Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

05 вересня 2022 року [PERSON] в особі представника звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Управління - служба у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, відповідно до якої просив суд: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки від її заробітку, щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття та покласти сплату судових витрат на відповідача. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що позивач з відповідачем [PERSON] , не перебували в зареєстрованому шлюбі, але якийсь час проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство. [INFO] в них народився син [PERSON] . Останні п`ять років сторони разом не проживають, мати живе своїм життям, залишивши дитину з батьком. З самого народження дитина проживає з батьком, знаходиться на його вихованні та утриманні. Позивач ніколи не перешкоджав відповідачу спілкуватися з дитиною, але вона не виявляє бажання, тільки інколи телефонує дитині. Відповідачка не працює, точне її місце проживання не відоме. Вона зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, має схильність до вчинення кримінальних правопорушень та відповідне способу життя оточення. На даний час обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Дитиною не цікавиться, не виконує своїх обов`язків з виховання та утримання дитини, не виявляє почуття любові. Крім того, 02 липня 2022 року склала нотаріально посвідчену заяву про те, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 вересня 2022 року, головуючим суддею у розгляді вказаної справи визначено суддю Слюсар Л.П. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, ухвалою суду від 07 вересня 2022 року витребувано у Національної соціальної сервісної служби України інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відносно [PERSON] , [INFO] , відповідь з якої надійшла на адресу суду 12 вересня 2022 року. Ухвалою судді від 13 вересня 2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2022 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, а саме витребувано від Управління - Служба у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 лютого 2023 року, закрито підготовче провадження у справі. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з наведених в позові підстав та просили суд позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Оскільки відповідно до повідомлення Національної соціальної сервісної служби України інформація про місце перебування [PERSON] , [INFO] , згідно даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відсутня, то відповідно до ч.ч.11,12 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що позивач та представник позивача не заперечували проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Управління - служба у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради в судовому засіданні підтримала Висновок та просила суд позов задовольнити. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. В цивільному шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , батьками якого є: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1220 від 05 вересня 2012 року(а.с.14). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 04.02.2022 року за №982, [PERSON] , [INFO] зареєстрований разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки КЗО «Середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня №147 імені Вячеслава Чорновола» Дніпровської міської ради від 15 серпня 2022 року №98, [PERSON] навчається в 4-В класі комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня №147 імені Вячеслава Чорновола» Дніпровської міської ради. Згідно з характеристикою учня 4-В класі [PERSON] , [PERSON] навчається в школі з першого класу. [PERSON] виховує батько [PERSON] , який відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. Батько підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Під час роботи батька [PERSON] не залишається на самоті, бабуся [PERSON] допомагає доглядати за дитиною. Згідно висновку Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради від 08.02.2023 року №0/11-35, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , вважають доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Органом опіки та піклування встановлено, що мати, [PERSON] , [INFO] , самоусунулась та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до сина будь-якої материнської уваги та турботи, не займається вихованням та утриманням сина, не піклується про його фізичний, духовний, моральний розвиток. Вона зловживає алкогольними напоями, не працює, веде аморальний спосіб життя. На даний час притягається до кримінальної відповідальності за скоєння тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 119 Кримінального кодексу України (справа № 182/3963/21, провадження № 1-кп/0182/914/2021 розглядається Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області). Відповідно до нотаріально заяви [PERSON] , яка посвідчена 02 липня 2022 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Меньшиковою К.О., зареєстрованою в реєстрі за №304, « [PERSON] , розуміючи зміст та правові наслідки цього документа, діючи відповідно до власного волевиявлення, без будь-якого примусу та/або тиску зі сторони, заявляє, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ». (а.с.15). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Як встановлено в судовому засіданні останні п`ять років [PERSON] не зустрічалася з сином [PERSON] , [INFO] , який залишився проживати разом із батьком, матеріальну допомогу не надає, тобто позивач у справі та всі питання щодо виховання дитини вирішує самостійно. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини її матір`ю підтверджено матеріалами справи, тому суд, враховуючи наявні докази винної поведінки відповідача, яка, безперечно, свідчить саме про безпідставне ухилення матері від виконання своїх обов`язків, вважає позовні вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про стягнення аліментів на дитину, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, будь-яких доказів щодо обмежень у працевлаштуванні відповідачем не надано або обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України судом не встановлено. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи наведені норми, суд дійшов висновку про доцільність стягнення з [PERSON] щомісячно, аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 05 вересня 2022 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З приводу розподілу судових витрат, слід зазначити, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., який в порядку ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на його користь з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved