Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] через свого представника адвоката Скрябіна О.М. звернулись до суду з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України та просять встановити факт народження живонародженої дитини чоловічої статі [PERSON] , який народився [INFO] , місце народження дитини Україна, Республіка Крим, м. Сімферополь, матір`ю якої є громадянка України [PERSON] , [INFO] , а батьком [PERSON] , [INFO] . Підставою для звернення стало те, що наразі мати дитини не має можливості отримати свідоцтво про народження дитини, оскільки не має медичного свідоцтва про народження дитини, яке можливо використати органами реєстрації актів цивільного стану на території України. У судове засідання заявники та їх представник не з`явились. Разом з заявою від представника заявників до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі та присутності заявників та адвоката. Представник заінтересованої особи до суду не з`явився. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон), для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, вся територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією з 20.02.2014. Згідно з Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» №\~807-IX від 17.07.2020, в Автономній Республіці Крим утворено Сімферопольський район (з адміністративним центром у місті Сімферополь) у складі території, що адміністративно підпорядкована міській раді міста Сімферополь, та територій територіальних громад, що входили до складу Сімферопольського району до дня прийняття цієї Постанови;. Відтак місто Сімферополь з 20.02.2014 та станом на 16.03.2023 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Заявники у заяві прямо не зазначають про те, що вони наразі перебувають на тимчасово окупованій території України, через що вони позбавлені можливості звернутись до органу державної реєстрації актів цивільного стану стосовно реєстрації народження дитини. Однак, їх місце реєстрації, відповідно до заяви, вказано у Сімферопольському районі АР Крим. Матеріали справи містять копію 1, 2-3, 8-9, 10-11 паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 8 розділу І Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII, до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Всупереч вказаних вимог копія паспорту [PERSON] не містить додатково вклеюваної фотокартки до паспорта, хоча [PERSON] досягла 25-річного віку ще у 2018 році. Вказане дає підстави вважати, що наразі паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] є недійсним, що не дає змоги суду впевнитись у тому, що заявник є громадянином України. Відтак, вказаний доказ є неналежним та недопустимим. Матеріали справи містять копію Довідки про народження № Р-01329 від 30.03.2021, виданої Відділом реєстрації народження м. Сімферополь Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, у якому вказано, що [INFO] у м.\~Сімферополь, Республіка Крим, Російська Федерація, народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Вказаний документ видано установою, що знаходиться на тимчасово окупованій території та належним чином не легалізований. Наразі орган державної реєстрації актів цивільного стану реєструє народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року. Пунктом 2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236.; б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою. Всупереч вищевказаним вимогам, заявниками на підтвердження факту народження дитини не надано належних та допустимих доказів, у тому числі жодного із документів, зазначених вище. Відповідно до ч. 3 ст. 317 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Разом з тим, заявник просить встановити факт народження дитини на тимчасово окупованій території України, зазначивши місце народження «Україна, Республіка Крим, м.\~Сімферополь», що в суперечить вимогам чинного законодавства. Так, відповідно до положень ст. 133 Конституції України, до системи адміністративно-територіального устрою України входить «Автономна Республіка Крим», а не «Республіка Крим». Щодо прохання заявника про зазначення батьком дитини [PERSON] , [INFO] , слід вказати наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 135 ЦПК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою Беручи до уваги, що матеріали справи не містять відомостей щодо перебування заявниці матері дитини у шлюбі, а також до заяви не додано рішення суду про встановлення батьківства, підстав для внесення запису про батька дитини з прізвищем, інакшим від прізвища матері дитини, наразі не вбачається. Окремо слід зауважити, що спільна заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, з метою визначення походження дитини від батька може бути подана саме до органу державної реєстрації актів цивільного стану, а не суду. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно зі ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватно-го захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до приписів ст.ст. 77, 78 ЦПК України, докази мають бути належними і допустимими. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги недоведеність заявниками та їх представником обставин, викладених у заяві, а також підстав для звернення до суду, заява про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed