Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-20 00:00:00

У жовтні 2022 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20 грудня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № А-113/07, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 33 575,00 доларів США на строк по 20 грудня 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 11,9 % річних. У зв`язку із порушенням [PERSON] умов укладеного договору банк звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 03 листопада 2009 року було стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитними договором № А-113/07 від 20 грудня 2007 року у сумі 33 969,81 доларів США та 21 539,72 гривень. В рахунок погашення заборгованості вирішено звернути стягнення на предмет застави. Фактично рішення суду відповідачем не виконано до теперішнього часу, виконавче провадження з виконання рішення суду, відповідно до довідки відділу державної виконавчої служби, втрачено. За таких обставин, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, останній, відповідно до приписів ст.625 ЦК України, зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, яка за період з 24 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 рік становить 2 297,67 доларів США. Ухвалою суду від 08 листопада 2022 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення указаних в ухвалі суду недоліків. Ухвалою суду від 22 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу копія ухвали суду про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї направлялась за останнім його відомим зареєстрованим місцем проживання. Поштова кореспонденція поверталась двічі до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідно до п.п. 91, 99-1, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року, інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка. Рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. У разі коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу. Відповідно до ч.ч. 3, 9 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Виходячи з цього порядку, повідомлення адресата про надходження судової повістки, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення відповідача про час розгляду справи суд вважає належним. Крім того, на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про повідомлення відповідача про судовий розгляд справи. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № А-113/07, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 33 575,00 доларів США на строк з 20 грудня 2007 року по 20 грудня 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 11,9 % річних. У зв`язку з неналежним виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом про стягнення з позичальника заборгованості. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 03 листопада 2009 року (справа № 2-2056/1-09) задоволений позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави, зокрема стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість за договором кредиту № А-113/07 від 20 грудня 2007 року у сумі 33 969,81 доларів США та 21 539,72 гривень; звернено стягнення на автомобіль марки Hyundai, д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] . Згідно довідки Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), відповідно до даних АСВП 04 жовтня 2016 року на виконання відділу надійшов виконавчий лист № 2-2056/1/2009, виданий 28 вересня 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з [PERSON] на користь АБ «Укргазбанк» суми у розмірі 33 969,81 доларів США та 21 539,72 гривень (виконавче провадження № 52490220). 19 вересня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у порядку п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий документ повернуто на адресу стягувача поштою, повторно виконавчий документ до відділу на виконання не надходив. Відповідно до наданої позивачем виписки по особовому рахунку [PERSON] , після ухвалення судового рішення про стягнення кредитної заборгованості відбулось часткове погашення кредитної заборгованості по кредитному договору у розмірі 1 266,21 доларів США та 7 173,91 доларів США, а всього на суму - 8 440,12 доларів США. Отже, загальна сума заборгованості відповідача після часткового виконання судового рішення становить 25 529,69 доларів США, що також відповідає наданим позивачем розрахунку заборгованості. Відповідно до частини першої статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові . При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). З 17 березня 2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вимоги Банку про застосування ст. 625 ЦК України заявлені за період, який не стосується періоду дії в країні воєнного стану. За таких обставин, зважаючи на те, що банк використав своє право про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, і така заборгованість була стягнута за рішення суду, проте станом на теперішній час не погашена у повному обсязі, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно наданого позивачем розрахунку 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (погашення заборгованості за кредитним договором, яка була стягнута згідно рішення суду) за період з 24 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 рік становить 2 297,67 доларів США. Вказаний розрахунок відповідає наданою випискою по особовому рахунку [PERSON] стосовно погашення заборгованості за кредитом (зарахованим коштам на погашення заборгованості за кредитом). Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 2481 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved