Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

В лютому 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що сторонам на праві спільної часткової власності у відповідних частках належить земельна ділянка площею 3,0280 га з кадастровим номером 6822187500:03:010:0115, а також земельна ділянка площею 3,0280 га з кадастровим номером 6822187500:03:010:0093, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Сторони вирішили здійснити поділ вищевказаних земельних ділянок відповідно до належних їм часток та з цією метою виготовили технічну документацію із землеустрою, внаслідок чого утворилося чотири нових земельних ділянки. З метою державної реєстрації права власності на новостворені ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно [PERSON] звернулася до державного реєстратора Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області Скоць Н. П., однак остання винесла рішення про відмову у державній реєстрації прав. Підставою для відмови у державній реєстрації права власності на вказані земельні ділянки реєстратором зазначено відсутність договору про поділ спільного майна. На даний час позивачка не має можливості зареєструвати за собою право власності на новосформовані земельні ділянки через неможливість укладення договору про поділ земельних ділянок у нотаріальному порядку, оскільки в державному земельному кадастрі відсутня інформація щодо вказаних земельних ділянок. Тому [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6822187500:03:010:0005 площею 1,5141 га та на земельну ділянку з кадастровим номером 6822187500:03:010:0009 площею 1,5139 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ухвалою судді від 28 лютого 2023 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання у справі. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] \~та її\~представникадвокат Кучерук Т. М. в судове засідання не з`явилися, про день слухання справи повідомлені належним чином, подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, позовні вимоги [PERSON] визнала повністю, подавати відзив до суду не буде, справу просила слухати за її відсутності, про що зазначила у окремій письмовій заяві. За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У зв`язку із неприбуттям учасників справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, з`ясувавши позицію відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності у відповідних частках належить земельна ділянка площею 3,0280 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6822187500:03:010:0115, яка знаходиться на території Тернавської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Вказана обставина підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 24 липня 2014 року, виданими державним нотаріусом Ізяславської державної нотаріальної контори Довбиш В. П. та зареєстрованими у реєстрі за №№ 1-648, 1-649, витягами про реєстрацію у Спадковому реєстрі №№ 37972154, 37972324 від 25 липня 2014 року, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №№ 24732429, 24735031 від 25 липня 2014 року. Крім того, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності у відповідних частках належить земельна ділянка площею 3,0280 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6822187500:03:010:0093, яка знаходиться на території Тернавської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, що підтверджується рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2014 року № 675/1881/14-ц, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 28811774, 28810385 від 30 жовтня 2014 року. Також судом встановлено, що позивач з метою поділу належної ї земельної ділянки виготовила технічну документацію із землеустрою, внаслідок чого утворилося дві нові земельні ділянки, а саме: 1) площею 1,5141 га з кадастровим номером 6822187500:03:010:0005; 2) площею 1,5139 га з кадастровим номером 6822187500:03:010:0009. Вказані земельні ділянки були зареєстровані [PERSON] в Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки №НВ-6800630062022, НВ-6800630462022 від 01 липня 2022 року. У подальшому [PERSON] звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно для державної реєстрації новостворених ділянок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, однак державний реєстратор відмовила у державній реєстрації права власності на вказані земельні ділянки у зв`язку із відсутністю договору про поділ спільного майна, що підтверджується рішеннями про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №№65210210, 65210795 від 21 жовтня 2022 року. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. За змістом ст.ст. 321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з ст.ст. 79-1, 88 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що земельні ділянки, які є предметом спору, утворилися внаслідок поділу земельних ділянок, що належить сторонам на праві спільної часткової власності, а тому являються об`єктами цивільних прав, позов підлягає до задоволення. Відтак, приймаючи до уваги, що визнання відповідачкою пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову їй зрозумілі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved