Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі по тексту КП «Київтеплоенерго») звернувся до суду з позовом (в подальшому уточненому) до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просить стягнути: - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 818,62 грн.; - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 2 254,16 грн.; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 33 294,40 грн., - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 9 838,40 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн. В обґрунтування позову зазначено про те, що відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги за адрсеорю: [ADDRESS] з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.08.2021 складає 43 132,80 грн., що складається із заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 33 294,40 грн., заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 9 838,40 грн. Позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» прийняв право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 3 072,78 грн. Згідно до п. 3.4.2 Договору цесії новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у додатку 1 та/або додатку 2 до Договору цесії сплатити заборгованість, а отже позивач просить стягнути з відповідачів зазначену заборгованість. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.01.2022 постановлено відкрити провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 30.05.2022 постановлено подовжити строк розгляду справи на 90 днів з дня винесення ухвали суду. Ухвалою суду від 11.08.2022 постановлено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. 15.11.2022 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Спаського А.Ю. до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності, відповідно до якої сторона відповідача вказує на те, що позивач звернувся до суду у листопаді 2021 року, а тому позовні вимоги обмежуються трьома роками. Від позивача 19.12.2022 надійшли заперечення на заяву про застосування строків позовної давності, згідно з якими зазначає про те, що позивачем кожного місяця направлялись платіжні документи, натомість відповідачі не звертались щодо неправомірного нарахування заборгованості або перерахунку боргу. Зокрема, просить врахувати п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, а саме продовження строків на період дії карантинних заходів з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), установленій на всій території України з 12.03.2020. Отже, строк позовної давності просять відраховувати з березня 2020 року з урахуванням 3-річного терміну. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги уточненої редакції позовної заяви та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення вимог позовної заяви, просила застосувати строки позовної давності. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] визнав позовні вимоги частково, просив застосувати строки позовної давності. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 11.10.2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємство (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесїї), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період 01.08.2018 до дати укладення цього договору. Відповідно до Додатку № 1 до Договору цесїї Позивач набув право вимог заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої водиу розмірі 3 072,78 грн.за адресою: [ADDRESS] . Згідно із п. 3.4.2 Договору Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких від ступлене за цим договором.Таким чином, позивач прийняв право вимоги за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 05.01.1985. Згідно з даними Комунального підприємств Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 21.08.2022 квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована: за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підстав свідоцтва про право власності на житло від 18.03.1993, частини квартири за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 29.04.1993. В судовому засіданні відповідачі підтвердили факт належності [PERSON] - 1/2 частини квартири, а [PERSON] та [PERSON] - по 1/4 частині квартири кожному. За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». З 01.05.2019 введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (далі Правила). Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. КП«КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачі є співвласниками квартири та споживачами послуг за адресою: [ADDRESS] , котра під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а також зазначає, що від відповідача не надходило у встановленому законом порядку відмови від надання послуг. Позивач звернувся до суду з вимогою, в подальшому уточненою про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 818,62 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 2 254,16 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 33 294,40 грн.,заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 9 838,40 грн. Також, в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.05.2018 по 30.11.2022. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Тому виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, п.п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Стороною позивача надано суду достатні докази, які вказують на наявність у відповідачів заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі та з централізованого постачання гарячої води, при цьому відповідачами зазначена заборгованість не спростована. В процесі розгляду справи стороною відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності, про що врто зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України установлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання розповсюдженню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені ст.ст. 257,258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 продовжуються на строк дії картину. Враховуючи, що право вимоги зі сплати заборгованості за період до 01.05.2018 до позивача перейшло від ПАТ «Київенерго» за договором відступлення права вимоги, однак з позовом про її стягнення комунальне підприємство звернулося лише 17.01.2022, тобто з пропуском трьохрічного строку для звернення за захистом порушеного права, а також, беручи до уваги продовження строків розгляду справи у зв`язку з карантинними обмеженнями, суд приходить до висновку про те, що перебіг позовної давності має обраховуватись починаючи з 12.03.2017. При цьому позивачем не зазначено обставин, які б свідчили про поважність пропуску позивачем строку звернення до суду не встановлено, суд, за наявності заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про застосування строків позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У п.п. 71-74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18) зроблено висновок, що створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участь у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Відповідно до Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року. Тому, суд приймає до уваги доводи представника позивача, щодо згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зважаючи на викладене, строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦПК України продовжено, а відтак вимоги позивача підлягають задоволенню у період з 12.03.2017. Дослідивши надані стороною позивача докази, а саме додатки до Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), в яких відображено лише загальний розмір заборгованості та відсутні відомості щодо точного періоду заборгованості до 2018 року, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів заборгованості відповідно до частки власності на квартиру за період з 01.05.2018, що складається із заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 33 294,40 грн., заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 9 838,40 грн. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позову у зв`язку з необхідністю застосування строків позовної давності, а саме стягнути з [PERSON] (якій належить 1/2 квартири) на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість з 01 травня 2018 року в розмірі 16 642,20 грн. з послуг із централізованого постачання теплової енергії та 4 919,20 грн. за послуги з постачання гарячої води та, відповідно, стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість з 01 травня 2018 року в розмірі по 8 323, 60 грн. з кожного за послуги з централізованого постачання теплової енергії та з кожного по 2 459,60 грн. за послуги з постачання гарячої води. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial