Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-29 00:00:00

19.12.2022 до суду надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту, що має юридичне значення. На підтвердження своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 01.11.1986 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] . Спочатку позивач і чоловік проживали в своїх знайомих за адресою: [ADDRESS] , де і були зареєстровані. Тим часом позивач з чоловіком будували свій будинок в [ADDRESS] . Коли будинок був збудований позивач зареєструвалася в ньому, а чоловік не здійснив перереєстрацію свого місця проживання і до моменту смерті залишався зареєстрованим в м. Миргороді, хоч фактично проживав у с. Трудолюб в новозбудованому помешканні. За життя чоловік позивача [PERSON] отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер. На даний час позивачці виповнилося 60 років і відповідно до законодавства України вона мала б право на отримання пенсії, але не отримую її в зв`язку з відсутністю достатнього стажу роботи. В серпні 2022 року позивач звернулася до Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області Миргородського об`єднаного управління пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, але їй було в цьому відмовлено та роз`яснено, що оскільки на момент смерті чоловіка позивач була зареєстрована за іншою адресою необхідно звернутися до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання з чоловіком та перебування на його утриманні. Позивач зазначає, що на момент смерті її чоловік отримував пенсію в розмірі 1278 грн 79 коп., крім цього мав значні заощадження на рахунках в банківських установах. Також чоловік на присадибній ділянці займався вирощуванням сільськогосподарської продукції яку реалізовував на ринку за що отримував дохід в розмірі близько 7000 грн. щомісячно. Чоловік перебуваючи на пенсії окрім зазначеного вище також займався вирощуванням птиці та сільськогосподарських тварин, яких продавав та мав щомісячними дохід близько 4000 грн. Позивач стверджує, що вони жили завдяки праці чоловіка та його пенсії, адже заробітна плата позивача на той час складала 2379 грн. Зі своїх доходів чоловік сплачував комунальні послуги, купував позивачці необхідні речі повсякденного вжитку, утримував будинок та прилеглу до нього територію в належному стані, проводив його ремонт, купував позивачці одяг тощо. Заробітної плати позивача вистачало лише для купівлі мізерної кількості речей. Таким чином чоловік фактично утримував позивача та забезпечував всім необхідним для проживання, тобто позивач одержувала від померлого годувальника допомогу, що була для позивача постійним і основним джерелом засобів до існування.В листопаді 2022 року позивач звернулася до Миргородського міськрайонного суду з заявою про встановлення факту , що має юридичне значення та просила суд встановити факт сумісного постійного проживання з чоловіком перебування на його утриманні. Ухвалою суду від 29.11.22 року (по справі № 541/2345/22) заяву позивача було залишено без розгляду оскільки під час розгляду справи було встановлено, що наявний спір про право на пенсійне забезпечення позивача. Також було роз`яснено право позивача на подання позову на загальних підставах. Оскільки іншими шляхами довести факт постійного проживання з чоловіком та перебування на його утриманні не можливо, позивач звернулася до суду з відповідною позовною заявою та просить ухвалити рішення яким встановити факт сумісного, постійного проживання [PERSON] , (проживає: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] в будинку [ADDRESS] ) разом з чоловіком [PERSON] та перебування на його утриманні до смерті останнього, а саме [INFO] . Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Ситник О. В. від 23.12.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 10.01.2023 року. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03.03.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21 березня 2023 року, та в подальшому оголошена перерва до 30.03.2023 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання 30.03.2023 року не з`явилась , в матеріалах справи є заява в якій вона прохала справу закінчити розглядом за її відсутності , оскільки свої пояснення вона надала в суді 21.03.2023 року. Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання 30.03.2023 року не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність , також в матеріалах справи є відзив (а. с. 37), в якому вказано, що заінтересована особа при розгляді справи покладається на розсуд суду та просить розглянути справу за відсутності її представника. ( а.с. 46-47) , свої пояснення надав в судовому засіданні 21.03.2023 року . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в судовому засіданні без фіксування судового процесу . Позивачка [PERSON] з`явилася в судове засідання 21 березня 2023 року, позов підтримала і просила задовольнити позовні вимоги з викладених в позовній заяві підстав. На запитання суду пояснила, що дійсно вона з чоловіком проживала у [ADDRESS] , цей будинок вони збудували із чоловіком . її чоловік був військовим, коли вийшов на пенсію вони переїхали у Миргородський район , були прописані у знайомих за адресою [ADDRESS] , чоловік так і залишився там зареєстрованим , потім якийсь час вона була зареєстрована у свекрів у [ADDRESS] , але почали будуватися та після того як збудували будинок , то проживали разом із чоловіком , у нього була пенсія і він ще працював на будівництві за цивільно -правовими договорами , та трагічно загинув у ДТП як пішов на роботу . Стверджує що утримували господарство , худобу , огород , чоловік за життя мав депозити , вона ж працювала десь з 2010 року по 2013 рік , в цей час отримувала зарплату хоча і меншу за чоловікову пенсію , але цієї заробітної плати вистачало тільки на сплату комунальних платежів, продукти , одяг , медикаменти - все це придбавалось за рахунок коштів чоловіка , він утримував її , після його смерті вказала позивачка , що вона не змогла утримувати навіть господарство та худобу , як з`ясувалось , що на момент смерті вона та чоловік були зареєстровані за різними адресами , та також з`ясувалось що у неї не вистачає страхового стажу , тому змушена була звернутись до суду для встановлення даних фактів. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав , та вказав , що відсутні докази про утримання померлим позивачки [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , проживає с. Трудолюб Миргородського району Полтавської області , попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України та приведена до присяги, суду пояснила , що сім`ю [PERSON] та покійного її чоловіка [PERSON] знає близько 20 років , оскільки також проживає у с. Трудолюб , позивачка працювала у неї у магазині продавцем якийсь час , навчали сина , чоловік був військовим пенсіонером , на пенсію вийшов давно , бо коли вона познайомилась із ними , то він уже був пенсіонером , але він увесь час працював неофіційно , на будівництві , знає конкретно що працював на будівництві торгового центру « [INFO] » що у м. Миргороді . Вони тримали худобу , огороди , збудували житловий будинок за адресою [ADDRESS] , де хто був прописаний вона не знає, але проживали у своєму будинку разом , до його смерті . Зазначила, що всю худобу утримував чоловік , ондатри , свині , кролі , коли він помер , то [PERSON] не змогла утримувати худобу , все трималось на господарі . Так заміж і не вийшла , але ж чоловік помер ще молодим , зараз проживає сама . На запитання суду повідомила, що дійсно стверджує що [PERSON] та [PERSON] за його життя і до смерті проживали разом у їхньому збудованому будинку у [ADDRESS] та вважає що [PERSON] за життя її чоловіка перебувала повністю на його утриманні , тому що після його смерті , вона просто бідує , роботи немає , господарство не утримує , а ми її подруги допомагаємо їй чим можемо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , проживає с. Трудолюб Миргородського району Полтавської області , попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України та приведена до присяги пояснила , що знала сім`ю Прохоренків давно, вони приїхали в село та взяли участок поряд із свекрами в с. Трудолюб і почали будуватися , вій був військовим пенсіонером , та ще і працював на будівництві , тримав худобу корову, може і свиней точно не знає, лишки продавали . На запитання суду вказала, що стверджує що проживали вони разом у [ADDRESS] у побудованому будинку , хто де був прописаний не знає , щодо утримання покійним [PERSON] - [PERSON] так дійсно у нього і пенсія була , і заробляв неофіційно , і всю живність утримував він , після його смерті [PERSON] нічого не утримує , звісно перебувала на утриманні , все трималось на ньому , на чоловікові . Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997 р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд встановлює факти, що мають юридичне значення, а саме перебування фізичної особи на утриманні та спільного проживання. Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Частиною 1 ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 4 ст. 75 СК України один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 року, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. На підставі статті 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. [PERSON] звернулась до суду із позовом про встановлення даних фактів в позовному провадженні , оскільки ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 29.11.2022 року , справа № 541/2345/22 заяву залишено без розгляду , оскільки під час розгляду справи було встановлено, що наявний спір про право на її пенсійне забезпечення та роз`яснено її право на подання позову на загальних підставах. Судом встановлено , що позивачкою по справі є [PERSON] [INFO] з 03.02.2019 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] [INFO] - [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] ( а.с. 4-5, 38) [PERSON] та [PERSON] перебували в заререєстрованому шлюбу з 01.11.1986 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.6 ). [INFO] [PERSON] , помер, відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Шахворостівської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с. 7 ). Згідно довідки №111/03-18 від 09.09.2022 року виданої Миргородською міською радою [PERSON] , на момент смерті проживав та вів спільне господарство разом з дружиною [PERSON] за адресою [ADDRESS] ( а.с. 8 ), відповідно до інформації витребуваної судом з Миргородської міської ради [PERSON] , на момент смерті був зареєстрований за адресою [ADDRESS] ( а.с. 45) , відповідно до інформації з Пенсійного фонду України щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу щодо [PERSON] вбачається, що дохід за 2010 рік склав 9448 гривень 86 копійок , за 2011 рік 15 790 гривень 21 копійки , за 2012 рік 18 848 гривень 17 копійок , за 2013 рік 7218 гривень 85 копійок ( а.с. 9-11) , доходи пенсіонера [PERSON] [INFO] в зв`язку з перебуванням його на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Полтавській області і отримував пенсію за вислугу років лютий 2013 року та березень 2013 року по 1278 гривень 79 копійок ( а.с. 15) Головне управління пенсійного фонду України в Полтавській області розпорядженням від 19.09.2022 року № 129/02.13-17 відмовлено [PERSON] в призначенні пенсії в разі втрати годувальника ( а.с. 16) , відповідно до копій свідоцтва про право на спадщину які отримала після смерті [PERSON] - його дружина [PERSON] вона отримала спадщину яка складається із сплачених чистих внесків в сумі 12366 гривень 88 копійок що знаходились у ПрАТ «АІСЕ Україна» , на грошові вклади та на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку ( а.с. 12-14) . Відповідно до статті 30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Статтею 31 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» встановлено - члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. В ході судового розгляду справи позивачка стверджувала, що встановлення вказаних юридичних фактів необхідні з метою вирішення питання про призначення їй пенсії в зв`язку з втратою годувальника, яким був її чоловік [PERSON] . За письмовим зверненням до відповідача в призначенні такого виду пенсії їй було відмовлено . Частиною 4 ст.315 ЦПК України передбачено, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду. Оскільки під час розгляду справи встановлено, що наявний спір про право на пенсійне забезпечення заявниці [PERSON] , в зв`язку із втратою годувальника, тому заяву останньої про встановлення факту сумісного постійного проживання з чоловіком та перебування на його у триманні потрібно розглядати в порядку загального позовного провадження. Суд вважає, що надані свідками [PERSON] та [PERSON] свідчення про те, що позивачка [PERSON] та її чоловік [PERSON] дійсно проживали на момент його смерті на [INFO] разом за адресою: [ADDRESS] які є сусідами [PERSON] є підтвердженням даного факту . Розмір доходів позивачки [PERSON] в сумі по 1657 гривень 79 копійок на місяць хоча і була більшою на момент смерті її чоловіка , оскільки його розмір пенсії складав в той час по 1278 гривень 79 копійок , але враховуючи той факт , що за життя [PERSON] мав можливість відкрити депозити у банках , про що свідчить отримані позивачкою по справі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на вклади та сплачені внески після його смерті , також свідки посвідчили в судовому засіданні щодо повного матеріального перебування позивачки на утриманні свого чоловіка [PERSON] , що узгоджується з матеріалами по справі - свідчить про те що пенсія чоловіка була для позивачки хоч і не єдиним, проте постійним і основним засобом існування сім`ї, а відтак слугувала його дружині основоположним і систематичним джерелом грошової допомоги зі сторони чоловіка, який за життя взяв на себе обов`язок по її утриманню. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] з 01.11.1986 року перебували у шлюбі, на час смерті останнього спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто проживали однією сім`єю та допомога, яка надавалася померлим чоловіком позивачці , була для неї постійним та основним джерелом засобів до існування, , суд вважає, що позивачкою доведений факт перебування на утриманні свого чоловіка, та спільного з ним проживання на момент смерті за адресою [ADDRESS] . Таким чином, судом було встановлено, що фактично утримання родини проводилося за рахунок пенсії та утримання господарства, померлого [PERSON] а отже позивачка [PERSON] фактично перебувала на його утриманні. Встановлення факту постійного спільного проживання позивачки [PERSON] із її чоловіком [PERSON] та перебування на його утриманні має для неї юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення права на пенсію померлого чоловіка. В інший спосіб, як через встановлення даних фактів судовим рішенням, позивачка документально не може підтвердити факту постійного спільного проживання з [PERSON] та перебування на його утриманні на момент його смерті. Таким чином, суд вважає позовну заяву [PERSON] про встановлення факту перебування на повному утриманні чоловіка та проживання з ним разом на момент його смерті такою, що підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved