Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

31.01.2023 [PERSON] звернулася до суду з позовом до Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, треті особи: [PERSON] , [PERSON] з наступними вимогами: встановити факт постійного проживання разом з батьком [PERSON] станом на день його смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [INFO] помер батько [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина у виді 1/4 частки квартири [ADDRESS] . На день смерті батька вона постійно проживала разом з батьком за однією адресою, тобто, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не доведено факт постійного проживання разом з ним. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.02.2023 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження, у підготовче судове засідання. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27.02.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. 27.03.2023 позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовну заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити. Слобожанський селищний голова Діхтяр Д. надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника відповідача. Треті особи [PERSON] , [PERSON] надали заяви про розгляґд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, дослідивши письмові докази, надані на обгрунтування позовних вимог визначившись з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14) 31.12.1986 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, пілся реєстрації якого [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с. 15) Таким чином, наданими доказами підтверджується факт родинних відносин між позивачвкою та [PERSON] . З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Центром надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 16) З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 17) Згідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.05.1997, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1391, вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на підставі розпорядження Зміївської ДРЕС від 15.05.1997 № 1434 (а.с. 18) З довідки відділу центра надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/718 від грудня 2022 року вбачається, що згідно відомостей Реєстру територіальної громади [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Помер [INFO] . За вказаною адресою разом з ним на час його смерті [INFO] більше ніхто зареєстрований не був (а.с. 19) З довідки відділу центра надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/30 від 09.01.2023 вбачається, що згідно відомостей Реєстру територіальної громади [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою разом з нею на час її смерті [INFO] був зареєстрований [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 20) З акту обстеження, складеного 19.01.2023 [PERSON] у присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що [PERSON] після смерті матері [PERSON] переїхала до батька [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , де проживала з ним на протязі п`яти років по день його смерті, оскільки батько за станом здоров`я потребував сторонньої допомоги. Однак, фактично була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21) Постановою приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сапко І.М. від 06.01.2023 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , після померлого [INFO] батька [PERSON] , у зв`язку з пропущенням строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, та відсутністю доказів постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 30) Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК Україниє необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) Верховний Суд дійшов висновку, що «[…] відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації […] не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом». Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказаний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у справі № справа № 522/16268/17 від 22 квітня 2020 року. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved