Таким чином, відповідно до Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду затверджених Міністерством палива та енергетики України наказом № 620/378 від 10.12.2008 р. саме позивач має уточнити теплове навантаження, а не відповідач. Крім того, при підписаний договору сторонами також було підписано Додаток № до договору «Обсяги та порядок постачання теплової енергії споживачу», який фактично і є розрахунком теплового навантаження, оскільки п. 1 та п.1.1 Додатку сторони погодили річне теплове навантаження в обсязі 7.35 Гкал та приєднане (максимальне) теплове навантаження 0,0040 Гкал/годину. Жодних пояснень відповідачу та вимог про проведення додаткового розрахунку теплового навантаження позивач не надавав. Зазначене підтверджується листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 21.05.2015 № 4800/18/61-15 відповідно до якого: «Відповідно до положень пункту 23 Правил користування тепловою енергією затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 (далі Правила), у споживачів теплової енергії, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження визначеного у договорі купівлі-продажу теплової енергії, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Слід зазначити, що згідно з положеннями пункту 25 Правил у зазначеному вище договорі зазначається максимальне теплове годинне навантаження за кожним видом і параметром теплоносія на опалення, вентиляцію, кондиціювання, максимальне, середньогодинне i середньодобове теплове навантаження на гаряче водопостачання, а також місячний квартальний та річний обсяг постачання теплової енергії. Також повідомляємо, що відповідно до положень пункту 9 Правил теплові навантаження об`єкта теплоспоживання (максимальне проектне з опалення, вентиляції, кондиціювання, інших технологічних потреб і середньогодинне, середньодобове та максимальне з гарячого водопостачання) повинні бути визначені під час розроблення технічних умов приєднання споживачів теплової енергії. 3 огляду на зазначене, теплові навантаження об`єкта теплоспоживання: визначаються під час розроблення технічних умов приєднання споживачів теплової енергії та узгоджуються сторонами договору купівлі-продажу теплової енергії під час його укладення.»Обов`язки та відповідальність споживача теплової енергії передбачені п.40 та п. 41 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 р. № 1198. відповідно до яких, споживач теплової енергії зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору: забезпечувати належний стан обслуговування та безпечну експлуатацію власної системи теплоспоживання зберігати вузол обліку та пломби на ньому в належному стані; повідомляти теплопостачальну організацію про недоліки в роботі вузла обліку: вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; погоджувати з теплопостачальною організацією нові підключення і відключення та переобладнання системи теплоспоживання, які є причиною збільшення або зменшення обсягу споживання теплової енергії; надавати необхідні розрахункові документи теплопостачальної організації для записів у них показам вузла обліку: на вимогу представників перевірки правильності оплати та відповідності повідомити теплопостачальну організацію про своє бажання щодо припинення споживання теплової енергії відповідно до договору; не допускати переобладнання системи теплоспоживання, яке призводить до порушення теплового балансу будинку, будівлі (споруди); У міжопалювальний період виконувати обов`язкові обсяги робіт з підготовки до опалювального періоду та оформити акт про готовність об`єкта до опалювального періоду або надати рішення (лист) щодо гарантії забезпечення безпечної експлуатації системи теплоспоживання; не займати підвали будинків, будівель (споруд), що мають небезпеку затоплення, в яких прокладені теплові мережі або обладнані теплові вводи, під майстерні, склади, магазини, офіси тощо. Споживач несе відповідальність за: вихід з ладу обладнання та приладів комерційного обліку теплової енергії, що входить до складу вузлів обліку, які перебувають на його балансі. За прилади комерційного обліку інших власників несе відповідальність згідно з умовами договору; технічний стан, обслуговування та експлуатацію системи теплоспоживання, що перебуває у межах його балансової належності (експлуатаційної відповідальності); значень обсягу споживання теплової недотримання затверджених договірних енергії та режиму теплоспоживання; самовільне переобладнання системи теплоспоживання; витікання теплоносія через несвоєчасне усунення пошкоджень на власних теплових мережах та системі теплоспоживання; утримання в антисанітарному стані приміщень вузлів управління, технічних підвалів, горищ, де прокладені теплові мережі теплопостачальної організації; достовірність наданої інформації. Таким чином, відповідальність за непогодження розрахунку теплового навантаження даними правилами не передбачена. Відповідно до п. 23 та 25 Правил користування тепловою енергією. затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 р. № 1198 розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка с межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. У договорі зазначається максимальне теплове годинне навантаження за кожним видом і параметром теплоносія на опалення, вентиляцію, кондиціювання, максимальне i середньогодинне і середньодобове теплове навантаження на гаряче водопостачання, а також місячний, квартальний та річний обсяг постачання теплової енергії. В будівлі за адресою [ADDRESS] , за якою здійснюється постачання теплової енергії за договором наявний прилад обліку на будинку. що підтверджується наданим позивачем розрахунком, тому відповідно п. 23 розрахунки за спожиту теплову енергію мають здійснюватися відповідно до показань відповідного лічильника з розподілом на споживачів відповідно до площі приміщень. Розрахункові теплові навантаження, на виконання п. 25 Правил були зазначені у Додатку 1 до договору та погоджені сторонами. Відповідно до заявленої позиції позивача, обов`язок відповідача погодити розрахунок теплового навантаження мав бути виконаний до початку опалювального періоду у 2020 році (10 листопада 2020 року) таким чином, позивач дізнався про порушення п. 3.2.1. договору відповідачем 10 листопада 2020 року. Відповідно до ст. 256,258 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Оскільки в даному випадку предметом спору є саме стягнення неустойки (штрафу), має застосовуватися спеціальна позовна давність в один рік. Таким чином, останньою датою для звернення до суду у позивача с 09 листопада 2021 року. В даному випадку позивач звернувся до суду лише 30.08.2022 року, тобто з простроченням строку позовної давності. При цьому збільшений строк позовної давності у три роки встановлений сторонами у п.7.2.7 договору стосується лише штрафних санкцій за порушення строків оплати за теплову енергію, що підтверджується вказівкою такої умови саме у пункті 7.2.7 а не окремим пунктом договору. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зважаючи на викладене у задоволені позову має бути відмовлено. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У зв`язку зі зверненням відповідача до адвоката для надання правової допомоги у справі. Відповідач понесе судові витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Загальний розмір відповідних витрат буде зазначений протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки загальний обсяг витрат буде встановлений на підставі підписаного акту виконаних робіт (наданих послуг) з адвокатом. Щодо строку подання відзиву. Ухвалою про відкриття провадження у справі відповідачеві було надано 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву. Проте, про відкриття провадження відповідачу довгий час не було відомо, лише в листопаді 2022 року Відповідач отримав ухвалу та копію позовної заяви. Оскільки відповідач потребував правової допомоги для подання відзиву у справі, лише 29.11.2022 року було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом. Проте, у зв`язку з постійними відключеними електроенергії відповідач та його представник не мали можливості підготувати та надати належний відзив на позовну заяву раніше. Таким чином, вважаємо причини пропуску строку подання відзиву поважними та просить відзив прийняти до розгляду. Враховуючи вищевикладене просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 06.01.2023\~року представником\~позивача до\~суду подано\~відповідь на\~відзив.\~В обґрунтування\~якого зазначено\~наступне.\~ [PERSON] \~є \~власником нежитлового\~приміщення,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~на підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№2-1488\~від 02.09.2020\~року.\~05.11.2020\~року між\~АТ «Криворізька\~теплоцентраль» та\~фізичною особою\~ [PERSON] \~укладено договір\~купівлі-продажу\~теплової енергії\~№ 1922.\~Відповідно до\~предмету договору,\~викладеному у\~п.1.1.\~позивач бере\~на себе\~зобов`язання\~постачати відповідачу\~теплову енергію\~в потрібних\~йому обсягах,\~а відповідач\~зобов`язується\~оплачувати одержану\~теплову енергію\~за встановленими\~згідно чинного\~законодавства тарифами\~(цінами)\~в терміни,\~передбачені цим\~договором.\~До обов`язків\~відповідача,\~як споживача,\~відповідно до\~п.п.\~3.2.1.\~п.\~3.2.\~договору,\~зокрема входить\~укласти цей\~договір відповідно\~до теплового\~навантаження із\~зазначенням максимального\~теплового годинного\~навантаження за\~кожним видом\~i\~параметром теплоносія.\~Погодити та\~надати впродовж\~60-ти\~календарних днів\~з моменту\~укладення цього\~договору розрахунки\~теплового навантаження\~теплопостачальній організації.\~Пунктом 5.9.\~Договору сторони\~погодили,\~що у\~разі порушення\~споживачем (відповідачем)\~зобов`язання,\~викладеного у\~пункті 3.2.1.\~цього договору,\~ним сплачується\~штраф у\~розмірі 2-кратної\~вартості теплової\~енергії,\~спожитої у\~поточному опалювальному\~періоді за\~кожен календарний\~місяць допущеного\~споживачем порушення\~до моменту\~надання ним\~розрахунку теплового\~навантаження теплопостачальній\~організації.\~Як зазначалося\~у позовній\~заяві,\~позивач у\~повному обсязі\~виконав умови\~договору,\~що підтверджується\~наданими до\~позовної заяви\~актами приймання\~передачі спожитої\~теплової енергії\~№ 5513\~від 30.11.2020,\~№ 6745\~від 31.12.2020,\~№ 642\~від 31.01.2021,\~що підписані\~відповідачем,\~а також,\~актами приймання\~передачі спожитої\~теплової енергії\~№1793\~від 28.02.2021,\~№3006\~від 31.03.2021,\~№ 4147\~від 30.04.2021,\~котрі були\~направлені на\~адресу місцезнаходження\~майна відповідача\~та повернуті\~на підприємство\~після закінчення\~строку зберігання\~на поштовому\~відділенні.\~Звертає увагу\~суду на\~те,\~що відповідачем\~у своєму\~відзиві на\~позовну заяву\~зазначено,\~що відповідач\~був завідомо\~поставлений у\~несправедливі умови,\~оскільки опалювальний\~сезон розпочався\~через 5\~днів після\~підписання договору\~та не\~мав жодних\~можливостей для\~здійснення належних\~заходів.\~Акцентує увагу\~суду,\~що після\~закінчення передбаченого\~договором часу\~на надання\~розрахунків теплового\~навантаження,\~відповідачем так\~і не\~здійснено обов`язки,\~передбачені п.\~3.2.1\~договору. Сума штрафу, яка була заявлена до стягнення була розрахована відповідно до п. 5.9 Договору, а саме: 2-кратний розмір вартості теплової енергії у поточному опалювальному періоді за кожен календарний місяць допущеного споживачем порушення. Тобто, розрахунок повинен включати усі місяці поточного опалювального періоду. Також, у своєму відзиві на позовну заяву відповідач посилається на Правила підготовки теплових господарств (далі - Правила), у котрих зазначено, що у період опалювального сезону власники теплових господарств зобов`язані: уточнити приєднані теплові навантаження, виконати перерахунок гідравлічного режиму (за необхідності), провести контроль встановлених розрахункових лімітних звужувальних пристроїв у споживачів теплової енергії; перевірити у встановленому порядку надійність електро-, газо- i водопостачання об`єктів теплопостачання та споживачів; укласти договори купівлі- продажу теплової енергії або надання послуг з централізованого опалення та ГВП. Проте, це не може бути підставою для звільнення споживача від відповідальності за невиконання умов договору, на котрі він погоджувався під час підписання даного договору. Також хоче зауважити, що правилами лише передбачено уточнення приєднаних теплових навантажень, а надання розрахунків теплового навантаження покладені саме на споживача договором. Завданням теплопостачання забезпечення заданих комфортних умов в опалювальних приміщеннях. Вирішення цієї задачі залежить від правильної роботи джерела теплоти, зовнішніх і внутрішніх тепломереж і теплоізоляції будівлі. Порушення правильної роботи будь-якого з цих елементів, які зазвичай належать і експлуатуються різними власниками, призводить до перевитрат енергоносіїв на опалення i порушення температурного режиму в опалювальних об`єктах. Задачею системи опалення будівлі є підтримка заданої температури усередині приміщень, в той час, як температура навколишнього середовища може значно змінюватися залежно від сезону. Для забезпечення заданого режиму необхідно компенсувати втрати теплоти, що виникають внаслідок різниці температур, за рахунок підведення теплової енергії з системи опалення, яку розраховують і проектують на найбільш холодний період року з визначальними параметрами зовнішнього середовища. Теплове навантаження теплоспоживачів буває сезонне та цілорічне. До сезонного навантаження відноситься опалення та вентиляція, які змінюються протягом опалювального сезону і залежать тільки від температури зовнішнього повітря. Тому, для енергопостачальної організації важливо знати тривалість періоду, протягом якого матиме місце попит на теплоту, що підлягає задоволенню енергопостачальною організацією. Такий попит на теплоту повинен визначатися, як правило, на підставі статистичних даних з урахуванням прогнозу зростання (зниження) приєднаних до теплових мереж теплових навантажень. Позовна давність це строк протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати захисту чи примусового здійснення свого права через суд. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно з ст. 258 ЦК України, позовна давність, зокрема до вимог щодо стягнення неустойки (штрафів) застосовується в один рік. П. 7.2.7 Сторонами збільшено строки позовної давності, котрі застосовуються щодо стягнення не лише штрафних санкцій за порушення строків оплати за теплову енергію, але й взагалі. Зазначеним пунктом договору чітко вказано «...Період, за який нараховуються штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій встановлено сторонами у три роки.». А тому, твердження відповідача стосовно спливу строків позовної давності є недоречним. Виходячи з вищевикладеного вважаємо, що доводи відповідача викладені у відзиві є безпідставними та не мають законного підґрунтя. Таким чином, просить задовольнити свої позовні вимоги в повному обсязі. 31.01.2023 року представник відповідача подав до суду заперечення. В обґрунтування яких зазначає наступне. Позивач заперечує несправедливі умови договору щодо підписання договору за 5 днів до опалювального сезону. Так, позивач зазначає що відповідачем ніби- то так і не було здійснено обов`язки, передбачені п. 3.2.1 договору, а також зазначає про правильність розрахунку штрафу виходячи з 2-кратного розміру вартості теплової енергії за увесь опалювальний сезон. З такими висновками позивача неможливо погодитись, оскільки, як вже зазначалось у відзиві на позовну заяву, договір купівлі-продажу теплової енергії № 1922 було підписано сторонами 05.11.2020 року. Тобто всього за п`ять днів до початку опалювального сезону. При цьому, відповідно до п. 3.2.1 договору, Споживач зобов`язується укласти цей договір відповідно до теплового навантаження із зазначенням максимального теплового годинного навантаження за кожним видом i параметром теплоносія. Погодити та надати впродовж 60-ти календарних днів, з моменту укладання цього договору розрахунки теплового навантаження теплопостачальній організації, але у будь-якому разі до дня початку опалювального сезону. У разі невідповідності розрахунків теплового навантаження або їх відсутності споживач зобов`язується привести теплове навантаження на свої приміщення у відповідність до вимог п.2 розділу IV Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду, затверджених Міністерством палива та енергетики України наказом № 620/378 від 10.12.2008 р., Закону України «Про теплопостачання» 2633- IV від 02.06.2005 р. а також до п. 6.3.4. ДБНВ. 2.5-67: 2013, згідно Додатком. № 3 «Дислокація» до договору. Таким чином, відповідач завідомо поставлений у несправедливі умови, оскільки опалювальний період розпочався через 5 днів після укладання договору, він не мав жодних можливостей для здійснення заходів з підготовки до опалювального періоду, тому застосування штрафної санкції раніше за зазначений строк у 60 календарних днів е безпідставним. Додатково звертає увагу на відсутність в матеріалах справи розрахунку штрафу. З наданого документу «Розрахунок фактичного споживання теплової енергії [PERSON] ФО договір № 1922 від 05.11.2020 року, за адресою [ADDRESS] за період з 10.11.2020 р. по 14.04.2021 р» вбачається лише розрахунок фактичного споживання теплової енергії, а не розмір штрафу. Зважаючи на викладене, навіть згідно позиції позивача, розрахунок штрафу має проводитись лише з 05.01.2021 (60 днів з моменту підписання договору), тобто з 05.01.2021 по 14.04.2021, а саме січень 05.01.21-31.01.21 27 днів - 1345,70 грн. лютий 01.02.21-28.02.21 - 1843,14, березень 1382,35, квітень 01.04.21-14.04.21 - 901,54 грн. Загальна сума за спожиту теплову енергію - 01.03.21-31.03.21 для розрахунку штрафу не може становити більше 5472,73 грн, а штраф відповідно до п. 3.2.1 більше 10,945,46 грн. Разом з відповіддю на відзив позивачем так і не було надано відповідний розрахунок штрафу. Позивач зазначає про ніби -то безпідставність посилання відповідача на Правила підготовки теплових господарств до опалювального періоду, затверджених Міністерством палива та енергетики України наказом № 620/378 від 10.12.2008 P. Звертає увагу суду, що навіть умови спірного п. 3.2.1 договору містять посилання на відповідні правила. Крім того, позивачем взагалі проігноровано аргументацію відповідача, щодо виконання сторонами на момент підписання договору вимог п.3.2.1 договору. Так, при підписанні договору сторонами також було підписано Додаток №1 до договору «Обсяги та порядок постачання теплової енергії Споживачу», який фактично і є розрахунком теплового навантаження, оскільки п. 1 та п.1.1. Додатку сторони погодили річне теплове навантаження в обсязі 7,35 Гкал та приєднане (максимальне) теплове навантаження 0,0040 Гкал/годину. Жодних пояснень відповідачу та вимог про проведення додаткового розрахунку теплового навантаження позивач не надавав. Для роз`яснення відповідних положень, представник відповідача звернувся з запитом до НКРЕКП. На сьогодні взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії визначені Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 (далі - Правила). Крім того, пунктами 8 та 9 Правил визначено, що для приєднання споживача до системи теплопостачання, реконструкції або розширення системи теплоспоживання чи збільшення обсягів споживання теплової енергії на діючих об`єктах споживач повинен подати заявку теплопостачальній організації про видачу технічних умов. Під час розроблення технічних умов повинні бути визначені, зокрема, теплові навантаження об`єкта теплоспоживання (максимальне проектне з опалення, вентиляції, кондиціювання, інших технологічних потреб і середньогодинне, середньодобове та максимальне з гарячого водопостачання). Пунктами 23 та 25 Правил визначено, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка с межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організацій, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. У договорі зазначається максимальне теплове годинне навантаження за кожним видом і параметром теплоносія на опалення, вентиляцію, кондиціювання, максимальне, середньогодинне і середньодобове теплове навантаження на гаряче водопостачання, а також місячний, квартальний та річний обсяг постачання теплової енергії. Таким чином, НКРЕКП підтверджено, що обов`язок визначення теплового навантаження виконується сторонами під час розроблення технічних умов підключення (що було здійснено до набуття права власності на приміщення відповідачем) та зазначається у договорі під час його підписання, що було виконано сторонами під час підписання Додатку 1 до Договору. Позивачем зазначено про ніби-то безпідставність застосування позовної давності до даних правовідносин у зв`язку з ніби- то збільшенням строків позовної давності сторонами у п. 7.2.7 Договору. Як вже зазначалось відповідачем, відповідно до ст. 256,258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Оскільки в даному випадку предметом спору є саме стягнення неустойки (штрафу), має застосовуватися спеціальна позовна давність в один рік. Таким чином, останньою датою для звернення до суду у позивача є 09 листопада 2021 року. В даному ж випадку позивач звернувся до суду лише 30.08.2022 року, тобто з простроченням строку позовної давності. При цьому збільшений строк позовної давності у три роки встановлений сторонами у п.7.2.7 договору стосується лише штрафних санкцій за порушення строків оплати за теплову енергію, що підтверджується вказівкою такої умови саме у пункті 7.2.7 а не окремим пунктом договору. Так, в пункті 7.2.7 договору зазначено: За порушення строків оплати споживачем за отриману теплову енергію, з нього стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми. Період, за який нараховується штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій встановлено сторонами у три роки. Як видно з тексту даного пункту, увесь пункт присвячено саме стягненню штрафних санкцій за прострочення оплати теплової енергії. Усі речення пункту розміщенні в одному абзаці, що також підтверджує логічний зв`язок положень пункту, жодних зазначень щодо застосування цієї норми до умов усього договору немає. Як зазначено у Постанові Верховного суду України від 05.10.2022 року у справі № 352/1950/15-ц «однією з підстав виникнення зобов`язання є договір (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з частиною першою статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значень термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (6) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (г) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21) зроблено висновок, що «у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення «contra proferentem». «Contra proferentem» (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem») слова договору повинні . тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які не були індивідуально узгоджені» («no individually negotiated»), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem мае на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмуються ще такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань.» В даному випадку умови договору були викладені саме позивачем, Відповідач не мав жодного впливу на їх текстуальне оформлення, а тому їх трактування мас відбуватись на користь відповідача. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зважаючи на викладене у задоволені позову має бути відмовлено. У судовому засіданні 13 березня 2023 року представник позивача позов підтримала повністю. 14 березня 2023 року у судове засідання представник позивача не з`явилася, подала клопотання, згідно якого позов підтримала повністю, просила задовольнити позовні вимоги. . У судовому засіданні 13 березня 2023 року представник проти позову заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача подав до суду заяву в якій просить справу розглядати за його відсутністю та відсутністю відповідача. Позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві та запереченнях відповідача. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: договір (а.с. 5-8), додаток до договору №1 (а.с. 9), додаток до договору №2 (а.с. 10), додаток до договору №3 (а.с. 10), дислокація (а.с. 11), витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 14), витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 15), свідоцтво про право на спадщину (а.с. 16), рішення (а.с. 17), рішення (а.с. 18), акт (а.с. 19, 20), акти передачі теплової енергії (а.с. 21-23,26,29,32), лист про підписання актів передачі теплової енергії (а.с. 25,28,31), розрахунок фактичного споживання теплової енергії (а.с. 33), статут (а.с. 38-39), виписка (а.с. 40), розрахунок фактичного споживання теплової енергії (а.с. 94) Суд,

Outcome: approved