Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

В листопаді 2022 року позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] та виконавчий комітет Новопразької селищної ради Олександрійського району, як орган опіки та піклування. Позовні вимоги вмотивовані тим, що дитина - [PERSON] є онуком позивача та сином [PERSON] і [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] почала зловживати алкогольними напоями та перестала приділяти належну увагу дитині. Згодом позивач забрала дитину до себе та почала опікуватися ним. Періодично відповідач з`являється та мешкає разом з ними, але здебільшого зловживає алкогольними напоями, залишає домівку та йде у невідомому напрямку, не виходить на зв`язок. [PERSON] проживає разом з бабусею та дідусем, повністю перебуває на їх утриманні. [PERSON] жодного з покладених на неї законом батьківських обов`язків не виконує, не займається вихованням та утриманням дитини, не піклується про його життя та здоров`я, матеріально не утримує, розвитком та освітою [PERSON] не переймається. Зовсім не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу [PERSON]. Будь яких перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків не існує, вона свідомо ухиляється від виконання цих обов`язків. Враховуючи інтереси дитини, просить позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 23.01.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10.02.2023 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала. Посилаючись на обставини викладені в ньому просить задовольнити. Додатково суду пояснила, що [PERSON] з травня 2014 року живе з нею. Її донька [PERSON] , мати [PERSON] , зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. Коли не п`є, може приїхати та деякий час приділяти увагу дитині, але материнської любові та турботи до дитини не проявляє. Усі батьківські обов`язки відносно [PERSON] виконує вона. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв або пояснень по суті позовних вимог суду не надала, відзив на позов не подала, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином (а.с.25, 32, 43, 52). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв або пояснень по суті позовних вимог суду не надав, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином (а.с.48, 50). Представник органу опіки та піклування Новопразької селищної радиОлександрійського району Кіровоградської області Коханова І.В. (а.с.37) в судовому засіданні вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Суду пояснила, що дитина [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] з 2020 року перебувають на обліку як такі, що потрапили в складні життєві обставини. На засідання комісії відповідач не з`явилася, до навчального закладу також. З нею неодноразово проводилися бесіди з приводу належного виконання батьківських обов`язків, але належних висновків вона не зробила. На очах у дитини вживала алкоголь та перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння. Залишала домівку та тривалий час була відсутня за місцем фактичного мешкання. Суд на підставі ст.ст.178, 223, 280-281 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку, за згодою позивача. Вислухавши пояснення присутніх осіб, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.ч.1-5 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, яка містить вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав відносно дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків. Згідно ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності; 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 25.08.2000 року по 25.10.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Комсомольського міського суду Полтавської області №534/1979/2013-ц від 14.10.2013 року (а.с.59-60). [INFO] у них народився син - [PERSON] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії (а.с.6). Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області №534/1986/2013-ц від 26.07.2013 року, яке набрало законної сили 06.08.2013 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.06.2013 року і до досягнення повноліття дітьми. За вказаним рішенням суду видано виконавчий лист, станом на 01.08.2020 року заборгованість склала - 183794,59 грн. (а.с.13-14, 57-58). З довідки №1590 виданої виконкомом Новопразької селищної ради 16.09.2022 року вбачається, що [PERSON] мешкає з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] (а.с.7). З акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] складеного 07.03.2023 року вбачається, що позивач створила належні умови для виховання та розвитку дитини (а.с.55). З психолого-педагогічної характеристики учня 3-Б класу Новопразького НВК вбачається, що [PERSON] навчається у школі з першого класу, проживає з бабусею [PERSON] . Мати [PERSON] не приділяє належну увагу вихованню сина. Навчанням та вихованням [PERSON] постійно переймається та контролює бабуся, вона спілкується з класним керівником щодо навчання та поведінки дитини (а.с.8, 11). З талонів-повідомлень вбачається, що [PERSON] неодноразово зверталася до поліції з приводу зникнення її доньки [PERSON] , яка пішла з дому і продовж тижня не повертається (а.с.9, 10). Дитина [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що інколи спілкується з матір`ю [PERSON] по телефону, коли бачив її востаннє пригадати не зміг. Висловив згоду на позбавлення матері батьківських прав відносно нього. Згідно ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Орган опіки та піклування виконкому Новопразької селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] про що надав висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Новопразької селищної ради №99 від 06.10.2022 року (а.с.16-18). У висновку відображено, що під час вивчення цього питання службою у справах дітей було встановлено, що гр. [PERSON] схильна до вживання алкогольних напоїв, часто була відсутня вдома, не виходила на зв`язок через що її розшукували органи поліції. Переважну більшість часу малолітній [PERSON] проживав у бабусі [PERSON] , яка здійснювала фактичний догляд за ним, займалася його вихованням, навчанням, лікуванням та розвитком, забезпечувала його фінансово. Вважаючи наведені факти свідомого ухилення та невиконання [PERSON] батьківських обов`язків достатніми, орган опіки визнав за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] . З метою з`ясування думки відповідача з даного питання, працівники служби у справах дітей викликали відповідачку на засідання комісії, але остання нез`явилася без поважних причин, будь яких заяв чи звернень з даного питання до комісії з питань захисту прав дитини та до служби у справах дітей не надходило. Як вже зазначено, законодавчо передбачено можливість позбавлення батька/матері судом батьківських прав, якщо він/вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову частину виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, хоча мають реальну можливість для цього. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.п.15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Згідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141 СК України, випливає, що при вирішенні спору щодо позбавлення батьків батьківських прав, суд має враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом тільки в інтересах дитини. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком/матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, відповідач свідомо та систематично не виконує свої батьківські обов`язки, а тому є всі правові підстави для позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов`язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч.1 ст.182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач зобов`язана матеріально утримувати дитину, та визначаючи аліменти в розмірі 1/4 частки доходів відповідача, бере до уваги вищенаведені обставини справи. Частиною 1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява надійшла до суду 29.11.2022 року, отже аліменти стягуватимуться з цієї дати. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн., а також в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 грн., від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду за майнову вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved