Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

У травні 2021 року ТОВ «Бізнес Груп С» звернулось в Дніпровський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивувало тим, що 25 травня 2017 року між ТОВ «Бізнес Груп С» та [PERSON] було досягнуто згоди про укладення договору поворотної фінансової допомоги шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] в АТ «Креді Агріколь Банк». Договір у формі єдиного письмового документу не укладався. У період з 25 травня 2017 року по 10 травня 2018 року на виконання умов договору поворотної фінансової допомоги ТОВ «Бізнес Груп С» було перераховано відповідачу грошові кошти в загальній сумі 2500000 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями. 03 вересня 2019 року позивач направив відповідачу вимогу № 03/09/19 щодо повернення боргу в тридцятиденний термін. Проте, відповідач борг не повернула. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Груп С» заборгованість в розмірі 2500000 гривень. Борг відповідачем не повернуто, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача три проценти річних у сумі 116301 гривні 37 копійок та інфляційні втрати в розмірі 247536 гривень 32 копійки. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 04 жовтня 2021 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача за період з 08 жовтня 2019 року по 30 вересня 2021 року три проценти річних у сумі 148561 гривні та інфляційні втрати в розмірі 305528 гривень 58 копійок (а.с. 101-102). Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі. З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 165-170). Зазначено, що доводи сторони позивача про досягнення усної згоди про укладення договору поворотної фінансової допомоги не відповідають дійсності. Відповідач ніяких угод чи розписок з позивачем не узгоджувала та не підписувала. Позивач на підтвердження укладення такого договору посилається на платіжні доручення та оборотно-сальдову відомість по рахунку. Разом з тим, надані позивачем платіжні доручення не містять в повній мірі узгоджених умов отримання відповідачем коштів, а також зобов`язань з їх повернення. Таким чином, зазначені документи не є доказом укладення між сторонами договору позики. Відповідач не була обізнана та не бачила призначення платежу, оскільки призначення видавалось як зовнішнє безготівкове поповнення карткового рахунку. Всіма договірними відносинами з позивачем займався колишній чоловік відповідача [PERSON] , який й користувався рахунком. Відповідач вважала, що це безповоротна фінансова допомога. На даний час ухвалою Верховного Суду від 198 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження щодо оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року. Таким чином, позивач не може опиратися на зазначене рішення суду, оскільки воно переглядається Верховним Судом, яким виконання рішення зупинено. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 травня 2017 року між ТОВ «Бізнес Груп С» та [PERSON] було досягнуто згоди про укладення договору поворотної фінансової допомоги шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] в АТ «Креді Агріколь Банк». Договір у формі єдиного письмового документу не укладався. У період з 25 травня 2017 року по 10 травня 2018 року на виконання умов договору поворотної фінансової допомоги ТОВ «Бізнес Груп С» було перераховано відповідачу грошові кошти в загальній сумі 2500000 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями (призначення платежу - надання зворотної безвідсоткової фінансової допомоги згідно договору № 25/05-С від 25 травня 2017 року) (а.с. 8-51). 03 вересня 2019 року позивач направив відповідачу вимогу № 03/09/19 щодо повернення боргу в тридцятиденний термін (а.с. 54-55). З позову вбачається, що відповідач борг не повернула. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Груп С» заборгованість в розмірі 2500000 гривень (а.с. 58-63). Постановою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року залишено без змін (а.с. 106-114). Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернула, рішення в добровільному порядку не виконує. Доводи сторони відповідача у відзиві ґрунтуються на тому, що [PERSON] не визнає факт укладення з ТОВ «Бізнес Груп С» договору позики. Зазначає про те, що всіма договірними відносинами з позивачем займався колишній чоловік відповідача [PERSON] , який й користувався рахунком. Відповідач вважала, що це безповоротна фінансова допомога. Разом з тим, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року, встановлено факт перерахування позивачем на рахунок відповідача грошових коштів в якості зворотної безвідсоткової фінансової допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У разі невиконання рішення суду, у кредитора виникає право стягнути суми, передбачені договором, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Позивач з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача три проценти річних у сумі 148561 гривні та інфляційні втрати в розмірі 305528 гривень 58 копійок. Період прострочення - з 08 жовтня 2019 року по 30 вересня 2021 року. Загальна сума заборгованості за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року становить 2500000 гривень. Отже, сума трьох процентів річних за цей період складає 148561 гривні (2500000 х 0,03 = 75000 : 365 = 205,48 х 723 = 148561). Інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 2500000 гривень за цей період становить 305528 гривень 58 копійок. Розрахунок трьох процентів річних та інфляційного збільшення суми боргу наданий позивачем та відповідає вимогам закону (а.с. 103-105). Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховані три проценти річних у сумі 148561 гривні та інфляційні втрати в розмірі 305528 гривень 58 копійок. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 6811 гривень 34 копійки.

Outcome: approved