Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

1.Позиції сторін, процесуальні дії 1.1.\~ [PERSON] звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення коштів за повернутий товар. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.12.2022 між ним та відповідачем ФОП [PERSON] було досягнуто домовленість про придбання генератора дизельного для забезпечення потреб енергопостачання за заявленими позивачем параметрами. На підтвердження своїх намірів на придбання запропонованого генератора позивач сплатив відповідачу попередню оплату у розмірі 2000 грн. 09.12.2022 у поштовому відділенні ТОВ НоваПей він отримав своє замовлення - генератор дизельний KAMA KDK-7500-CE3, 6.9 кВА. та оплатив його вартість у розмірі 110785 грн. (за мінусом попередньої оплати), а також комісію за готівковий переказ коштів у розмірі 2236 грн. та вартість доставки у розмірі 1264 грн. В подальшому виявилось, що технічні характеристики придбаного ним дизельного генератору не відповідають заявленим позивачем параметрам та його потужність є недостатньою для задоволення потреб позивача. В телефонній розмові позивач одразу повідомив представника постачальника про невідповідність придбаного генератора заявленим характеристикам і йому було запропоновано здійснити обмін придбаного генератора на інші моделі. Цього ж дня, 09.12.2022, він повернув генератор дизельний до місця його відправлення, сплативши при цьому вартість зворотної доставки у розмірі 735 грн. Генератор відповідачем отримано 12.12.2022 о 12:48, що підтверджується інформацією з сайту перевізника Нова пошта. 28.12.2022 позивач направив відповідачу повідомлення про розірвання публічного договору купівлі-продажу генератора дизельного KAMA KDK-7500-CE3, 6.9 кВА із вимогою про повернення коштів за придбаний генератор у розмірі 112785 грн. та оплату послуг перевізника Нова пошта за зворотню доставку у розмірі 735 грн., проте станом на дату звернення до суду з позовною заявою, відповідач кошти не повернув, відповідь на претензію не надав. У зв`язку із викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 112785 грн. у якості повернення сплаченої за товар грошової суми, 4235 грн. у якості відшкодування завданих збитків, 5000 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір у розмірі 1127,85 грн. 1.2. Відповідачка надала до суду відзив, у якому вказала, що відповідач під час зворотної відправки генератора не вказав, яким технічним характеристикам не відповідає генератор. Після отримання генератора спеціалісти відповідача його оглянули та встановили, що він експлуатувався та відповідає технічним характеристикам, що підтверджується актом огляду. Позивач вимагав повернення коштів та не погодився замінити генератор на інший, більш потужний з доплатою. Спірний генератор не підлягає поверненню, оскільки був у використанні. У позивача була можливість зрозуміти чи підходить йому придбаний генератор за технічними характеристиками або при отриманні товару на «Новій пошті». Між збитками позивача та поведінкою відповідача відсутній причинний зв`язок. 1.3. Ухвалою суду від 15.02.2023, яка відображена у протоколі судового засідання, було залишено без розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог на підставі п. 2 ч. 2 ст. 49 та ч. 2 ст. 126 ЦПК України у зв`язку з пропущенням строку її подання. 1.4.У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив стягнути з відповідача судові витрати. Додатково представник позивача під час судових засідань посилалися на норми статті 13 «Про захист прав споживачів» та вказали, що спірний договір був укладений на відстані. Представник відповідачки в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, які викладені у відзиві. На запитання суду підтвердив, що склад з товарами відповідачки знаходиться у місті Києві. Зі вказаного складу генератор був направлений позивачу. Позивач замовив генератор на відстані (через веб-сайт або за телефоном), оскільки свої товари відповідачка виставляє для продажу в мережі Інтернет на веб-сайті, адреса якого наведена у відзиві (https://etsenergy.store). 2.Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Відповідачем ФОП [PERSON] на імя [PERSON] було надано рахунок - фактуру № 081201 від 08.12.2022 на суму 112785 грн. (вартість генератора дизельного KAMA KDK-7500-CE3, 6.9 кВА) та видаткову накладну № 081201 від 08.12.2022 на суму 112 785 грн. 09.12.2022 року у поштовому відділенні ТОВ «НоваПей» позивач отримав генератор дизельний KAMA KDK-7500-CE3, 6.9 кВА, про що вказано у позовній заяві. [PERSON] оплатив вартість генератора у розмірі у розмірі 2 000 грн. (попередня оплата), що підтверджується квитанцією №7К 1М-РЗА9-15ХЗ-АЗТЕ від 08.12.2022 та у розмірі 110 785 грн., а також комісію за готівковий переказ коштів у розмірі 2236 грн. та вартість доставки у розмірі 1264 грн., що підтверджується квитанцією № 3402156019 від 09.12.2022 року. 2.2. 09.12.2022 відповідно до\~експрес-накладної № 59000900591377 через відділення ТОВ «Нова пошта» позивач\~відправив посилку генератор на ім`я ФОП [PERSON] \~ за адресою: [ADDRESS] , та за послугу «Вартість доставки» сплатив грошові кошти в сумі 735 грн. Генератор відповідачем отримано 12.12.2022 о 12:48 год., що підтверджується інформацією з сайту перевізника Нова пошта та не заперечується відповідачем у відзиві. 28.12.2022 року [PERSON] скерував ФОП [PERSON] повідомлення про розірвання публічного договору купівлі-продажу генератора дизельного KAMA KDK-7500-CE3, 6.9 кВА із вимогою про повернення коштів за придбаний генератор у розмірі 112785 грн. та витрат на оплату послуг перевізника Нова пошта за зворотню доставку у розмірі 735 грн. Відповідачка ФОП [PERSON] склала акт огляду, в якому вказала, що від покупця [PERSON] на її склад був відправлений вищевказаний генератор. При огляду генератора було виявлено, що він був у використанні, оскільки покупцем у нього заливалося масло та дизельне паливо. Перевірка заявленої потужності генератора під час випробування засвідчила, що потужність відповідає заявленій, а генератор є повністю справним. 3.Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до частини першої\~статті 633 ЦК України\~публічний договір - це договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Статтею 698 ЦК України\~передбачено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно з частиною 1 статті 651, частиною 2 статті 653 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. 3.3. Відповідно до п. 8, 11\~ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~договір, укладений на відстані, - договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку. Засоби дистанційного зв`язку - електронні комунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення, інформаційні мережі, зокрема Інтернет, які можуть використовуватися для укладення договорів на відстані. Частиною 1\~ст. 9 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~визначено, що споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має\~право на\~обмін товару\~належної якості\~протягом чотирнадцяти\~днів,\~не рахуючи\~дня купівлі,\~якщо триваліший\~строк не\~оголошений продавцем. Обмін\~товару належної\~якості провадиться,\~якщо він\~не використовувався\~і якщо\~збережено його\~товарний вигляд,\~споживчі властивості,\~пломби,\~ярлики,\~а також\~розрахунковий документ,\~виданий споживачеві\~разом з\~проданим товаром,\~або відтворений\~на дисплеї\~програмного реєстратора\~розрахункових операцій\~(дисплеї\~пристрою,\~на якому\~встановлений програмний\~реєстратор розрахункових\~операцій)\~QR-код,\~що дає\~змогу споживачеві\~здійснювати його\~зчитування та\~ідентифікацію з\~розрахунковим документом\~за структурою\~даних,\~що в\~ньому містяться,\~або надісланий\~електронний розрахунковий\~документ на\~наданий споживачем\~абонентський номер\~чи адресу\~електронної пошти. Якщо на\~момент обміну\~аналогічного товару\~немає у\~продажу,\~споживач має\~право або\~придбати будь-які\~інші товари\~з наявного\~асортименту з\~відповідним перерахуванням\~вартості,\~або розірвати\~договір та\~одержати назад\~гроші у\~розмірі вартості\~повернутого товару,\~або здійснити\~обмін товару\~на аналогічний\~при першому\~ж надходженні\~відповідного товару\~в продаж.\~Продавець зобов`язаний\~у день\~надходження товару\~в продаж\~повідомити про\~це споживача,\~який вимагає\~обміну товару. При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Відповідно до\~ч.\~4,\~7\~ст.\~13\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Якщо відповідно до абзацу другого частини третьої цієї статті підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору. До договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою - дев`ятою статті 12 цього Закону. Згідно з ч. 5, 7 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції. Для здійснення права на розірвання договору споживач повинен зберігати одержану продукцію у незміненому стані. Знищення, пошкодження або псування продукції, що сталося не з вини споживача, не позбавляє споживача права на розірвання договору. Зменшення вартості продукції внаслідок відкриття упаковки, огляду чи перевірки продукції не позбавляє права споживача на розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 15 вищевказаного Закону споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). 3.3. Згідно з пунктами 6.56 та 6.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року по справі № 904/5726/19, у процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia. 4.Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. З наведених вище письмових доказів та пояснень представників сторін вбачається, що сторони на відстані уклали договір купівлі-продажу генератора KAMA KDK-7500-CE3, 6.9 кВА за ціною 112785 грн. У спірних правовідносинах позивач є покупцем та споживачем, а відповідачка є продавцем та фізичною особою-підприємцем. Позивач сплатив ціну генератора на користь відповідачки у повному обсязі та отримав генератор засобами поштової доставки 09.12.2022, після чого в той же день повернув генератор відповідачці засобами поштової доставки, оскільки вважав генератор таким, що не відповідає певним технічним характеристикам. Відповідачка отримала генератор у повністю справному та придатному до експлуатації стані, про що склала відповідний акт. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами та не заперечується жодною зі сторін. Отже, сторони уклали договір на відстані, а тому спірні правовідносини регулюються статтею 13 та частинами 5-9 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів». Посилання позивача та відповідачки на статтю 9 вищевказаного закону є помилковими, оскільки вказана стаття встановлює загальні правила повернення чи обміну товару належної якості, в той час як в даному випадку, з урахуванням фактичних підстав та предмету цього позову, підлягають застосуванню спеціальні норми закону щодо договору, укладеного на відстані. До суду не було надано доказів того, що позивач був обмежений у отриманні повної та достовірної інформації про генератор перед його покупкою, а також не було надано доказів того, що генератор не відповідає будь-якій заявленій характеристиці. 4.2. На підставі норм ч. 4, 7 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» суд приходить до висновку про те, що позивач в односторонньому порядку розірвав укладений з відповідачкою на відстані договір шляхом повернення їй матеріальної речі (генератора), яка була придбана. З урахуванням вимог ч. 5 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», а також на підставі розірвання договору та понесення позивачем витрат на повернення генератору, у відповідачки виник обов`язок з відшкодування витрат позивача у зв`язку з поверненням продукції в сумі 735 грн. та повернення сплаченої за генератор суми в розмірі 112785 грн. При цьому суд окремо відзначає, що відповідачка в порядку ч. 7 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» не надала жодних доказів того, що огляд та перевірка позивачем працездатності генератора спричинили зменшення його вартості. Навпаки, відповідачка надала складений нею акт про повну працездатність генератора. Крім того, суд не володіє спеціальними знаннями для того, щоб встановити чи зменшилася товарна вартість генератора внаслідок перевірки його працездатності позивачем. Разом з тим, не підлягають відшкодуванню відповідачкою сума витрат позивача на сплату комісії за переказ їй коштів в розмірі 2236 грн. та сума витрат позивача на оплату доставки генератора на його адресу. Частина 5 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає лише необхідність відшкодування продавцем витрат покупця на повернення продукції, проте не передбачає необхідності відшкодування витрат на доставку продукції покупцю або витрат на переказ грошових коштів. На думку суду, коли споживач користується своїм правом на одностороннє розірвання договору на відстані та повертає товар належної якості, то він самостійно несе ризик втрати коштів, які він сплатив за доставку йому товару та за переказ грошей продавцю. 4.3. В підсумку, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідачки на користь позивача загальну суму в розмірі 113520 грн., яка складається з суми вартості генератора в розмірі 112785 грн. та з суми вартості зворотної доставки генератора в розмірі 735 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог належить відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. 5. Розподіл судових витрат, вирішення інших процесуальних питань 5.1. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частиною 2\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи, в сумі 5000 грн. При цьому, у клопотанні, яке було надано представником позивача в судовому засіданні 03.03.2023, позивач повідомляє про судові витрати на правову допомогу вже в сумі 5600 грн. До позовної заяви позивачем було додано договір про надання правової допомоги від 13.01.2023 між ним та адвокатом Радченко О.П., згідно з пунктом 4.1 якого гонорар за надані Адвокатом послуги по даному договору складає гривень, або по мірі виконання завдань клієнта (підкреслені слова «по мірі виконання завдань клієнта»). Також, 16.01.2023 позивач та адвокат Радченко О.П. склали акт № 1 до договору про надання правничої допомоги від 13.01.2023, в якому погодили, що вартість години роботи адвоката складає 800 грн., в той час як адвокатом було надано протягом 4 годин на суму 3200 грн. наступні послуги в рамках цієї справи: правовий аналіз, збір доказів, підготовка правової позиції по справі та узгодження її з клієнтом 1 година; складення позовної заяви 2 години; виготовлення додатків до позовної заяви, подача заяви в суд та підготовка до її розгляду 1 година. 01.03.2023 позивач та адвокат Радченко О.П. склали акт № 2 до договору про надання правничої допомоги від 13.01.2023, в якому погодили, що вартість години роботи адвоката складає 800 грн., в той час як адвокатом було надано протягом 3 годин на суму 2400 грн. наступні послуги в рамках цієї справи: участь у судовому засіданні 02.02.2023 1 година; опрацювання відзиву та доданих документів, а також участь у судовому засіданні 15.02.2023 1 година; участь у судовому засіданні 01.03.2023 1 година. Згідно з квитанціями від 16.01.2023 та від 01.03.2023 позивач сплатив на користь адвоката Радченко О.П. 3200 грн. та 2400 грн. відповідно, тобто всього 5600 грн. Представник відповідачки надав до суду письмові заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу, в яких вказав, що договір на правничу допомогу не може братися судом до уваги, оскільки він не був наданий відповідачу або його представнику. Квитанції щодо сплати витрат на правничу допомогу є недостовірними, оскільки по-перше, вони датовані 16.01.2023 та 01.03.2023, в той час як у позовній заяві від 13.01.2023 позивач вже стверджував про понесення витрат на правничу допомогу, а по-друге, суми допомоги в квитанціях відрізняються від заявленої у позовній заяві суми. Деякі види робіт, які вказані у актах (виготовлення додатків до позовної заяви, подача заяви в суд), не є видом правничої допомоги, щодо опрацювання адвокатом відзиву немає результату, а час участі адвоката в судових засіданнях не відповідає дійсному часу засідань. Суд зазначає, що представник відповідачки у перерві між судовими засіданнями 03.03.2023 та 17.03.2023 ознайомився зі змістом договору про надання правничої допомоги, укладеного позивачем. Вказаний договір був наданий до суду у двох примірниках разом з позовною заявою, проте не був вказаний у додатках до позовної заяви та помилково не був надісланий судом відповідачці разом з ухвалою про відкриття провадження у справі. Отже, вказаний договір береться судом до уваги та оцінюється в якості допустимого доказу щодо правової допомоги, яку отримав позивач. На думку суду, позивач та адвокат Радченко О.П. досягли домовленості щодо порядку визначення та сплати гонорару згідно з п. 4.1 договору по мірі виконання завдань Клієнта. При цьому, вказівка позивача у позовній заяві вказав про понесення витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. сама по собі не свідчить про недостовірність квитанцій про оплату правової допомоги, які були сформовані пізніше. У позовній заяві позивач вказав, що докази оплати правової допомоги надасть пізніше. Збільшення суми правничої допомоги з 5000 грн. у позовній заяві до 5600 грн. у клопотанні, яке було подано в судовому засіданні 03.03.2023, є правомірним та узгоджується зі змістом ч. 3 ст. 134 ЦПК України, де вказано, що сторона після подання попереднього розрахунку розміру судових витрат не обмежена у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Разом з тим, суд погоджується, що деякі види робіт, які вказані у актах (виготовлення додатків до позовної заяви), не є безпосередньо правничою допомогою та фактично є складовою послуги зі складання позовної заяви. З іншого боку, опрацювання адвокатом відзиву не обов`язково має відображатися у вигляді письмового результату (відповіді на відзив, письмових поясненнях тощо), а тому суд вважає обґрунтованою вказівку на цей вид правової допомоги. Суд враховує, що судові засідання за участю адвоката Радченко О.П. тривали 02.02.2023 5 хвилин, 15.02.2023 8 хвилин, 01.03.2023 30 хвилин. Разом з тим, послуга щодо участі адвоката у судовому засіданні охоплює, в тому числі той час, який адвокат витрачає на прибуття до суду та очікування початку засідання. Суд зазначає, що складність цієї справи та виконаних адвокатом позивача робіт (наданих послуг) в даному випадку є середньою, а значення справи для позивача, на думку суду, є суттєвим, оскільки ціна позову перевищує 100000 грн. Враховуючи вищевказані обставини та факт задоволення 97 % позовних вимог (113520 грн. від 117020 грн. складає 97 %), суд вважає, що співмірним та розумним розміром витрат на правову допомогу, які відповідачка має відшкодувати позивачу, буде сума в розмірі 4000 грн. 5.2.\~Сплата позивачем судового збору в загальному розмірі 1127,85 грн. підтверджується квитанцією № 0.0.2810518560.1 від 11.01.2023. Враховуючи те, що було задоволено 97 % позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму судового збору в розмірі 1094,01 грн. (1127,85 х 0,97). Суд враховує, що позивач взагалі міг не сплачувати судовий збір за подання цього позову, оскільки він був звільнений від його сплати як споживач. Разом з тим, з метою досягнення суттєвої процесуальної економії, суд вважає за необхідне стягнути сплачений судовий збір з відповідачки на користь позивача, оскільки в іншому випадку суд та компетентні органи державного казначейства будуть змушені вчиняти дві дії: повертати судовий збір позивачу та стягувати судовий збір на користь держави з відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: partial