Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

встановив: Представник позивача із позовною заявою про стягнення заборгованості за за кредитним договором № 22031000131451 від 13.09.2019 року в розмірі 262433,19 грн. та судового збору в розмірі 3936,50 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 13.09.2019 року між ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ( змінило назву на Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро») та [PERSON] було укладено договір № 2031000131451 про встановлення кредитного ліміту, з оплатою процентів в розмірі - 0,0001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56% річних - за прострочену заборгованість. Договором передбачено, що щомісячна комісія за обслуговування кредиту складає 1,99 % від суми кредиту. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим станом на 12.11.2020 року має заборгованість в розмірі 262433,19 гривень, з яких: 232414,24 грн. - заборгованість по простроченому кредиту; 174,35 грн. - заборгованість по прострочених процентах; 29844,60 грн. - заборгованість по простроченій комісії, відповідно наданого розрахунку, яку позивач і просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі. Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.03.2021 року від представника відповідача адвоката Дербіна Д.О. до суду надійшов відзив. Згідно якого, [PERSON] позовні вимоги заперечує в повному обсязі. З заборгованістю не згоден, так як до позовної заяви не долучено розрахунку заборгованості, сума отриманого кредиту не збігається. Крім того, не зрозуміло, яким чином розрахована заборгованість в період з 13.08.2020 року по 12.11.2020 рік. Заперечує також, щодо нарахування відсотків та сум щомісячних комісій, так як дані послуги є супутніми, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану плату надаються відповідачу. Крім того, зазначив, що 02.12.2020 року, [PERSON] отримав від «CreditExpress» повідомлення про передання боргу позивача АТ «Банк Кредит Дніпро», та у нього є 4 години для сплати боргу. На підставі чого, вважає, що позивач взагалі не мав права звертатися з даним позовом до суду, у зв`язку з відступленням права вимоги третім особам. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 27.04.2021 року від представника позивача АТ «Банк Кредит Дніпро» до суду надійшла відповідь на відзив, зазначили, що обставини викладені у відзиві не відповідають фактичним обставинам справи, позиція відповідача є суб`єктивною. Позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 11.05.2021 року за клопотанням представника відповідача витребувано у Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» належним чином засвідчені копії документів, а саме: заяву-згоду про приєднання до універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб ( яка підписана [PERSON] та АТ «Банк Кредит Дніпро»), кредитний договір від 13.06.2019 року, укладений між [PERSON] та АТ «Банк Кредит Дніпро», розрахунок заборгованості за кредитом від 13.06.2019 року, укладений між [PERSON] та АТ «Банк Кредит Дніпро», договір відступлення права вимоги третій особі за кредитним договором від 13.06.2019 року, укладений між [PERSON] та АТ «Банк Кредит Дніпро». У судовому засіданні в режимі відео конференції представник позивача адвокат Сухая М.В. позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, згідно відзиву на позовну заяву. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 13 червня 2019 року між ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ( перейменовано на АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22031000131451, за яким позивач надав відповідачу грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби. Згідно п. 1.2 договору позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 299945,50 грн., строком на 36 місяці, з оплатою процентів в розмірі - 0, 0001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56% річних - за прострочену заборгованість. Договором передбачено , що щомісячна комісія за обслуговування кредиту 1,99 % від суми кредиту. В п.4 договору зазначено графік платежів /розрахунків загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором. Даний кредитний договір підписано відповідачем (а.с. а.с. 4 - копія кредитного договору, а.с. 67 - копія заяви згоди). На час розгляду справи договір про надання банківських послуг АТ «Банк Кредит Дніпро» № 22031000131451 від 13.06.2019 року недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний. Згідно розрахунку заборгованості за договором, доданого позивачем до позовної заяви, станом на 12.11.2020 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 262433,19 грн., яка складається з наступного: 232414,24 грн. залишку простроченого кредиту; 174,35 грн. залишку прострочених відсотків; 29844,60 грн. залишку прострочених комісій (а.с.63-65 - розрахунок). Згідно п. 3ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Приписами ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», закріплено, що банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Відповідно до ч. 1ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексуУкраїни боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Матеріалами справи, а саме розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідачем порушено умови кредитного договору № 22031000131451 від 13.06.2019 року, тому позовні вимоги АТ «БАНК Кредит ДНІПРО» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом та відсотками є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій частині. Відповідач заперечує отримання кредиту в розмірі 299945,60 грн., натомість надає заяву на видачу йому готівки в сумі 278300,00 грн. Згідно п. 1.4 кредитного договору кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта. Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта. Згідно п. 1.5 кредитного договору клієнт, в порядку договірного списання, на підставі ст. 1071 ЦК України та ст. 25 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», доручає банку в дату видачі кредиту, здійснити перерахування в Рахунок клієнта на користь страховика ПрАТ СК УНІКА ЖИТТЯ суму страхового платежу у розмірі 20145,60 грн. за весь період страхування, згідно договору страхування № ВР-22031000131451 від 13.06.2019 року ( а.с. 68-69). Відповідачу на його поточний рахунок було перераховано грошові кошти в розмірі 299945,60 грн., частина коштів у розмірі 20145,60 грн. була перерахована згідно п. 1.5 кредитного договору та договору страхування № ВР-22031000131451 від 13.06.2019 року, страховій компанії, частина коштів 1500,00 грн. була знята відповідачем в банкоматі, а ніша частина коштів у розмірі 278300,00 грн. видана готівкою відповідачу з його поточного рахунку, відповідно до його заяви на видачу готівки № 106 від 14.06.2019 року ( а.с. 70-71, а.с. 75-106). Щодо погашення відповідачем кредиту в розмірі 199436,52 грн., то суду зазначає наступне, згідно наданого розрахунку заборгованості та графіку погашення заборгованості, відповідач за весь час здійснив погашення за кредитом в сумі 115310,00 грн., яка була внесена на прострочку, відповідно до умов кредитного договору. Крім того, [PERSON] протягом 14 календарних днів з дня укладення договору не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення Кредитного договору не відкликав, і навіть не звертався до кредитора за додатковими роз`ясненням положень договору ні до, ні під час, ні після його укладення, тобто не скористалася цим своїм правом. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача комісії за користування кредитними коштами відповідно до Кредитного договору № 22031000131451 від 13.06.2019 року у розмірі 29844,60 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, яка була чинна на час укладення кредитного договору від 02.12.2019 року передбачено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням положень ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» сфера дії цього Закону поширюється на правовідносини сторін цього спору. Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. У п. 3, 9, 10 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що в договорі про споживчий кредит зазначаються: загальний розмір наданого кредиту; орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися). Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит (ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»). Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Статтею 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Враховуючи вищезгадані норми Закону України «Про споживче кредитування» у даному випадку не можна говорити про незаконність дій банку щодо встановлення в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості, оскільки із вказаного Закону вбачається можливість банків визначати у кредитному договорі нарахування та сплату комісії, яку позичальник зобов`язаний сплатити банку за умови, що він обізнаний про необхідність сплати таких платежів та надав свою згоду на це при укладенні договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц зазначено, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. З моменту укладення кредитного договору у відповідача виник обов`язок щодо виконання умов такого договору. Отже, розмір процентів та щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування кредиту (як платіж за додаткові та супутні послуги) був чітко визначений умовами п. 4 кредитного Договору та Графіку платежів. Щодо посилання відповідача на відступлення права вимоги за кредитним договором, суд відноситься критично, оскільки доказів відступлення права вимоги за кредитним договором № 22031000131451 від 13.06.2019 року до суду не надано. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягає до задоволення, а саме підлягає стягненню з відповідача прострочена заборгованість за кредитними договорами № 22031000131451 від 13.06.2019 року, станом на 12.11.2020 рік в сумі 262433,19 грн., яка складається з: 232414,24 грн. - залишок простроченого кредиту, 174,35 грн. - залишок прострочених відсотків, 29844,60 грн. - залишок прострочених комісій. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує приписи частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3936,50 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду.

Outcome: approved