Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] через адвоката Змієвську Т.П. в листопаді 2021 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] є власником приміщення, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про реалізацію предмету іпотеки від 27.08.2019 року та протоколом проведення електронних торгів від 19.08.2019 № 426708. Попереднім власником вищевказаної квартири була [PERSON] . Станом на теперішній час у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 24.05.2019 року та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 24.05.2019 року. Однак, ані [PERSON] , ані її син [PERSON] у вказаній квартирі не проживають, добровільно змінювати місце реєстрації не бажають, у зв`язку з чим виникла необхідність звернутися до суду за захистом порушеного права. Зазначає, що [PERSON] не погодившись з фактом реалізації спірної квартири, діючи в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина - [PERSON] зверталася до Оболонського районного суду м.Києва з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О., державного підприємства «СЕТАМ», [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання недійсними електронних торгів з реалізації однокімнатної квартири, визнання недійсними електронних торгів з реалізації однокімнатної квартири, визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів та акту про реалізацію предмета іпотеки. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 31.07.2020 року у задоволенні вищезазначеного позову відмовлено. Звертають увагу суду, що малолітній син [PERSON] - [PERSON] був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , лише 24.05.2019 року, тобто після укладення договору іпотеки та без згоди іпотекодержателя. Також зазначають, що малолітній [PERSON] до 24.05.2019 року не був зареєстрований взагалі за жодною адресою, про що зазначалося [PERSON] під час розгляду справи № 756/15248/19, а тому його реєстрація в квартирі, на думку позивача, також свідчить про умисне перешкоджання реалізації майна через електронні торги, а в подальшому і реалізації новим власником квартири [PERSON] свого права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном. Під час розгляду судової справи № 756/15248/19 [PERSON] неодноразово зазначала, що з березня 2020 року вона та її малолітній син [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживають. 21.11.2020 року з метою мирного врегулювання ситуації, що виникла [PERSON] звернулася до [PERSON] з вимогою про усунення перешкод у користуванні квартирою, а саме зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та її сина, [PERSON] у позасудовому порядку, протягом тридцяти днів з дня отримання даної вимоги, проте вимога була повернута без вручення з відміткою «інші причини». Відповідач зі своїм сином в даній квартирі не проживають, комунальні платежі не сплачують, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі немає і взагалі квартирою не цікавляться, а тому враховуючи те, що право власності [PERSON] на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] припинилося, то і право користування зазначеною квартирою у неї та інших членів її сім`ї теж припинилося. Просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати покласти на відповідачів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 15.12.2021 року розгляд справи призначено в загальному позовному провадженні. 02.09.2022 року по справі проведено підготовче засідання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримувала, просила суд позов задовольнити, з обставин викладених в позові, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судові засідання призначені на 23.11.2022 року на 11 год. та 20.02.2023 року на 15 год. не з`являлася про розгляд справи повідомлялася за останньою відомою адресою місця реєстрації, проте повернулися конверти з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою. Також відповідач повідомлялася про судові засідання шляхом направлення смс повідомлень та шляхом публікації на сайті судової влади. За таких обставин суд за згодою позивача вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідача. Третя особа в судові засідання не з`являлася, подала заяву про розгляд справи без участі представника. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі представника третьої особи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Як встановлено в ході розгляду справи [PERSON] є власником приміщення, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про реалізацію предмету іпокети від 27.08.2019 року та протоколом проведення електронних торгів від 19.08.2019 № 426708. Попереднім власником вищевказаної квартири була [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 31.07.2020 року у задоволенні позову [PERSON] яка діяла в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина - [PERSON] до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О., державного підприємства «СЕТАМ», [PERSON] , третя особа : служба у справах дітей Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання недійсними електронних торгів з реалізації однокімнатної квартири, визнання недійсними електронних торгів з реалізації однокімнатної квартири, визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів та акту про реалізацію предмета іпотеки - відмовлено. Як убачається з матеріалів справи спірна квартира, яка була предметом іпотеки АТ «Універсал Банк», реалізована з прилюдних торгів. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що предмет іпотеки придбаний не за кредитні кошти, а належав відповідачу [PERSON] до передачі в іпотеку. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на теперішній час у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 24.05.2019 року та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 24.05.2019 року. Як убачається, із судового рішення від 31.07.2020 року малолітній син [PERSON] - [PERSON] був зареєстрований в квартирі , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] лише 24.05.2019 року, тобто після укладення договору іпотеки та без згоди іпотекодержателя. З вказаного судового рішення також убачається, що згідно відповіді Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації від 07.05.2019 року на запит приватного виконавця про надання інформації щодо зареєстрованих фізичних осіб за адресою : [ADDRESS] відповідно до якої станом на 07.05.2019 року за вищевказаною адресою відсутні зареєстровані фізичні особи. Отже, відповідач зареєструвала своє та малолітнього сина місце проживання під час примусового виконання виконавчого листа від 08.07.2015 року про стягнення з неї на користь ПАТ «Універсал Банк» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 383 062,29 грн. та судового збору 3775 ,80 грн. В своєму рішенні від 31.07.2020 року Оболонський районний суд міста Києва також посилається на те, що під час здійснення виконавчих дій було встановлено, що за вказаною адресою ведуться ремонтні роботи та боржник постійно в даній квартирі не проживає, про що складені акти приватного виконавця від 07.05.2019 року та 06.06.2019, що спростовує твердження позивача про те, що дана квартира є її постійним місцем проживання. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини , якщо інше не встановлено законом. Отже, ані [PERSON] , ані її син [PERSON] у вказаній квартирі не проживають, добровільно змінювати місце реєстрації не бажають, протилежне судом не встановлено 21.11.2020 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з вимогою про усунення перешкод у користуванні квартирою, а саме зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та її сина, [PERSON] , у позасудовому порядку, протягом тридцяти днів з дати отримання даної вимоги, проте вимога була повернута з відміткою «інші причини». Відповідно до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В контексті наведених положень цивільного процесуального закону, позивач у даному спорі мав довести, що він не лише має право власності на квартиру, а також, що відповідачі відповідно до вимог чинного законодавства України з урахуванням конкретних обставин справи можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення, будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України, Об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Приймаючи до уваги, що відповідач не є членом сім`ї власників житла і реєстрація відповідача та її сина в спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику розпоряджатись своїм майном та користуватись квартирою, відповідач та її неповнолітній син не проживають у спірній квартирі, а лише зареєстрували в ній місце проживання під час примусового виконання судового рішення, протилежне судом не встановлено, а тому вимога про визнання [PERSON] , [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved