Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на самочинно збудований гараж, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що в 2009 році ним за власні кошти та без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт у Державній інспекції архітектури та містобудування України біля житлового будинку [ADDRESS] було побудовано гараж загальною площею 24 кв.м. З того часу і по теперішній час він відкрито і безперервно користується вказаним гаражем за його цільовим призначенням, хоча в експлуатацію будівлю гаражу не здав. На даний час постало питання про отримання правовстановлюючих документів на гараж та прийняття його в експлуатацію. 19.07.2013 року він уклав договір оренди землі з Конотопською міською радою з метою отримання земельної ділянки площею 0,0028 га з кадастровим номером 5910400000:05:004:0189 під збудованим гаражем у користування. В листопаді 2022 року він звернувся з письмовою заявою до Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо прийняття в експлуатацію гаражу по [ADDRESS] , але отримав відмову та роз`яснення, що відповідно до порядку прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об`єктів, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461, він має надати до декларації про самочинно збудований об`єкт рішення суду про визнання за ним права власності. У зв`язку з чим і змушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 26). Відповідач Конотопська міська рада Сумської області в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить судове засідання проводити без участі представника, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 29). Третя особа Державна інспекція архітектури та містобудування України в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 39). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно технічного паспорту на гараж та довідки-характеристики № 74-22 від 14.12.2022 року, наданої ФОП [PERSON] , вбачається, що в районі житлового будинку [ADDRESS] розташований цегляний гараж, загальною площею 24,0 кв.м., вартістю 12000 грн. (а.с. 6 - 9, 11). З копії висновку № 260 від 22.12.2022 року, наданого архітектором Гергель О.В. вбачається, що гараж розташований в районі житлового будинку [ADDRESS] відповідає санітарним нормам та вимогам пожежної безпеки. Конструкції знаходяться в задовільному стані, аварійна ситуація відсутня. Існуюче розташування гаража відповідає санітарним нормам та вимогам щодо забезпечення пожежної безпеки (а.с. 10). Рішенням Конотопської міської ради Сумської області від 24.12.2010 року [PERSON] продовжено термін оренди землі терміном на п`ять років на земельну ділянку, розташовану на території [ADDRESS] , для обслуговування індивідуального гаража. Кадастровий номер 5910400000:06:004:0189, загальною площею 0,0028 га (а.с. 12). Згідно копії договору оренди землі від 19.07.2013 року та додатковим правочином до договору оренди землі вбачається, що орендодавець Конотопська міська рада на підставі рішення міської ради від 26.06.2013 року, 34 сесія 6 скликання надає, а орендар [PERSON] приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі індивідуального гаражного будівництва, яка знаходиться у [ADDRESS] ) на строк до 23 травня 2024 року (а.с. 13 - 18). З копії витягу зі державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 169533733 від 06.06.2019 року вбачається, що власником земельної ділянки, кадастровий номер 5910400000:06:004:0189 загальною площею 0,0028 га, яка виділена для будівництва індивідуальних гаражів під гаражем по [ADDRESS] , є Конотопська міська рада Сумської області (а.с. 19). Згідно листа Державної інспекції архітектури та містобудування України № 9815/05/13-22 від 14.11.2022 року вбачається, що згідно Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Пстановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта (а.с. 20, 21). За загальними правилами, визначеними ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого, чи його відсутність, дають підстави вважати про наявність спору. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. П.2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво. Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Водночас згідно із ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. Згідно Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Ч. 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що самочинно збудований гараж відповідає нормам чинним ДБН, санітарним нормам та вимогам пожежної безпеки, що підтверджується висновком та технічним паспортом, окрім цього, відповідач не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Аналізуючи викладене, суд вважає, що законодавство передбачає можливість визнання права власності на самочинно збудоване майно у разі якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам, а також, те що на теперішній час за таких обставин єдиним способом захисту своїх особистих майнових прав для позивача є спосіб визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, з послідуючим прийняття його в експлуатацію відповідно до вимог чинного на теперішній час законодавства. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача та визнання за останнім права власності на самочинно збудований гараж, площею 24,0 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати зі згоди позивача залишити за позивачем.

Outcome: approved