Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що 04.04.2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] уклали договір про надання фінансових послуг №2109461921963 «Стандартний». Згідно із п.1.1 договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 5500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5500,00 грн. Позивач зазначає, що договір укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором). Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору, шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначення інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому позикодавцем було перераховано грошові кошти. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №1-12, відповідно до якого товариство відступила на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами, у тому числі за договором, що укладений між товариством та позичальником, а також ТОВ «Вердикт Капітал» одержало право (замість товариства) вимагати від боржника виконання всіх грошових зобов`язань за договором, право вимоги за яким передано. Незважаючи на взяті на себе за договором зобов`язання, [PERSON] належним чином не виконує умови договору, у зв`язку із чим станом на день звернення з позовом до суду заборгованість по кредиту становить 58564,00 грн., з яких 5500,00 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 37877,40 грн. - заборгованість за процентами, 15181,60 грн. - заборгованість за простроченими процентами. Оскільки погасити заборгованість в добровільному порядку відповідач відмовляється, позивач просить стягнути дану суму з відповідача, а також судові витрати. Представник відповідача подав відзив на позов. Зазначає, що на офіційному сайті ТОВ "Служба миттєвого кредитування" у мережі Інтернет https://smk.zp.ua/ опубліковані "Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" (надалі - Правила), але у редакції від 05.02.2022 року, при тому редакція таких правил, чинна станом на 2021 рік Позивачем до позову не надана. Більш ранні редакції цих правил на сайті у вільному доступі відсутні і наявні лише у розпорядженні ТОВ "Служба миттєвого кредитування". При цьому приписи Правил кредитодавця чітко визначають, що рішення про надання кредиту чи відмову у його наданні приймається кредитодавцем лише після надання споживачем (позичальником) актуальних даних про себе, вказання бажаної суми кредиту і строку кредитування та способу отримання кредитних коштів. Однак, із наданої Позивачем "копії інформації щодо порядку (процедури) хронологія дій щодо укладення електронного договору, вчинених товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій" вбачається, що: по-перше: Відповідач здійснив вхід в систему і заповнив інформацію стать, дата народження, РНОКПП, адреса проживання і реєстрації місця проживання, номера банківської картки, бажаної суми кредиту і строку кредитування 04.04.2021 року о 20:14:43 год. і зробив це все всього лише за 1 (одну) секунду, що є об`єктивно неможливим; по-друге: ТОВ "Служба миттєвого кредитування" як кредитодавець 04.04.2021 року о 20:14:06 год. прийняло рішення про надання Відповідачу кредиту в сумі 5500,00 грн, надіслало Відповідачу оферту, відправило СМС з кодом для підтвердження заявки, отримало підтвердження і надіслало підписало з свого боку кредитний договір - ще до того, як [PERSON] взагалі здійснив вхід в особистий кабінет на веб-сайті і надав інформацію як про себе, так і про суму бажаного кредиту і строку кредитування,. Також, позивачем надана копія листа ТОВ ФК "Вей фор пей" від 16.12.2022 року, відповідно до якого 04.04.2021 року о 20:14:41 год. ТОВ ФК"Вей фор пей" здійснило переказ коштів в сумі 5500,00 грн на картку № [NUMBER] , тобто - на користь Відповідача. Відповідно до цього листа - надання Відповідачу кредитних коштів відбулось до того, як він вказав бажану суму позики. Окрім цього, матеріали справи не містять і позивачем не надані жодні документи на підтвердження здійснення грошового переказу на користь відповідача - платіжні доручення, квитанції, чеки, роздруківки з електронних платіжних систем чи інші первинні бухгалтерські документи. Наведене в сукупності підтверджує, що позивачем жодним належним і допустимим доказом не доведений факт отримання відповідачем 04.04.2021 року будь-яких коштів у кредит, а відтак - і наявність заборгованості взагалі. Відповідач наголошує, що жодних повідомлень ні від ТОВ "Служба миттєвого кредитування", ні від позивача про факт відступлення прав вимоги він не отримував і дізнався про наявність боргів перед вказаними товариствами лише у межах даної справи. Також відповідач вважає, що зв`язку із вказаним, нарахування будь-яких відсотків позивачем є безпідставним. Тому представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Представник позивача своїм правом подати відповідь на відзив не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. 04.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем був укладений договір про надання фінансових послуг №2109461921963 «Стандартний», за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 5500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил (а.с. 9-13). Кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 2ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Вбачається, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем укладено кредитний договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд приходить до висновку, що укладення договору про надання фінансових послуг №2109461921963 «Стандартний» узгоджується зі ст.ст. 6 , 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Покликання представника відповідача, що позивачем жодним доказом не доведено факт отримання відповідачем 04.04.2021 року будь-яких коштів у кредит не заслуговують на увагу. Так, відповідно до п. 3.1 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування», кредитодавець після укладення договору фінансового кредиту надає споживачу фінансовий кредит, шляхом безготівковою перерахування коштів однією сумою на банківський рахунок (картку), вказаний споживачем при реєстрації на веб-сайті кредитодавця або шляхом грошового переказу. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем при реєстрації на веб-сайті ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було вказано карту [NUMBER] . Згідно відповіді на запит ТОВ ФК «Вей фор пей» від 16.12.2022 року (а.с. 22) , на підставі укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ ФК «Вей фор пей» договору про організацію переказу грошових коштів, ТОВ ФК «Вей фор пей» було здійснено наступний переказ грошових коштів: номер карти [NUMBER] , власник карти (емітент) банк Commercial Bank Privatbank, категорія карти Master Card, час запиту 04.04.2021 10:14:41, сума 5500, валюта UAH. Оцінивши зазначені докази у відповідності до вимог процесуального законодавства та врахувавши відсутність доказів протилежного, суд приходить до висновку, що позичальник [PERSON] отримав кредитні кошти на підставі договору про надання фінансових послуг №2109461921963 «Стандартний», у розмірі 5500,00 грн. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що 09.05.2021 року [PERSON] будо внесено 2 платежі в розмірі по 1100,00 грн. (а.с. 17), що свідчить про визнання відповідачем факту отримання кредитних коштів. Судом встановлено, що 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №1-12 (а.с. 23-31), за умовами якого клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 60168947 грн., а фактор зобов`язується прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. З додатку №3 до Договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 року (а.с.33-35) вбачається, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» передало, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло право вимоги до боржника [PERSON] . Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) Згідно ч.1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частина 1 статті 514 ЦКУ зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до відповідача по договору про надання фінансових послуг №2109461921963 «Стандартний». Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. За змістом ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Пунктом 1.4 Договору про надання фінансових послуг визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом, відповідно до якого нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: a)2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користувння кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.в); д) тип процентної ставки - фіксована. Водночас у заяві-анкеті (для отримання кредиту), який є додатком №1 до кредитного договору (а.с. 14), сторони погодили, що відповідач зобов`язується повернути кредит у розмірі 5500,00 грн. та сплатити проценти у розмірі 1760,00 грн. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття «строк дії договору» і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання зазначеного зобов`язання. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за процентами в розмірі 37877,40 грн. та заборгованості за простроченими процентами в розмірі 15181,60 грн. Водночас така позовна вимога є необґрунтованою та несправедливою для відповідача у розумінні п. 5 ч. 3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», з огляду на те, що сторонами при укладенні договору про надання фінансових послуг №2109461921963 «Стандартний» було погоджено розмір відсотків, який за домовленістю між сторонами (згідно додатку №1 до вказаного договору) не мав перевищувати суму 1760,00 грн. за весь період кредитування. Також суд враховує, що статтею 19 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит. Так, вказана норма передбачає, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Оскільки, як вказувалося вище, 09.05.2021 року [PERSON] будо внесено 2 платежі в розмірі по 1100,00 грн., то з огляду на положення ст.19 Закону України «Про споживче кредитування», вказані кошти мали бути спрямовані на погашення заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, суд приходить до висновку, що обґрунтованими є вимоги про стягнення з відповідача 3300,00 грн. заборгованості за тілом кредиту (5500,00 грн.- 1100,00 грн. -1100,00 грн.), а також 1760,00 грн. заборгованості за відсотками, а загалом 5060,00 грн. заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 232,00 грн. судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог Також ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 778,00 грн. витрат за надання правничої допомоги, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed