Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з відповідача 5\~200 доларів США заборгованості та судовий збір 1\~901,12 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він, маючи намір придбати житло, домовився з відповідачем про придбання в нього кімнати в гуртожитку за адресою [ADDRESS] в зв`язку з чим передав особисто останньому 5 200 доларів США. Разом з тим, як стверджує позивач, відповідач ухилився від укладення договору купівлі-продажу, а також від повернення коштів, не зважаючи на неодноразові вимоги, тому, враховуючи наведене, просить позов задоволити. Ухвалою суду від 31.10.2022 року відкрито загальне позовне провадження в справі. /а.с.13/ Представник позивача адвокат Ковальська О.Б. та позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подавши письмову заяву, в якій зазначила про розгляд справи у їх відсутності, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим судом про розгляд справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав. Враховуючи вимоги ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] 5200 доларів США, як завдаток за продаж кімнати у гуртожитку по [ADDRESS] , що стверджується копією розписки наявною в матеріалах справи. /а.с.5/ Частинами 1, 2 п. 1 ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі статтею 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання стало-ся з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання стало-ся з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплати-ти суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) зав-датку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України, завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, -у письмовій формі. Згідно зі статтею 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Враховуючи наведене та положення статті 570 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що сума, яка надана позивачем відповідачу згідно розписки, наведеної вище, фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу на виконання якого передано кошти. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеними Верховним Судом України у постановах: від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13 та від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12 та Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року № 461/5297/16-ц (провадження № 61-22017св18). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 5200 доларів США, отриманих як аванс грошових коштів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved