Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за борговою розпискою від 16.09.2020 р. в розмірі 23844,21 грн., яка складається з: 2000,00 грн. - сума боргу; 835,90 грн. - інфляційне збільшення; 1008,31 грн. - штрафні санкції; 20000,00 грн. - штраф, та судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 вересня 2020 р. в місті Києві між ним та [PERSON] було укладено письмовий договір позики, у вигляді розписки, відповідно до якого відповідач отримав в борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000,00 грн., який він зобов`язався повернути в строк до 20.09.2020 р. Отримання грошових коштів [PERSON] підтверджується розпискою, яку він склав власноруч, без жодного фізичного та психологічного тиску на нього, про що є відповідний запис в ній. В зазначений термін, 21.11.2022 р. відповідач не повернув позивачу взяті в борг грошові кошти в розмірі 2000 грн., уникає зустрічі, на телефонні дзвінки не відповідає та не виконує свої зобов`язання за договором позики. В розписці відповідач зазначив, що у разі прострочення платежу, згоден відшкодувати: пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, за кожен день невиконання зобов`язань від суми боргу; суму річних, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, визначив в розмірі 365%; суму інфляційних, відповідно до законодавства України. Позивачем застосовано формулу розрахунку інфляції: ІІС = (ІІ1:100) х (ІІ2:100) х (ІІ3:100) х … (ІІZ:100), з яких ІІ1 індекс інфляції за перший місяць прострочення, а ІІZ індекс інфляції за останній місяць прострочення. За період з 20.09.2020 по 21.11.2022 р. інфляційне збільшення становить 835,90 грн. Подвійна облікова ставка за вказаний період з урахуванням розміру облікової ставки НБУ у відношенні кількості днів прострочки від суми боргу в 2000,00 грн. за розрахунком [PERSON] (за формулою: пеня = С х 2УСД х Д : 100, де С сума заборгованості за період, 2УСД подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д кількість днів прострочення), складає 1008,31 грн. Тож загальна заборгованість за період прострочення грошового зобов`язання 794 дні складається з 2000,00 грн. (сума боргу) + 835,90 грн. (інфляційне збільшення) + 1008,31 грн.(штрафні санкції) = 3844,21 грн. Додатково, відповідно до договору позики (укладеного у вигляді розписки), у випадку прострочення повернення коштів більше як на 30 календарних днів, додатково відповідач зобов`язується сплатити штраф в десятикратному розмірі від суми боргу: 2000,00 грн. х 10 = 20000,00 грн. Тому сума, яка підлягає стягненню з відповідача з урахуванням всіх умов розписки становить 23844,21 грн. Отже, відповідач не виконав умов укладеного договору позики, оформленого розпискою, оскільки у визначений сторонами у договорі строк кошти не повернув, а тому він зобов`язаний сплатити [PERSON] суму боргу з урахуванням штрафних санкцій, які прописані в розписці. 11.01.2023 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження з повідомлення сторін, якою роз`яснено їх процесуальні права подачі заяв по суті справи та встановлено відповідні строки. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце слухання справи оповіщений відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України, в тому числі через оголошення на веб-порталі судової влади України. Заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзив на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зо-бов`язання не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З матеріалів справи вбачається, що 16 вересня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав строком до 19.09.2020 р. в борг кошти в розмірі 2000 грн., з умовою, що у разі прострочення платежу, згоден відшкодувати: пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, за кожен день невиконання зобов`язань від суми боргу; суму річних, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, визначив в розмірі 365%; суму інфляційних, відповідно до законодавства України; та у випадку прострочення повернення коштів більше як на 30 календарних днів, додатково відповідач зобов`язується сплатити штраф в десятикратному розмірі від суми боргу, що підтверджується розпискою. Отже, розписка [PERSON] містить умови отримання позичальником від позикодавця в борг визначеної грошової суми із зобов`язанням її повернення у визначений строк, а тому є документом, що підтверджує боргове зобов`язання. За своєю суттю розписка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передачі грошової суми позичальнику (ВП ВС справа № 464/3790/16-ц від 16.01.2019 року). Відповідач, в установлений договором позики строк, кошти не повернув і сума боргу становить за період прострочення грошового зобов`язання з 20.09.2020 по 21.11.2021 рр. (794 дні) - 23844,21 грн., яка складається з: 2000,00 грн. (сума боргу) + 835,90 грн. (інфляційне збільшення) + 1008,31 грн.(штрафні санкції) + 20000,00 грн. (штраф в десятикратному розмірі від суми боргу). Доказів виконання своїх зобов`язань по поверненню вищезазначеної грошової суми, передбачених ст. 545 ЦК України відповідачем не надано, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за розпискою від 16.09.2020 року в сумі 2000,00 грн., з урахуванням штрафних санкцій) підлягають задоволенню. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що позивач користувалася правовою допомогою адвоката, проте в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем до суду не надано доказів. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати лише по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved