Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить розірвати договір № 001 про надання інформаційно-технологічних послуг від 14 лютого 2018 року, укладений між ним та фізичною особою-підприємцем [PERSON] ; стягнути з відповідача на його користь внесену оплату за договором № 001 про надання інформаційно-технологічних послуг від 14 лютого 2018 року, укладеним між ним та ФОП [PERSON] , в розмірі 240295,32 грн та пеню в розмірі 32039,37 грн; стягнути з відповідача сплачений судовий збір. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 14 лютого 2018 року між ним та ФОП [PERSON] було укладено договір № 001 про надання інформаційно-технологічних послуг. Предметом договору є надання інформаційно-технологічних послуг - розробка та запуск комп`ютерної програми під назвою «TAXI 1551», що являє собою веб-сервіс та мобільні додатки з оговореною функціональністю та дизайном. Кінцевим терміном завершення та передачі виконавцем послуг замовнику визначено червень 2018 року. Однак, відповідачем не виконані свої зобов`язання за договором, оскільки станом на час звернення до суду з даним позовом роботи не виконані та не передані актом здачі-приймання послуг відповідно до п.2.2 договору. У додатку № 1 до договору визначено, що загальна вартість послуг за договором № 001 становить 12000 доларів США, що в еквіваленті складає 320393,76 грн за офіційним курсом НБУ станом на 14 лютого 2018 року. Ним, як замовником, на виконання умов договору було здійснено передоплату наданих послуг на загальну суму 240295,32 грн, що в еквіваленті на час сплати складало 9000 доларів США. З початку лютого 2020 року проводилися чисельні переговори в телефонному режимі та шляхом спілкування електронною поштою із замовником, оскільки станом на 24 лютого 2020 року, так і на час звернення до суду з даним позовом, зобов`язання, які покладені на виконавця договором № 001 від 14 лютого 2018 року не виконані згідно затвердженого плану. Не маючи жодних гарантій щодо належного виконання виконавцем взятих на себе зобов`язань, оскільки ним не було здійснено розробок згідно погодженого плану, жодних результатів замовник не бачив, фінансування було припинено. Сторонами у договорі було передбачено додаток № 2 до договору, який являє собою покрокову деталізацію етапів розробки кінцевого продукту, що включає в себе опис технічних характеристик, технологічних вимог до продукту, взаємодії та синхронізації додатків, однак даний додаток так і не був підписаний сторонами. ФОП [PERSON] надсилалися чисельні листи щодо підписання додатку № 2 у викладеній редакції, або ж прохання надати свої зауваження чи пропозиції. На письмову вимогу від 25 лютого 2020 року та 27 лютого 2020 року щодо припинення порушення умов договору та взятих зобов`язань, щодо належного виконання виконавцем передбачених умовами договору зобов`язань щодо надання послуг згідно обумовленого технічного завдання ФОП [PERSON] листом від 27 лютого 2020 року повідомив про те, що продовження співробітництва та належного виконання договору можливе лише сплати додатково 40000 доларів США. Пунктом 9.3 договору передбачено, що у випадку порушення строків передачі кінцевого продукту замовнику в строки, передбачені додатком № 1 до договору, виконавець сплачує замовнику штраф в розмірі 10 % від загальної вартості договору. Щодо оплати 10 % від суми договору у зв`язку з простроченням виконання взятих зобов`язань [PERSON] у листі від 27 лютого 2020 року не відмовляється. Оскільки сторонами договору не вдалося вирішити спір шляхом переговорів, змушений звернутися до суду. У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Костюченко С.А. просить у задоволенні позову відмовити повністю. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що позивачем здійснювалися розрахунки згідно наданих товарних чеків саме за роботу, котра була вже виконана відповідачем, що підтверджується записами телефонних дзвінків та, відповідно, розмов, котрі відбулися з [PERSON] - контактною особою, через яку відбувалася комунікація з позивачем. Позивач був проінформований про хід розробки програми, про те, що він практично на етапі завершення, але вводить суд в оману своїми твердженнями, що йому не було нічого відомо, що підтверджується записами телефонних розмов. Сам позивач та пані [PERSON] у телефонній розмові зазначили, що проект практично закінчений. Договором № 001 від 14 лютого 208 року передбачалося майбутнє підписання додатку № 2, у якому мав бути зазначений більш деталізований опис етапів розробки. З твердженням, що додаток не був підписаний з вини відповідача, не погоджується. Згідно першого проекту такого додатку № 2 від 13 лютого 2018 року він передбачав собою 16 сторінок тексту шрифтом Times New Roman 14 розміру з деталізованим описом того, як мусить працювати програма, та описані алгоритми його роботи. Проте уже станом на 6 грудня 2019 року такий проект додатку містив у собі вже 88 сторінок тексту шрифтом Times New Roman 14 розміру. Даний проект додатку № 2 являв собою силку на сайт «Google Docs», згідно якої можна прослідкувати хто, як та коли вносив зміни у такий документ, тому обсяг усіх робіт і складність виконання ускладнилось/збільшились в 4 рази. Хоча такий додаток і не був підписаний, проте розробники, котрі працювали над цим проектом, в тому числі [PERSON] , все ж враховували усі і зміни та побажання замовника, котрі вносились у такий документ, що також відстрочувало кінцеву дату здачі проекту в цілому. Ще на стадії підписання договору № 001 та додатку № 1 до нього позивач розумів, що буде відступати від попередніх умов договору і додатків та буде додаватись певний «додатковий функціонал», поняття згідно п.1.7 договору, тому він і не підписував додаток № 2. Відповідач був згідний підписати додаток № 2, але лише у тому варіанті, котрий влаштував би обидві сторони про що неодноразово обговорювалося безпосередньо із замовником та пані [PERSON] , про що свідчить листування електронною поштою. 4 лютого 2020 року відповідач зателефонував до пані [PERSON] з проханням надіслати правки до додатку № 2, щоб розробники мали змогу розпочати конкретно працювати по пунктам, котрі будуть викладені у такому додатку № 2, проте отримав відповідь, що такі правки до додатку на момент дзвінка ще не готові. Саме з вини позивача додаток № 2 до договору № 001 не був підписаний у порядок і термін, визначений таким договором, про що свідчать витяги з електронного листування сторін та численні телефонні розмови. Ще в грудні 2019 року замовнику було направлено електронний лист з одним із варіантів можливого виходу з ситуації, а саме завершити співробітництво на тому етапі розробки, на якому він знаходився, без будь-яких штрафних санкцій та майнових вимог. Проте такий варіант замовник не розглянув та вирішив, що проект мусить завершити саме відповідач, та погодився, що послуги будуть надаватися без прив`язки до встановленого строку згідно телефонних розмов. Актом виконаних робіт від 19 лютого 2018 року відповідач проінформував позивача про виконані роботи з приводу збору необхідної інформації, підготовки необхідного обладнання, розробки архітектури проекту та інше. Тобто відповідач вчасно розпочав роботу над проектом, тому на підставі ч.2 ст.849 ЦК України неможливо зобов`язати відповідача відшкодувати збитки. Надання послуг за договором у встановлені строки було неможливим саме з вини замовника, адже додаток № 1 виконаний зі сторони відповідача повністю, а відтермінування строку здачі готового проекту відбувався лише через не підписаний додаток № 2, котрий постійно зростав в об`ємах, а відповідно зростала кількість часу, необхідного на виконання поставлених цілей у такому додатку. Виконавець частково виконував ті корективи, котрі вносились замовником у електронну версію додатку № 2. У позивача відсутні законні підстави на відшкодування будь-яких збитків, завданих йому в ході виконання договору № 001 та додатку № 1 до нього. У відповіді на відзив представник позивача адвокат Гончар Л.В. зазначає, що відповідач отримав грошові кошти на загальну суму 240295,32 грн, що ним не заперечується, однак взяті на себе, як виконавцем, зобов`язання за договором не виконав, оскільки відповідно до п.4.1.6 договору не проводив інформування замовника про хід надання послуг та не надавав звіт за кожним етапом розробки згідно додатку № 1 до договору. Лише єдиним актом ФОП [PERSON] відзвітувався про проміжний результат послуг від 19 лютого 2018 року, який включав в себе збір необхідної інформації, уточнення деталей та інші підготовчі дії. Інші проміжні рахунки та акти здачі-приймання послуг [PERSON] не надавались замовнику, оскільки такі роботи не були виконані. Згідно п.5.1 договору ціна договору, визначена в додатку № 1, є остаточною та не може бути змінена виконавцем. Відповідач надає суду на диску записи телефонних розмов, однак такі записи є таємними і людина про це не попереджена. Відповідачем не дотримано вимог чинного законодавства щодо таємниці телефонних розмов та розповсюдження персональних даних, оскільки ані [PERSON] , ані [PERSON] , стосовно яких здійснено таємний звукозапис розмов, не надали своєї згоди на такий запис. Надані відповідачем звукозаписи отримані незаконно та є недопустимими доказами. Стадію розробки можливо було б підтвердити з боку відповідача наданими замовнику звітами, що засвідчують результат виконання виконавцем одного з етапів послуг, зазначених в технічному завданні, а також актами здачі-приймання послуг згідно договору. Нормами договору зафіксовано час надання послуг, терміни виконання, визначено періодичність, суми, етапи розробки. Визначено, що на кожний проміжний результат послуг замовнику видається проміжний рахунок із зазначеною сумою оплати. Однак, дані рахунки не виставлялись, оскільки не були виконані етапи розробки. Акти приймання-передачі послуг також не складались та не надсилались. Терміни виконання договору виконавцем дотримані не були, кінцевий продукт не було створено. Ухвалою від 18 листопада 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивач усунув. Ухвалою від 4 грудня 2020 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. Ухвалою від 2 березня 2021 року суд призначив у справі судову комп`ютерно-технічну експертизу, провадження зупинив на час її проведення. Ухвалою від 5 жовтня 2021 року суд поновив провадження у справі. Ухвалою від 3 листопада 2021 року суд зупинив провадження у справі в зв`язку з повторним направленням ухвали від 2 березня 2021 року про призначення експертизи. Ухвалою від 19 січня 2022 року суд поновив провадження у справі. Ухвалою від 16 серпня 2022 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що ФОП [PERSON] не виконав жодних дій щодо виконання зобов`язання за договором, оскільки переклав відповідальність щодо підготовки комп`ютерної програми на сторонніх осіб та не контролював їх роботу. Програма не функціонує. Навіть початкові етапи, які були оплачені позивачем з метою виконання своїх обов`язків за договором, не виконані. Додаток № 2 до договору є деталізацією кінцевого продукту. Кожного разу як змінювалися працівники відповідача, які розробляли програму, замовник був змушений заново пояснювати кожен етап та деталі програми. Пропозицій про укладення додаткових угод щодо продовження строків виконання договору, обсягу роботи, оплати додаткових робіт від відповідача не надходило. Позивач додатково пояснив, що програму почали робити на підставі технічного завдання. В додатку № 2 викладено деталізацію кожного пункту. Далі від відповідача почали з`являтися інші фахівці, через що вже не був впевнений, чи взагалі програму завершать і вона буде працювати. Конфлікт з відповідачем виник після того, як він захотів доплати. Комп`ютерна програма не була реалізована і нині вона йому не потрібна. Повної версії комп`ютерної програми відповідач жодного разу не показував. Надсилали лише частини мобільних додатків, з яких складається програма, але повної версії жодного додатку не отримував. Терміни виконання угоди порушені. Спочатку роботи велися швидко, а далі фахівці відповідача виходили на зв`язок раз у квартал. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що прострочення виконання умов договору виникло з вини позивача. Роботи приймалися шляхом листування електронною поштою. Кінцевий продукт направлявся на тестування, але позивач відмовився підписати акт прийому-передачі кінцевого продукту. Вимоги до кінцевого продукту мали бути визначені в додатку № 2, який сторонами не підписаний. За два роки співпраці технічне завдання збільшилося з 8 сторінок до майже 90 сторінок. Вимогу про підписання додатку № 2 позивач направив через 1,5 роки, оскільки сторони не могли визначитись, як же має виглядати кінцевий продукт. Додаток не працює, тому що з 2020 року не здійснюється його підтримка, але необхідний функціонал у програмі наявний. Програма просто застаріла. До літа 2020 року замовник давав вказівки і виконавець їх виконував. Позивач здійснив оплати за виконані роботи, що підтверджує виконання цих робіт. Невиконання умов договору немає, бо відсутня згода сторін щодо істотної умови договору - кінцевого продукту, наповнення якого мало бути визначене в додатку № 2. Договір є неукладеним і збитки відшкодувати в такому разі неможливо. До договорів підряду застосовується річний строк позовної давності, який позивачем пропущений. Також позивачем пропущено строки позовної давності в частині позовних вимог про стягнення пені. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 14 лютого 2018 року [PERSON] та ФОП [PERSON] уклали договір № 001 про надання інформаційно-технологічних послуг (далі - договір). Відповідно до п.3.1 договору виконавець зобов`язується надати інформаційно-технологічні послуги замовнику, найменування, тривалість та вартість яких визначається в технічному завданні на комп`ютерну програму «TAXI 1551» (додаток № 1 до договору), що діє на моменту укладення цього договору, та передати замовнику кінцевий продукт (комп`ютерну програму під назвою «TAXI 1551», що являє собою веб-сервіс та мобільні додатки з оговореною функціональністю та дизайном), а замовник зобов`язується оплатити надані послуги. Згідно з п.3.2 договору кінцевий продукт - результат реалізації проекту, а саме: комп`ютерна програма під назвою «TAXI 1551», що являє собою веб-сервіс та мобільні додатки з оговореною функціональністю та дизайном, повинна відповідати якості, технічним характеристикам, технологічним вимогам, що визначені в додатку № 2 до договору. За п.4.1 договору виконавець зобов`язується: створити робочу групу по проекту замовника; якісно і в передбачені цим договором і технічним завданням на комп`ютерну програму «TAXI 1551» (додаток № 1 до договору) терміни надавати послуги, передбачені цим договором; своєчасно надавати замовнику доступ до результатів послуг за умови виконання замовником зобов`язань по відношенню до виконавця відповідно до умов цього договору; на вимогу замовника робити правки, якщо вони не являються циклічними правками; передати кінцевий продукт, всі майнові права та виключні права інтелектуальної власності на нього замовнику; інформувати замовника про хід надання послуг та надавати замовнику звіт за кожним етапом розробки згідно додатку № 1, додатку № 2 до договору; передати замовнику вихідний текст на аркушах паперу сторінок 8-10, або на USB носії (фрагмент вихідного тексту (коду), фрагмент лістингу комп`ютерної програми) в обсязі, необхідному для ідентифікації програми (кінцевого продукту); передати замовнику настанову щодо використання програми (кінцевого продукту). Замовник зобов`язується: своєчасно надавати виконавцю всю інформацію, документи та інші відомості, необхідні виконавцю для належного виконання зобов`язань цього договору. Термін їх надання можу бути узгоджений сторонами і вказаний в технічному завданні; своєчасно, в передбачені цим договором терміни, і в повному обсязі оплачувати послуги виконавця; в установлені цим договором терміни здійснювати приймання виконаних виконавцем послуг (п.4.2 договору). В п.5.1 договору сторони узгодили, що ціна договору встановлена в додатку № 1 є остаточною та не може бути змінена виконавцем. Згідно з п.6.1 договору створення кінцевого продукту виконавцем здійснюється у відповідності з термінами, зазначеними у додатку № 1 та іншими умовами виконання послуг, погодженими сторонами в цьому договорі. Пунктом 8.5 договору передбачено, що у випадку невідповідності технічним характеристикам, технологічним вимогам кінцевого продукту на момент здачі-приймання послуг, а також протягом гарантійного строку обслуговування, виконавець зобов`язаний усунути усі виявлені недоліки та/або невідповідності технічним характеристикам своїми силами і за власний рахунок протягом гарантійного строку обслуговування. У випадку неспроможності виконавця виправити недоліки та/або невідповідності кінцевого продукту технічним характеристикам, технологічним вимогам, визначеним додатком № 2 до договору протягом гарантійного строку обслуговування, виконавець зобов`язаний повернути замовнику грошові кошти, сплачені за всі етапи розробки та відшкодувати завдані замовнику збитки за вимогою замовника. Відповідно до п.9.1 договору за невиконання та (або) неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. У випадку порушення строків передачі кінцевого продукту замовнику у строки, встановлені додатком № 1 до цього договору, виконавець сплачує замовнику штраф в розмірі 10 % від загальної вартості договору (п.9.3 договору). Пунктом 10.1 договору встановлено, що термін дії цього договору починає свій перебіг з моменту підписання цього договору та закінчується після виконання сторонами своїх обов`язків, засвідчених актом здачі-приймання послуг. Технічне завдання на комп`ютерну програму «TAXI 1551» визначене сторонами в додатку № 1 до договору № 001 від 14 лютого 2018 року. Технічне завдання на розробку додатку TAXI 1551 - для клієнтів, водіїв, диспетчерів та адміністратора включає такі етапи: 1) етап проектування терміном завершення та передачі виконавцем послуг замовнику протягом 10 робочих днів вартістю 1500 доларів США, що в еквіваленті складає 40049,22 грн; 2) етап розробки додатку для клієнта - до 19 березня 2018 року вартістю 3000 доларів США, що в еквіваленті складає 80098,44 грн; 3) етап розробки додатку для водія - до 23 квітня 2018 року вартістю 3000 доларів США, що в еквіваленті складає 80098,44 грн; 4) етап розробки додатку для диспетчера та адміністратора таксомоторної служби, веб-сервіс «TAXI 1551» - до 01 червня 2018 року вартістю 3000 доларів США, що в еквіваленті складає 80098,44 грн; 5) етап тестування додатків, мануальне та автоматичне тестування, правки, тестування, перевірка роботи комп`ютерної програми «TAXI 1551» - до 29 червня 2018 року вартістю 1500 доларів США, що в еквіваленті складає 40049,22 грн (передоплата). Загальна вартість послуг за договором № 001 від 14 лютого 2018 року становить 12000 доларів США, що в еквіваленті складає 320393,76 грн за офіційним курсом НБУ станом на 14 лютого 2018 року. 19 лютого 2018 року сторони затвердили проміжний результат послуг, що засвідчує завершення виконавцем етапу, зазначеного в технічному завданні (додаток № 1 до договору № 001 від 14 лютого 2018 року), а саме надання виконавцем замовнику інформаційно-технологічних послуг: збір необхідної інформації, затвердження технічного завдання, уточнення деталей; підготовка необхідного обладнання для розробки, установка та налаштування програмного оточення проекту; розробка архітектури проекту, планування кількості та тривалості етапів (спринтів). На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу кошти: 19 лютого 2018 року - 40049,22 грн (що в еквіваленті складає 1500 доларів США); 19 березня 2018 року - 40049,22 грн (що в еквіваленті складає 1500 доларів США); 20 березня 2018 року - 40049,22 грн (що в еквіваленті складає 1500 доларів США); 23 квітня 2018 року - 40049,22 грн (що в еквіваленті складає 1500 доларів США); 24 квітня 2018 року - 40049,22 грн (що в еквіваленті складає 1500 доларів США); 1 червня 2018 року - 40049,22 грн (що в еквіваленті складає 1500 доларів США), що підтверджується товарними чеками № 1, № 2, № 3, № 4, № 5 та № 6 відповідно. 25 лютого 2020 року [PERSON] направив ФОП [PERSON] лист з проханням підписати та повернути скріплений печаткою примірник додатку № 2 до договору, а також вимогу про припинення порушення умов договору і виконання взятих на себе відповідно до договору зобов`язань протягом тримісячного терміну з дня отримання листа. Вказаний лист повернутий позивачу з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання». 27 лютого 2020 року позивач повторно направив відповідачу вимогу про припинення порушення умов договору, яку відповідач отримав. Свідок [PERSON] показала, що в 2018 році [PERSON] звернувся за допомогою в реалізації мобільного додатку «TAXI 1551». Всі перемовини з відповідачем вони вели разом. Уклали договір про створення додатку із визначенням строків і функціоналу. [PERSON] виділив команду фахівців. Спочатку в основному спілкувалася з [PERSON] . В строки програма виконана не була. Далі [PERSON] пропала і зв`язку з нею не було, не могли визначитися з ким працювати. Потім [PERSON] визначив іншого фахівця, надалі був призначений [PERSON] десь в середині 2019 року. Почали дивитися, що зроблено. Фахівці прислали інтерфейс, але функціоналу не було. В додатку водія був відсутній таксометр, не були реалізовані функціонали QR-коду, голосового помічника. Не зрозуміло було як працювати в цій програмі. Далі відповідач вийшов на зв`язок і сказав, що все дороблять за додаткову плату, хоча по суті ним не було зроблено нічого з того, про що домовлялися. Кожного разу новому фахівцю пояснювала, що має бути в кінцевому результаті. Технічне завдання визначене договором, а всі нюанси (колонки, строки, формули) погоджували під час зустрічей з розробниками або електронною поштою. Частини додатків розробники демонстрували в офісі або надавали тестову версію. Останній раз надсилали в 2019 році, а після цього пропали. Свідок [PERSON] показав, що з березня 2019 року був керівником команди розробки комп`ютерної програми для позивача, яка складалася з 4 програмістів, і спілкувався зі стороною клієнта щодо функціоналу. Щодо проекту спілкувався з [PERSON] , яка ставила завдання. Коли отримав проект на ознайомлення, він складався з 40-50 сторінок. Коли закінчував проект, то опис функціоналу становив близько 90 сторінок. В процесі роботи замовник добавляв додатковий функціонал, якого не було в початковому проекті програми, хоча були також і правки. Над програмою працювали по 2 тижні. Замовник давав завдання, обговорювали деталі, робили якийсь функціонал і через 2 тижні надавали замовнику на тестування у веб-додатку. Останні зміни вносились в програму в лютому-березні 2020 року. Якщо всі системи оновити, то додаток буде працювати. Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне зобов`язання). За положеннями ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідно до ч.1 ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Згідно з ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу, зокрема з договорів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України). Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За приписами ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору (ч.5 ст.653 ЦК України). Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим кодексом, іншим законом або домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом (ст.907 ЦК України). Спірні правовідносини між сторонами виникли у сфері надання послуг на підставі укладеного між ними договору про надання інформаційно-технологічних послуг. Покликання представника відповідача, що укладений між сторонами договір № 001 про надання інформаційно-технологічних послуг за своєю суттю являється договором підряду, суд до уваги не приймає з огляду на таке. Згідно зі ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Верховний Суд в ухвалі від 14 січня 2021 року у справі № 923/1067/19 відзначив, що предметом договору про надання послуг є вчинення виконавцем певних дій або здійснення певної діяльності. Предметом договору є надання послуг різного роду за завданням замовника. Специфічні характеристики послуги відрізняють її від товару. Для послуги характерна непомітність (її не можна взяти в руки, зберігати, транспортувати, складувати); послуга є невичерпною (незалежно від кількості разів її надання її власні кількісні характеристики не змінюються). Всім послугам властива одна спільна ознака - результату передує здійснення дій, які не мають матеріального змісту, тобто під час надання послуг продається не сам результат, а дії, які до нього призвели. Послуги відрізняються також від робіт. Якщо у зобов`язаннях підрядного типу результат виконаних робіт завжди має речову форму, то у зобов`язаннях про надання послуг результат діяльності виконавця не має речового змісту. Корисний ефект від діяльності з надання послуги полягає не у вигляді певного осяжного матеріального результату, як це має місце при виконанні роботи, а полягає в самому процесі надання послуги. Сама ж послуга споживається у процесі її надання, тому її визначають як діяльність, спрямовану на задоволення будь-яких потреб. Отже, з огляду на зміст договору, укладеного між сторонами, вказаний договір є договором про надання послуг. Безпідставними є доводи представника відповідача про те, що договір є неукладеним, оскільки сторони не дійшли згоди щодо істотної умови, а саме не погодили та не підписали додаток № 2 до договору. Відповідно до п.1.3 договору технічне завдання - документ, що містить в собі основне призначення проекту, технічні характеристики, технологічні вимоги до кінцевого результату продукту і складається відповідно до вимог та побажань замовника. У технічному завданні визначаються терміни, вартість та етапи розробки і регламентується процес приймально-здавальних випробувань. Технічне завдання оформлюється як додаток № 1 та додаток № 2 до цього договору. Сторони погодили та підписали додаток № 1 до договору «Технічне завдання на комп`ютерну програму «TAXI 1551», в якому зазначені терміни, вартість, етапи розробки та процес приймально-здавальних випробувань. Додаток № 2 сторонами підписаний не був. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Попри відсутність підписаного сторонами додатку № 2 виконавець (відповідач) приступив до виконання договору, про що свідчить затверджений сторонами проміжний результат послуг від 19 лютого 2018 року. При цьому, у вказаному документів виконавець підтвердив надання послуг щодо збору необхідної інформації затвердження технічного завдання та уточнення деталей. Із заявою про необхідність погодження додатку № 2 до договору відповідач до позивача не звертався, а тому відсутні підстави стверджувати, що сторони не досягли згоди щодо усіх істотних умов договору. Крім того, з пояснень сторін та досліджених доказів встановлено, що спірний договір його сторонами виконувався. Отже, не можна вважати неукладеним договір після його часткового виконання сторонами. Суд також встановив, що у встановлені додатком № 1 строки послуги відповідачем, окрім першого етапу, надані не були, що підтверджується відсутністю наданих замовнику виконавцем звітів за кожним етапом розробки відповідно до вимог п.4.1.6 договору та акта здачі-приймання послуг за п.5 додатку № 1 та п.6.4 договору. Надані відповідачем на підтвердження виконання робіт за спірним договором записи телефонних дзвінків з [PERSON] та [PERSON] є недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч порядку, встановленого законом. Запис телефонних розмов може проводитися тільки за згодою особи, розмову якої записують, або на підставі ухвали суду. [PERSON] та [PERSON] своєї згоди на запис телефонних розмов не надавали. Крім того, за змістом відзиву на позовну заяву телефонне спілкування відбувалося в грудні 2019 року - лютому 2020 року, а згідно з додатком № 1 створення кінцевого продукту мало бути здійснене відповідачем до 29 червня 2018 року. Витяг з листування електронною поштою між [PERSON] та [PERSON] , наданий відповідачем, не є належним доказом у справі, оскільки не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, а тому не може вважатися електронним документом (копією електронного документа). Більше того, надана відповідачем роздруківка електронного листування містить зазначення відправника «denis.sush@gmail.com» та отримувача [INFO] з вкладенням листів від імені Галини без зазначення адреси електронної пошти останньої. Такі обставини унеможливлюють ідентифікацію відправника як [PERSON] . Належних та допустимих доказів, що надання послуг за договором у встановлені строки було неможливим з вини замовника, відповідач суду не надав. У відповіді на вимогу замовника від 27 лютого 2020 року відповідач визнав факт затримки передачі оплаченої комп`ютерної програми відповідно до умов укладеного договору, покликаючись на додаткові завдання до замовленого продукту із збільшенням його функціональних можливостей, які не були обумовлені початковим додатком № 2 на дату 14 лютого 2018 року. Ні першого проекту додатку № 2 від 13 лютого 2018 року, ні додатку № 2 станом на 6 грудня 2019 року суду не надано. Наявні на CD-R диску технічні завдання не містять дати їх створення та особи створювача. Ким, коли і в яких об`ємах вносились зміни до технічного завдання встановити неможливо. Підпис користувача АЦСК ІДД ДФС не перевірений. Твердження відповідача про відмову позивача від підписання додатку № 2 спростовується направленою замовником вимогою до виконавця про підписання додатку № 2 від 25 лютого 2020 року. Доводи відповідача про виконання ним повністю додатку № 1 спростовуються висновком судової комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/114-21/21235-КТ від 30 червня 2022 року, відповідно до якого у програмних продуктах client.apk, driver.apk, dispetcher_administrators_client.apk сервісу «TAXI 1551» більшість функцій не реалізовані, передбачені технічним завданням додатку № 1 до договору № 01 із зазначенням хронології створення даного програмного продукту. Експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що за наявності вказаних в експертизі недоліків функціонування комп`ютерної програми неможливе. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, що розрахунки позивачем згідно товарних чеків здійснювались за роботу, котра була вже виконана виконавцем. Відповідно до п.5.3 договору на кожний проміжний результат послуг замовнику видається проміжний рахунок із зазначеною сумою оплати. Проміжних рахунків із зазначенням проміжного результату послуг відповідач суду не надав. Встановити із наявних у справі товарних чеків за який саме етап розробки сплачені кошти і які інформаційно-технологічні послуги були надані виконавцем неможливо. Враховуючи, що відповідач не розробив та не передав позивачу комп`ютерну програму «TAXI 1551» ні у строки, передбачені додатком № 1 до договору, ні протягом двох років від передбаченого умовами договору строку, позивач повністю позбавлений того результату, на який він розраховував при укладенні спірного договору. За таких обставин суд вважає, що зазначене порушення є істотним порушенням відповідачем умов договору в розумінні ст.651 ЦК України, а тому наявні підстави для розірвання спірного договору та стягнення з відповідача сплачених позивачем коштів в сумі 240295,32 грн. Суд встановив, що відповідач порушив строки передачі кінцевого продукту позивачу в строки, встановлені додатком № 1 до договору, що є підставою для відповідальності виконавця шляхом сплати штрафу в розмірі 10 % від загальної вартості договору згідно з п.9.3 спірного договору. Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч.1 ст.258 ЦК України). Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За положеннями ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Кінцевим терміном завершення та передачі виконавцем послуг замовнику додатком № 1 до договору визначено 29 червня 2018 року. Позивач звернувся до суду з позовом 17 листопада 2020 року. Відтак, позовна давність спливла до позовної вимоги про стягнення пені в розмірі 32039,37 грн, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають в зв`язку зі спливом позовної давності. Щодо позовної вимоги про розірвання договору, то в цьому випадку застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки, яка на момент звернення позивача з позовом до суду не сплила. За таких обставин позов належить задовольнити частково. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial