Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Попільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач) про внесення змін до актового запису про смерть, в якому вказує, що [INFO] померла [PERSON] - баба [PERSON] , яка постійно до дня смерті проживала та була зареєстрована у селі Кошляки, Попільнянського району, Житомирської області. На момент смерті [PERSON] з нею разом проживав та був зареєстрований за місцем її проживання [PERSON] - батько [PERSON] . [PERSON] вступив у права спадкування після смерті своєї матері [PERSON] , однак спадкових прав не оформив. [INFO] [PERSON] помер. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.02.1968 року, батьком [PERSON] вказаний [PERSON] . [PERSON] був єдиним спадкоємцем [PERSON] , яка була його матір`ю, однак відомості про народження [PERSON] були відсутні у позивача. У зв`язку з втратою свідоцтва про народження батька [PERSON] та з метою підтвердження факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , позивач звернувся до Державного архіву Житомирської області за отриманням копії повторного свідоцтва про народження, проте листом № О-205/03 від 24.01.2022 року Державним архівом Житомирської області було відмовлено, в зв`язку з тим, що книги реєстрації актових записів про народження по селу Кошляки за 1926-1932 роки на зберігання до Державного архіву Житомирської області не надходили. 21.02.2022 року постановою державного нотаріуса Попільнянської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON] , який помер [INFO] , що в свою чергу вступив у права спадкування після смерті своєї матері [PERSON] , у зв`язку з неможливістю встановити родинні відносини. 27.04.2022 року рішенням Попільнянського районного суду встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла, [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та бабою [PERSON] , [INFO] . [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Попільнянської Державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON] , який помер [INFO] , що в свою чергу вступив у права спадкування після смерті своєї матері [PERSON] . Однак, [PERSON] не вдалося підтвердити документально факт смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки в архівах Попільнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області відсутній актовий запис про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується інформацією від 24.06.2022 року № 1359/28/5.3-25-д. В архівах Попільнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі наявний актовий запис про смерть № 4 від 18.01.1997 року, згідно якого [PERSON] померла [INFO] та даний актовий запис стосується [PERSON] , оскільки в Книзі обліку і видачі свідоцтв про смерть Романівської сільської ради зазначено під номером 4 актовий запис стосовно [PERSON] , а не [PERSON] . Тобто, в актовому записі про смерть № 4 від 18.01.1997 року стосовно [PERSON] помилково зазначено у рядку 3 по-батькові - [PERSON] . Внесення змін до актового запису про смерть своєї баби позивачу необхідно для прийняття спадщини. Позивач просить зобов`язати Попільнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису про смерть № 4 від 18 січня 1997 року складеного на [PERSON] , вказавши по-батькові - « [PERSON] », а в решті актовий запис про смерть № 4 від 18 січня 1997 року залишити без змін. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить задовольнити їх в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача. Представник відповідача Попільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 лютого 1968 року Романівською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , запис за № 17 /а.с. 5/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 січня 2000 року виконкомом Романівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 2 /а.с. 5 на звороті/. Згідно довідки № 707, [PERSON] , померла [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть в Романівській сільській раді зроблено відповідний актовий запис 18 січня 1997 року за № 4, місце смерті село Романівка Попільнянського району, вік 93 роки /а.с. 6/. Довідкою № 53 від 28 січня 2022 року, виданою Попільнянським відділом № 4 Управління соціального захисту населення Житомирської РДА Житомирської області, визначено, що [PERSON] , 1903 року народження, яка померла [INFO] (актовий запис № 4 від 18.01.1997 року) перебувала на обліку в Попільнянському управлінні соціального захисту населення. Згідно матеріалів архівної пенсійної справи № А-9148 допомога на поховання виплачувалась [PERSON] /а.с. 6 на звороті/. Як вбачається з довідки № 8 від 18 січня 1997 року, виданої виконкомом Романівської сільської Ради народних депутатів Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] дійсно похоронив свою матір [PERSON] , яка померла [INFO] , за свої власні кошти /а.с. 7/. Згідно Книги обліку видачі свідоцтв в Романівській сільській раді, під № 4 вказана [PERSON] , дата смерті - [INFO] , актовий запис № 4, свідоцтво серії [NUMBER] /а.с. 7 на звороті, 8/. Відповідно до довідок № 118 від 19 травня 2020 року Виконавчого комітету Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] дійсно постійно на день смерті [INFO] проживала та була зареєстрована в селі Кошляки, Попільнянського району, із сином [PERSON] /а.с. 9/. Довідкою № 24 від 02 лютого 2022 року, виданою Романівським старостинським округом Квітневої сільської ради Житомирського району Житомирської області, передбачено, що [PERSON] , [INFO] , фактично вступив в управління та володіння спадковим майном відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, яке залишилось після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , і до смерті проживала та була зареєстрована в селі Кошляки Попільнянського району Житомирської області /а.с. 8 на звороті/. Як вбачається з Запису акту про смерть № 4 від 18 січня 1997 року, [PERSON] померла [INFO] /а.с. 10/. Згідно повідомлення № 1359/28/5.3-25Д від 24 червня 2022 року Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирській області Управління державної реєстрації Центрально -Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), перевіркою, проведеною по архівах Попільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирській області Управління державної реєстрації Центрально -Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актового запису про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] , не виявлено. Перевірку наявності актового запису про смерть проведено з 1994 року по 2000 рік по первинних та з 1998 року по теперішній час по поновлених по першому та другому примірниках актових записів про смерть Книги актових записів про смерть за вказані періоди по Попільнянському району Житомирської області збереглися /а.с. 11/. Відповідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2022 року встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та бабою [PERSON] , [INFO] /а.с. 11 на звороті, 12/. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793. За частиною 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Згідно частин першої та другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Відповідно до визначення поняття, наведеного в частині 3 статті 9 Закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Зразки актових записів цивільного стану затверджуються Кабінетом Міністрів України. Стаття 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначає, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Частиною 1 статті 22 Закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Відповідно до п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Як вбачається з п. 1.7 Правил, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. Пункт 1.14 вищевказаних Правил вказує, що внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання щодо померлих проводяться за заявами осіб, які входять до кола спадкоємців за законом або заповітом, згідно із чинним законодавством України. Згідно п. 2.12 Правил, на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку. Відповідно п. 2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно п.п. 2.16.7 п. 2.16 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» від 07.07.1995 року № 12, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Пункт 11 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України визначає, що суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Як вбачається із правового висновку Постанови Верховного Суду від 14.11.2018 року в справі 425/2737/17, зокрема п.п. 46-48, перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. При ухваленні судового рішення суд враховує постанову Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 (провадження № 14-408цс18), в якій вказано, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п.45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії», згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81 Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, в суді знайшли своє підтвердження ті обставини, на які посилався позивач в обґрунтування свого позову, з метою захисту особистих прав позивача та враховуючи те, що представник відповідача не заперечувала щодо задоволення позовних вимог, тому суд приходить до висновку щодо задоволення даного позову у повному обсязі. За змістом пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні просить залишити судові витрати за позивачем, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл. На підставі викладеного,

Outcome: approved