Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

30.08.2021 року [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визначення способу участі батька у вихованні дитини, в якому просить усунути перешкоди його участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та визначити порядок його участі у вихованні дитини згідно з наступним графіком побачень: перша і третя субота та неділя місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі без присутності матері дитини, а також шляхом проведення спільного з дитиною відпочинку під час відпустки строком не менше двадцяти чотирьох календарних днів щороку. В обгрунтування позовних вимог позивач у позові посилається на те, що 08 червня 2019 року було зареєстровано шлюб між ним та [PERSON] . Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2021 року у справі № 932/1562/21 шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Після припинення шлюбних відносин [PERSON] почала чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, а саме відмовляє йому - батьку дитини у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, кожна його спроба поспілкуватись з дитиною закінчується конфліктом, що негативно впливає як на саму дитину, так і порушує його права. Врегулювати дане питання через укладення відповідного нотаріально посвідченого договору або через орган опіки та піклування [PERSON] категорично відмовляється, що змусило його звернутися до суду з даним позовом. Оскільки вони з відповідачкою не можуть дійти згоди щодо порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, вважає, що запропонований ним у позові порядок його участі у вихованні дитини має бути встановлений у судовому порядку шляхом встановлення днів та годин зустрічей батька з дитиною, який повністю відповідатиме як інтересам дитини, так і інтересам батьків дитини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2021 року дана справа передана для розгляду судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою суду від 15.09.2021 року у справі відкрито провадження в загальному позовному порядку з призначенням підготовчого засідання. 08.11.2021 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов Відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги не визнала в повному обсязі та заперечує проти вказаних позивачем обставин, посилаючись на те, що з позивачем [PERSON] вони разом не проживають, вона проживає разом з дитиною в м. Дніпро, а позивач працює і проживає в м. Харків. Вказала, що посилання позивача про нібито її перешкоджання в його спілкуванні з сином є безпідставним і необгрунтованим, жодним доказом не підтвердженим, вона навпаки підтримує його бажання бачитись та спілкуватися з дитиною, в телефонних розмовах із позивачем пропонує приїжджати та бачитись з сином в її присутності та за місцем проживання дитини в м. Дніпро, оскільки дитина дуже маленька і потребує постійного догляду з боку матері. Також зазначає, що з пропозицією врегулювання даного питання через нотаріуса або органи опіки та піклування позивач до неї не звертався, він відмовився в добровільному порядку утримувати їх спільного сина, в наслідок чого вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, який було задоволено судом. Крім того, відповідач у відзиві звертає увагу на вік дитини - 1 рік і 10 місяців, вказує на те, що дитина дуже маленька, має сезонні хвороби, потребує постійного догляду з боку матері, ще погано розмовляє, тому не може висловити достатньо зрозуміло свої потреби, дитина має перебувати в режимі емоційної стабільності та в безпечному середовищі, а запропонований режим зустрічей позивача [PERSON] із сином є неможливим і таким, що навпаки може нашкодити психоемоційному стану дитини та його здоров`ю. Ухвалою суду від 25.05.2022 року Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради залучена до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. Ухвалою суду від 20.01.2023 року визначено про необхідність вважати належним відповідачем у даній цивільній справі [PERSON] (в зв`язку із зміною прізвища відповідачкою), а також закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, в якій просив усунути перешкоди його участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та визначити порядок його участі у вихованні дитини згідно з наступним графіком побачень: перша і третя субота та неділя місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі без присутності матері дитини в м. Нікополь за його місцем проживання, а також шляхом проведення спільного з дитиною відпочинку під час відпустки строком не менше двадцяти чотирьох календарних днів щороку. Також уточнив, що не заперечує на період дії воєнного часу в Україні визначити його участь у виховані дитини у спосіб, вказаний у Висновку адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради від 14.11.2022 року, та зазначив, що на теперішній час він досяг домовленості з відповідачкою про побачення з дитиною у спосіб, вказаний у Висновку органу опіки та піклування. Проте, після закінчення воєнного часу він просить визначити його участь у вихованні дитини у спосіб, зазначений ним у позовній заяві. Крім того, позивач пояснив, що він живе у м. Нікополь у приватному будинку, працює і по роботі часто буває у відрядженні в різних містах країни, компанія, де він працює, зареєстрована в м. Києві. Підтвердив, що у м. Нікополі часто бувають обстріли з боку російських військ. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав частково, пояснив, що відповідач вважає, що місцем зустрічі батька з дитиною має бути місце проживання дитини в м. Дніпрі і ці зустрічі повинні відбуватися у присутності матері дитини. Зазначив, що відповідач згодна на визначення участі відповідача у виховані дитини у спосіб, вказаний у Висновку адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради від 14.11.2022 року, та у її присутності, оскільки вона працює і сама серед тижня у достатньому обсязі не бачить дитину, яка маленька та потребує догляду. Представник третьої особи - Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради в судовому засіданні, надавши суду висновок органу опіки та піклування про встановлення способу участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, просила ухвалити рішення у справі, що буде відповідати інтересам малолітньої дитини. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Нікопольської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у наданій суду заяві просив розглянути справу у його відсутності згідно діючого законодавства України, враховуючи інтереси малолітньої дитини. Вислухавши осіб, які з`явилися, дослідивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, зважаючи на наступне. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] з 08.06.2019 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Сторони є батьками малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , про що Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 09.01.2020 року вчинено актовий запис № 23 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2021 року, ухваленим у справі № 932/1562/21, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до копії Свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 22.09.2022 року Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного між регіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] ». В зв`язку з зазначеним ухвалою суду від 20.01.2023 року визначено про необхідність вважати належним відповідачем у даній цивільній справі [PERSON] . Дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , яка не заперечує проти зустрічей позивача з дитиною та участі батька у її вихованні, однак не погоджується з графіком, запропонованим позивачем в позовній заяві. Одношевна працює в Дніпровському державному аграрно-економічному університеті на посаді доцента на повну ставку кафедри обліку оподаткування та управління фінансово-економічною безпекою. Позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується Довідкою за № 18 від 23.09.2022 року, виданою квартальним комітетом №18 м. Нікополь. Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов від 03.10.2022 року, складеного завідувачем сектору опіки, піклування та усиновлення Нікопольської міської ради Філяровською О.П. та головним спеціалістом служби у справах дітей Нікопольської міської ради Городничим О.Л., було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , в наслідок чого встановлено, що санітарно-гігієнічні умови проживання за вказаною адресою відповідають усім встановленим нормам та придатні для проживання та перебування; будинок вмебльований та оснащений необхідною побутовою технікою; для дитини в будинку є окрема кімната, яка оснащена всім необхідним для виховання та розвитку дитини відповідного віку, за цією адресою постійно проживають і мають постійне місце реєстрації [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричного оглядів від 06.09.2021 року, дійсної до 06.09.2026 року, серії 12ЯЯТ № 413127, виданої Комунальним підприємством «Нікопольська міська лікарня Нікопольської міської ради» [PERSON] , [INFO] , психіатричних показань для виконання батьківських обов`язків не має. У відповідності до Сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду від 06.09.2021 року, дійсного до 06.09.2023 року, серії 12ЯЯС № 066057, виданого Поліклінічним наркологічним відділенням м. Нікополь Центру з лікування зілежностей зі стаціонаром Дніпропетровської обласної ради, [PERSON] , [INFO] , не є хворим на алкоголізм, наркоманію та токсикоманію. Таким чином, встановлено, що малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , після припинення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем проживає зі своєю матір`ю. Відповідачка чинила перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною, а саме відмовляла йому у спілкуванні з дитиною та в участі у її вихованні, врегулювати дане питання через укладення відповідного нотаріально посвідченого договору або через орган опіки та піклування батькам дитини не вдалося, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Отже, факт звернення позивача до суду з цим позовом, часткове визнання позову відповідачкою та непогодження з графіком спілкування з дитиною, запропонованим позивачем в позовній заяві, пропонування відповідачкою власного бачення (графіку) як повинна відбуватися участь батька у вихованні дитини, наявність висновку органу опіки та піклування самі по собі свідчать про те, що існують суперечки сторін щодо доступу батька до спілкування з дитиною та його виховання. Отже, між сторонами наявний конфлікт з приводу участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною. Наявність такого конфлікту між сторонами та звернення позивача до суду з позовом свідчить про чинення перешкод з боку відповідача для спілкування батька з дитиною. Вказане узгоджується з позиціями Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.10.2021 року у справі № 522/2593/19, у постанові від 17 серпня 2022 року по справі № 344/11652/21. У відповідності до ч.4, 5, 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до Висновку адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради від 14.11.2022 року № 4/3-120, адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за можливе встановити години для спілкування та участі у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , батькові [PERSON] на території міста Дніпро кожну І та ІІІ суботу місяця з 10-00 до 18-00 з денним сном дитини вдома; кожну І і ІІІ неділю місяця з 10-00 до 14-00 год; ночівля дитини у батька - за згодою батьків дитини. В спірних правовідносинах суд враховує, що норми Сімейного кодексу України (далі СК) закріплюють положення про те, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (стаття 141 СК України). В даному випадку суд буде керуватись «якнайкращими інтересами дитини», виходити із рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (стаття 141 СК), і розглядає справу в межах заявлених вимог (стаття 13 ЦПК України). Відповідно до статті 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право спілкуватися з нею, а інший з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати цьому, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Після побачення з дитиною, батьки зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання та не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Згідно ст.154 Сімейного кодексу України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. За змістом частини першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Важливими для даних правовідносин є норми статті 159 СК України про те, що, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина перша та друга). На реалізацію права дитини на контакт з батьками, які проживають окремо, спрямована Конвенція про контакт з дітьми, яка ратифікована Україною 20 вересня 2006 року, втілено відповідне право і в статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III. Згідно зі ст.8 Закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно зі ст. ст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Розв`язуючи вимогу щодо встановлення способу участі батька у вихованні та спілкування з дитиною, суд зазначає, що дитина, яка проживає окремо від одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Контакт з дитиною - реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Судом за обставинами справи встановлено, що позивач є батьком дитини, з якою він бажає підтримувати зв`язки і приймати участь у її вихованні. Як зазначено вище, Висновком адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради від 14.11.2022 року № 4/3-120, як органом опіки та піклування, визначено про можливість встановлення годин для спілкування та участі у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , батькові [PERSON] на території міста Дніпро кожну І та ІІІ суботу місяця з 10-00 до 18-00 з денним сном дитини вдома; кожну І і ІІІ неділю місяця з 10-00 до 14-00 год; ночівля дитини у батька - за згодою сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що на теперішній час він досяг домовленості з відповідачкою [PERSON] про його участь у вихованні дитини та побаченнях з дитиною у спосіб, вказаний у Висновку органу опіки та піклування від 14.11.2022 року і ця домовленість виконується, за домовленістю з відповідачкою він приїздить до м. Дніпра, де живе в орендованому житлі, проводить час з дитиною, притримується часу для денного сну дитини, проте вважає, що така домовленість є доцільною на час воєнного стану в Україні. Встановлюючи конкретний порядок побачень батька з сином, врахувавши вік дитини 3 роки, інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування, з яким погодилися як позивач так і відповідач, суд дійшов висновку про можливість визначення порядку, запропонованого органом опіки та піклування, щодо періодичних тимчасових побачень батька з дитиною, оскільки право батька на спілкування з дитиною, в тому числі без присутності матері, є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої дитини з батьком, в тому числі з можливістю спільного проведення вихідних днів, спільний відпочинок зміцнює стосунки батька та сина, формує світогляд дитини, відповідає інтересам дитини. Тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача про усунення йому перешкод в участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та визначити спосіб участі батька - [PERSON] , [INFO] , у вихованні малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення наступного графіку побачень: на території міста Дніпро та без присутності матері дитини [PERSON] , [INFO] , - кожну І та ІІІ суботу щомісяця з 10-00 годин до 18-00 годин з денним сном дитини вдома; кожну І-ІІІ неділю місяця з 10-00 годин до 14-00 годин; ночівля дитини у батька - за згодою батьків дитини. Будь-яких доказів наявності перешкод для побачень батька з дитиною без присутності матері відповідачем суду не надано. При цьому суд бере до уваги те, що малолітня дитина, яка в силу свого віку не здатна порозуміти окреме проживання батьків, є найбільш вразливою стороною під час розлучення батьків, а тому з метою найкращих інтересів дитини суд вважає, що дитина повинна відчувати турботу обох батьків, і матері і батька. Крім того, наявність конфліктної ситуації між сторонами, їх розлучення не можуть бути підставою для обмеження позивача у спілкуванні з дитиною, як і не може бути такою підставою і наявність у певний період заборгованості відповідача зі сплати аліментних зобов`язань. При цьому батько повинен враховувати особливості стану здоров`я дитини, дотримуватися рекомендацій лікаря, надавати сину належний догляд, дотримуватися графіку розпорядку дня дитини, обидва батьки, усвідомлюючи інтереси дитини та виконуючи рішення суду щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, мають узгодити стратегію виховання та розвитку дитини. Щодо способу участі позивача у вихованні дитини у спосіб, вказаний ним у позовній заяві, суд вважає наступне. Як зазначено вище, згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, про що зазначено вище, позивач [PERSON] на теперішній час досяг домовленості з відповідачкою [PERSON] про його участь у вихованні дитини та побаченнях з дитиною у спосіб, вказаний у Висновку органу опіки та піклування від 14.11.2022 року і ця домовленість виконується, за домовленістю з відповідачкою він приїздить до м. Дніпра, проводить час з дитиною, притримується часу для денного сну дитини, проте вважає, що така домовленість є доцільною на час воєнного стану в Україні. Разом з цим, як зазначено у позовній заяві та пояснив в судовому засіданні позивач [PERSON] , після закінчення воєнного стану в Україні він просить визначити його участь у вихованні дитини у спосіб, зазначений ним у позовній заяві, а саме за наступним графіком побачень: перша і третя субота та неділя місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі без присутності матері дитини в м. Нікополь, а також шляхом проведення спільного з дитиною відпочинку під час відпустки строком не менше двадцяти чотирьох календарних днів щороку. Також, позивач пояснив, що він живе у м. Нікополь у приватному будинку, працює і по роботі часто буває у відрядженні в різних містах країни, компанія, де він працює, зареєстрована в м. Києві, підтвердив, що у м. Нікополі часто бувають обстріли з боку російських військ. Таким чином, підтриманням позовних вимог, викладених у позові, щодо його участі у вихованні дитини після закінчення воєнного стану в Україні у спосіб, зазначений ним у позовній заяві, в тому числі в м. Нікополь, суд вважає, що таким чином позивач просить захистити його право на майбутнє, тобто те право, яке ще не порушено, зважаючи на те, що судом встановлено, що між позивачем та відповідачем на теперішній час досягнуто домовленості про участь позивача у вихованні дитини та побаченнях з дитиною у спосіб, вказаний у Висновку органу опіки та піклування від 14.11.2022 року, і ця домовленість виконується. Зважаючи на те, що судовому захисту підлягає вже порушене право особи, позовні вимоги позивача, викладені ним у позові, які, як вбачається, заявлені ним на майбутній час, наразі задоволенню не підлягають. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що визначений судом вищевказаний спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, відповідно до Висновку органу опіки та піклування, не є перешкодою для підтримки зв`язків між батьком і дитиною в інших формах за погодженням батьків. При цьому, батьки повинні вживати всіх можливих і залежних від них заходів для налагодження (відновлення) нормального позитивного спілкування і контакту дитини з обома батьками, оскільки дитина повинна рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної, та матеріальної забезпеченості. При цьому, суд бере до уваги те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Президентом України підписано Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан в Україні діє також на час розгляду даної справи. Наказом Мінреінтеграції від 25.04.2022 року №75 затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), в який наказом Мінреінтеграції від 13.09.2022 №206 затверджено оновлений перелік. До нового переліку територіальних громад входить 9 областей, в тому числі Нікопольська міська територіальна громада Дніпропетровської області, і є загальновідомим факт, що на даний час м. Нікополь, в якому проживає позивач, потерпає від обстрілів російських військ, що підтвердив в судовому засіданні позивач. Зважаючи на наведене, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам про можливість звернення їх в подальшому до суду з позовом про зміну порядку спілкування батька з дитиною з урахуванням вікових змін та особливостей формування соціальних та сімейних зв`язків, у разі наявності такого спору між батьками. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення способу участі батька у вихованні дитини підлягають задоволенню частково з усуненням перешкод [PERSON] в участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та визначенням способу участі батька - [PERSON] у вихованні малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення наступного графіку побачень: на території міста Дніпро та без присутності матері дитини [PERSON] , [INFO] , - кожну І та ІІІ суботу щомісяця з 10-00 годин до 18-00 годин з денним сном дитини вдома; кожну І-ІІІ неділю місяця з 10-00 годин до 14-00 годин; ночівля дитини у батька - за згодою батьків дитини. У задоволенні решти частини позовних вимог [PERSON] про визначення способу участі батька у вихованні дитини слід відмовити. Ухвалюючи рішення у справі про часткове задоволення позовних вимог, суд враховує те, що відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору належить стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial