Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із клопотанням про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною, в якому просили суд продовжити строк дії рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2023 року про визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ними опіки та призначення його опікуном [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи, довічно, перебуває на обліку та лікується у лікаря-психіатра. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2020 року [PERSON] визнано недієздатним та призначено заявника його опікуном. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2022 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 14 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами окремого провадження у відкритому судовому засіданні на 07 жовтня 2022 року. В судовому засіданні 07 жовтня 2022 року задоволено клопотання заявника та призначено судово-психіатричну експертизу з метою встановлення психічного стану [PERSON] . Вказаною ухвалою провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 27 лютого 2023 року на адресу суду надійшов висновок судово-психіатричної експертизи № 31-ц від 08 лютого 2023 року. Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року провадження у справі поновлено та призначено розгляд справи на 23 березня 2023 року. Заявник [PERSON] 09 вересня 2022 року звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності враховуючи її здоров`я та похилий вік.. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить суд його задоволити (а.с.18). Представник заінтересованої особи 26 вересня 2022 року звернувся до суду із заявою, у якій просив слухати справу у його відсутність, у вирішенні даної справи покладається на розсуд суду, з урахуванням наявних документів у справі (а.с.31). Згідно з вимогами частини другої статті 299 Цивільного процесуального кодексу України, особа, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, в судове засідання не викликалася, з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи щодо наявності у [PERSON] стійкого психічного розладу з безперервним перебігом (а.с.48-49). Фіксування судового засідання не здійснювалося відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України. Суд встановлено наступні обставини справи: [PERSON] , [INFO] , відповідно до висновку спеціалізованої психіатричної МСЕК від 21.09.2011, є особою з інвалідністю «І групи з 01.10.2011 року та довічно (а.с.12). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2020 року [PERSON] визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено його опікуном [PERSON] (а.с.4-7). 08 грудня 2021 року між [PERSON] та Ольшаницьким психоневрологічним інтернатом укладено договір про надання соціальних послуг (а.с.8-11). Висновком судово-психіатричного експерта № 31-ц від 08 лютого 2023 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад шизофренію параноїдної форми, з безперервним перебігом F 20.0 за МКХ 10. За своїм психічним станом [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та не може з`являтися в судові засідання та давати пояснення по суті справи (а.с.48-49). Частинами першою-другою статті 39 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Частиною першою статті 40 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Над недієздатною фізичною особою, відповдіно до вимог частини першої статті 41 Цивільного кодексу України, встановлюється опіка. Суд, згідно з вимогами частини першої статті 60 Цивільного кодексу України, встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд, відповідно до вимог частини першої статті 298 Цивільного процесуального кодексу України, за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Приймаючи до уваги те, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 31-ц від 08 лютого 2023 року, [PERSON] , в результаті стійкого психічного захворювання, за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає за доцільне визнати останнього недієздатним та встановити над ними опіку, призначивши його опікуном [PERSON] . Разом з цим, приймаючи до уваги, що на момент призначення у даній справі судового розгляду та вирішення клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2020 року про визнання [PERSON] недієздатним вичерпало свою дію по закінченню дворічного строку, клопотання про продовження строку дії рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2020 року задоволенню не підлягає . За таких обставин, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку вказаного рішення. Судові витрати у справі, відповідно до вимог частини другої статті 299 Цивільного процесуального кодексу України, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed