Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

1. Короткий зміст пред`явленого позову. В липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 16 квітня 2014 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. [PERSON] є єдиним учасником ТОВ «Варнет Груп». [PERSON] вніс внесок до статутного капіталу ТОВ «Варнет Груп» у розмірі 779000 гривень в період перебування у шлюбі з позивачем. З цієї підстави [PERSON] просила поділити спільне сумісне майно, набуте нею та [PERSON] під час шлюбу, а саме статутний капітал ТОВ «Варнет Груп», визнавши за нею право власності на 48,69% статутного капіталу у розмірі 389500 гривень. В березні 2020 року [PERSON] подала заяву про зміну предмету позову, яку обґрунтувала тим, що на виконання договору позики із заставним забезпеченням №1/П-19 від 03 січня 2019 року та додаткової угоди №1 від 05 червня 2019 року, укладених між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу часток в статутному капіталі ТОВ «Варнет Груп». Згідно з умовами якого [PERSON] передав у власність [PERSON] частку в статутному капіталі ТОВ «Варнет Груп» у розмірі 800000 гривень, що дорівнює 100% статутного капіталу. Тому [PERSON] просила стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 389500 гривень, що становить 48,69% статутного капіталу ТОВ «Варнет Груп». 2. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (т.1 а.с.21). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про залучення до участі в розгляді цивільної справи ТОВ «Варнет Груп» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (т.1 а.с.107-108). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2020 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про призначення судово-економічної експертизи, проведення якої доручено КНДІСЕ, а також зупинено провадження в цивільній справі (т.1 а.с.110-111). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2022 року було відновлено провадження в цивільній справі (т.1 а.с.241). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.31). 3. Ставлення сторін до пред`явленого позову. Представник позивача [PERSON] підтримав позов та наполягав на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого вказав на те, що у зв`язку з скрутним фінансовим становищем ТОВ «Варнет Груп» між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір позики з заставним забезпеченням №1/П-19 від 03 січня 2019 року. Відповідно до умов цього договору [PERSON] отримав товар на загальну суму 550380 гривень 78 копійок строком на 6 місяців, але не пізніше 10 липня 2019 року. З метою належного виконання зобов`язань за договором позики [PERSON] передав в заставу корпоративні права ТОВ «Варнет Груп». В подальшому, на підставі додаткової угоди №1 до договору позики з заставним забезпеченням від 05 червня 2019 року [PERSON] додатково отримав грошові кошти у розмірі 700000 гривень. Таким чином загальний розмір зобов`язань за вказаними договорами становить 1250380 гривень 78 копійок. У зв`язку з неможливістю виконання грошових зобов`язань між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі. Від реалізації 100% статутного капіталу ТОВ «Варнет Груп» [PERSON] отримав 100 гривень. Тому позивач має право на компенсацію вартості відчуженого майна у розмірі 50% від суми отриманих коштів від реалізації. Крім цього, представник відповідача вказав на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт внесення до статутного капіталу ТОВ «Варнет Груп» спільних сумісних коштів подружжя. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 16 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №310 (т.1 а.с.6). 22 листопада 2012 року була здійснена державна реєстрація ТОВ «Варнет Груп», учасником та керівником якого є [PERSON] . Вказана обставина підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1 а.с.7-12). 03 січня 2019 року ТОВ «Варнет Груп» та ФОП [PERSON] уклали договір позики із заставним забезпеченням №1/П-19. Згідно з п.1 цього договору з метою фінансової стабілізації ТОВ «Варнет Груп» [PERSON] надав позику товаром на суму 550380 гривень 78 копійок, яку ТОВ «Варнет Груп» зобов`язався повернути протягом 6 місяців, але не пізніше 10 липня 2019 року (т.1 а.с.37-38,39). 05 червня 2019 року ТОВ «Варнет Груп» та [PERSON] уклали додаткову угоду №1 до договору позики із заставним забезпеченням (т.1 а.с.40). За умовами якої [PERSON] надав ТОВ «Варнет Груп» зворотну фінансову допомогу у розмірі 700000 гривень, а ТОВ «Варнет Груп» зобов`язалось повернути суму фінансової допомоги протягом 1 місяця, але не пізніше 10 липня 2019 року. 12 вересня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу часток у статутному капіталі (т.1 а.с.42). За цим договором [PERSON] передав у власність [PERSON] частку в статутному капіталі ТОВ «Варнет Груп», статутний капітал якого складає 800000 гривень, що дорівнює 100% статутного капіталу. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані гл.8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. норми матеріального права. Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не гривень мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.28 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», власником майна, переданого йому засновниками і учасниками, є саме товариство. Вклад до статутного фонду господарського товариства не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи зі змісту частин 2, 3 ст.61 СК України, якщо вклад до статутного фонду господарського товариства зроблено за рахунок спільного майна подружжя, той із подружжя, хто не є учасником товариства, має право на компенсацію вартості його частки. За змістом постанов Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі №6-38цс15, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства. Верховний Суд послідовно застосовує висновки Верховного Суду України. Вказане підтверджують постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 травня 2019 року у справі №683/886/16-ц, від 11 березня 2020 року у справі №161/19023/17, від 08 вересня 2021 року у справі №727/6374/17, від 13 березня 2019 року у справі №756/10797/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2021 року у справі №161/9644/19, від 01 листопада 2021 року у справі №179/130/13-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 жовтня 2019 року у справі №906/936/18, від 03 березня 2020 року у справі №909/52/19. У цих справах порушене право позивача суд захистив через стягнення грошової компенсації половини вартості внесеного до статутного капіталу майна, половини отриманого доходу від діяльності підприємства, половини майна, що залишилось після його ліквідації. 5.2. норми процесуального права. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до ч.1, ч.3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За правилами ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. За правилами ч.2 ст.264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Зі змісту п.7.1. та п.7.2 Статуту ТОВ «Варнет Груп», затвердженого Загальними Зборами Учасників ТОВ «Варнет Груп» протоколом №1 від 21 листопада 2012 року (т.1 а.с.146-159), для забезпечення діяльності товариства створюється статутний капітал у розмірі 1000 гривень, який формується за рахунок вкладу учасника товариства. [PERSON] володіє часткою у розмірі 1000 гривень, що становить 100 відсотків статутного капіталу. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1 а.с.7-12) статутний капітал ТОВ «Варнет Груп» сформовано 20 листопада 2014 року та його розмір становить 800000 гривень. Встановлено, що внесок до статутного капіталу ТОВ «Варнет Груп» був внесений [PERSON] в період перебування у шлюбі з [PERSON] . Всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України, відповідачем не надано доказів, які б спростовували презумпцію права спільної сумісної власності на грошові кошти, які були внесені до статутного капіталу ТОВ «Варнет Груп» . Згідно з висновком експерта №26842/20-71 від 27 січня 2022 року за результатами проведення судово-економічної експертизи (т.1 а.с.232-239) документально підтверджується розмір частки [PERSON] в статутному капіталі ТОВ «Варнет Груп» станом на 16 липня 2019 року в розмірі 100% номінальної вартості статутного капіталу, що складає 800000 гривень, внесення якої проведено грошовими коштами в сумі 762220 гривень, з яких внесок, здійсненим [PERSON] , документально підтверджується на суму 97000 гривень. На переконання суду вказаний висновок експерта за наслідками проведення судово-економічної експертизи є неналежним доказом. Оскільки визначення розміру статутного капіталу товариства не потребує спеціальних знань та підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та копіями статутів товариства у відповідній редакції. У зв`язку з цим [PERSON] має право на стягнення грошової компенсації вартості частки внеску [PERSON] до статутного капіталу ТОВ «Варнет Груп» у розмірі 399500 гривень (799000 / 2). Водночас, враховуючи вимоги ч.1 ст.13 та ч.2 ст.264 ЦПК України, суд не вправі вийти за межі позовних вимог, пред`явлених позивачем. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути грошову компенсацію вартості частки внеску відповідача до статутного капіталу ТОВ «Варнет Груп» у розмірі 389500 гривень. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції №64 від 09 липня 2019 року (т.1 а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 3895 гривень. Пред`явлений нею позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 3895 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved