Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 06 вересня 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що належить [PERSON] , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною визначеною за процедурою, яка передбачена ЗУ «Про виконавче провадження». Передати в управління іпотекодержателю предмет іпотеки. Виселити з предмета іпотеки всіх мешканців та зареєстрованих осіб. Стягнути судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким боржник отримав кредит в розмірі 207840,00 доларів США строком до 17.04.2026. З метою забезпечення зобов`язання було укладено договір іпотеки предметом якого є квартира що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить іпотекодавцю. 28 травня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу портфелю за яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором [PERSON] 07.06.2010 відступлене право вимоги за договорами іпотеки. В порушення умов кредитного договору відповідач не здійснює погашення кредиту та сплати відсотків у строки та в розмірах, встановлених договором. Рішенням суду у 2012 році було стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитом у сумі 1838608 грн. 83 коп. Власником іпотечного майна став [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу укладеного 23.09.2015, проте позивач не надавав згоди на відчуження іпотечного майна. Враховуючи, що зобов`язання за кредитним договором не виконане, а отже іпотека є дійсною. У зв`язку із чим позивач вважає можливим задовольнити свої грошові вимоги за рахунок реалізації предмета іпотеки. Стислий виклад заперечень відповідача. Відсутні докази, що вказана квартира на сьогоднішній день є предметом іпотеки чи була таким на момент укладання договору купівлі-продажу відповідачем та як наслідок, відповідач набув статусу іпотекодавця. 24.07.2015 приватним нотаріусом внесено відомості про припинення обтяження за договором іпотеки та припинення іпотеки на підставі листа-повідомлення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про виконання [PERSON] умов кредитного договору. Після внесення даних про припинення іпотеки на підставі договору купівлі-продажу право власності на квартиру зареєстроване за [PERSON] , а вже 23 вересня 2015 року право власності на спірну квартиру перейшло до [PERSON] . Отже квартира ні зараз ні станом на 23.09.2015 не перебувала в іпотеці. Вважає, що всі обставини та доводи, викладені позивачем є необґрунтованими та нічим не доведеними. Рух справи. Ухвалою судді від 07 вересня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 10 травня 2019 року ухвалою суду витребувана копія листа-повідомлення серії №2078/15 виданого 24.07.2015 видавник ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 10 червня 2019 року надійшов відзив від відповідача. 01 липня 2019 року надійшла відповідь на відзив в якій позивач зазначив, що на сьогоднішній день грошове зобов`язання за кредитним договором не виконане, а отже відсутні підстави для припинення іпотеки. 29 червня 2022 року від третьої особи надійшли пояснення, які збігаються по своїй суті з відзивом відповідача. Ухвалою суду від 01 липня 2022 року закрито підготовче провадження у справ та призначено справу до розгляду по суті. 06 грудня 2022 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення які за своїм змістом збігаються з поясненнями викладені у відзиві. 06 грудня 2022 року від представника відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності. 21 березня 2023 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримує. 30 березня 2023 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Третя особа у судове засідання не з`явилася про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 17 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-301/185/2008, згідно з яким вона отримала кредит у розмірі 207840,00 доларів США строком до 17.04.2026 р. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 17.04.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №PML-301/185/2008, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. реєстровий номер 2127. Предметом іпотеки за цим договором є двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належала [PERSON] , факт державної реєстрації іпотеки підтверджується витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 17.04.2008 №18178402. 28 травня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг України» прийняло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № ML-301/185/2008 від 17.04.2008. 07 червня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за договорами іпотеки, в тому числі за договором іпотеки №PML-301/185/2008 від 17.04.2008, реєстровий номер 2127. [PERSON] свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2012 року по справі 403/5045/12 позов було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-301/185/2008 від 17.04.2008 року у сумі 1838608 грн. 83 коп. де заборгованість за кредитом 1586306 грн. 75 коп., заборгованість за відсотками по користуванню кредитом 151453 грн. 01 коп. , штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язання 100849 грн. 07 коп., яке ухвалою апеляційного суду від 20.03.2014 рішення залишено без змін. Відповідно до довідки, виданої старшим економістом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» № 253 від 20 червня 2019 року [PERSON] має заборгованість по кредитному договору № ML-301/185/2008 від 17.04.2008 року в сумі 1\~586\~306,75 грн. по тілу кредита та 151\~453,01 грн. за відсотками. Пеня за кредитом становить 100\~849,07 грн. Згідно з письмовим даними, зазначеними представниками сторін в позовній заяві та відзиві на позов, лист-повідомлення від 24 липня 2015 року про відсутність заборгованості [PERSON] за кредитним договором № ML-301/185/2008 від 17.04.2008 року та припинення іпотеки від імені ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був підписаний представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Шестіріковим А.В. По факту незаконної розтрати іпотечного майна було відкрито кримінальне провадження, проте відомості про стан розгляду такого кримінального провадження станом на день ухвалення даного рішення суду не надано. 23 вересня 2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Солошенко Юлією Володимирівною на підставі договору купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] зареєстроване право власності за [PERSON] . Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.\~(стаття 546 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Також слід зазначити, що якщо предметом застави є нерухоме майно, то спірні правовідносини регулюються Законом України «Про іпотеку», де у ст. 33 вказано, що: «У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону». Згідно ст.12 Закону України «Про іпотеку» - у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. За правилом статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України). Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк повернення кредиту й платежів за ним) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Висновки суду. Позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 липня 2018 року у справі 504/1653/15-ц. Позивач звернувся позовними вимогами до відповідача [PERSON] , який набув право власності на спірну квартиру про звернення стягнення на предмет іпотеки лише 06 вересня 2018 р. через дев`ять років після того як у нього виникло право на захист своїх прав та інтересів у судовому порядку, тобто з пропуском строку позовної давності. Також судом встановлено, що позивач у 2010 році звертався позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором у справі № 403/5045/12 та рішенням суду було стягнуто з [PERSON] заборгованість в розмірі 1838608,83 грн., яке набрало законної сили 20.03.2014 р. З чого можна дійти висновку, що у позивача з 2014 року виникло право на звернення з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки через невиконання рішення суду боржником, однак позивач з таким позовом звернувся лише у 2018 року, зі спливом трирічного строку позовної давності. Позивачем не надано суду доказів того, що строк позовної давності ним пропущений з поважних причин. За приписами ст. 81 ЦПК України, яка визначає обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, зібрані сторонами докази, суд вважає обґрунтованою заяву відповідача про застосування до спірних правовідносин ч.3 ст.267 ЦК України, у зв`язку із спливом позовної давності, тому у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати по справі покладаються на позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed