Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковський О.В. звернувся до суду з указаним позовом та просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за договором про надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту від 10.06.2019 № 0983466176, у розмірі 66676,91 грн, судовий збір у розмірі 2481,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог указав, що 10.06.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» (далі по тексту - ТОВ «ІНФІНАНС») та [PERSON] укладено договір надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0983466176, відповідно до якого позичальник отримав кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб, а також згідно з правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «МопеуВООМ» у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн, у межах строку дії договору - 36 календарних місяців, із остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору. Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики від 10.06.2019 № 0983466176, що акцептована відповідачем 10.06.2019, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію». Пропозиція (оферта) на отримання траншу згідно з заявки-анкети від 18.10.2019 № 2628688574 у рамках договору про надання позики від 10.06.2019 № 0983466176 підписано [PERSON] електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої ТОВ «ІНФІНАНС» перераховано грошові кошти у розмірі 5600,00 грн. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, у порядку передбаченому умовами договору кредиту. Між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» 14.07.2021 укладено договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики від 10.06.2019 № 0983466176, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] . За період користування кредитними коштами, відповідачем здійснено часткові платежі на погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, однак у повному обсязі заборгованість за кредитним договором не погашається, проценти за користування кредитними коштами позичальником не сплачуються, у результаті чого утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 06.12.2022 становить у загальному розмірі 66676,91 грн та складається із: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 5599,97 грн, заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 50862,00 грн, заборгованості за нарахованими відсотками згідно з договору кредиту - 10214,94 грн. Оскільки [PERSON] продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, чим порушує законні права та інтереси ТОВ «Вердикт Капітал», представник звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 12.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представником відповідача [PERSON] , адвокатом Вовком М.В. 27.01.2023 подано відзив на позовну заяву, у якому він просить застосувати строк позовної давності та у задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» в частині стягнення заборгованості в розмірі 8540,00 грн, що складається із заборгованості за кредитом (тіло кредиту) у розмірі 5599,97 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 2940,00 грн, відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності, а у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити за безпідставністю, стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Заперечення щодо позову представник мотивував тим, що з розрахунком позивача щодо розміру заборгованості [PERSON] за договором від 10.06.2019 № 0983466176 у загальному розмірі 66676,91 грн він не погоджується. Відповідно до п. 1.2 Договору, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) у межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами в додатках № 1 та № 2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатках № 3 та № 4 до договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до вказаних додатків договору. Відповідно до акцепту оферти від 18.10.2019 у рамках договору розмір кредиту складає 5600,00 грн, строк користування кредитом (траншем) 30 днів, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, загальна вартість у грошовому вираженні становить 2940,00 грн, як розраховано представником: сума позики (5600,00 грн) х денна % ставка (1,75%) х кількість днів користування (30 днів). Тобто сторони погодили строк кредитування до 17.11.2019. Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування - 17.11.2019, та розмір заборгованості повинен становити 8540,00 грн. Строк виконання зобов`язанням за договором настав 17.11.2019, таким чином трирічний строк позовної давності закінчився 17.11.2022, у той час як з позовом ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся 28.12.2022, за межами строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову (а.с.93-101). Користуючись своїм правом, представником позивача ТОВ «Вердикт капітал» Мальцевою А.В. 01.03.2023 подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якій вона зазначила, що договором обумовлено: розмір кредиту 5600,00 грн, строк користування кредитом 30 днів, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75%, загальна вартість кредиту у грошовому вираженні 2940,00 грн. Строк дії договору надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 10.06.2019 № 0983466176, укладеного між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] складає три роки, а тому строк позовної давності закінчується 10.06.2025. Пунктом 1.7 Договору передбачено, що протягом 36 календарних місяці з дня його укладання позичальнику надається право користуватися кредитним коштами, які він зобов`язаний повернути товариству в рамках надання кредиту на умовах договору та правил. Тобто позивач має право нараховувати відсоткову ставку 1,75% за один день користування кредитом протягом дії договору - 36 календарних місяці. Щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат, понесених на правничу допомогу, представник вважає її завищеною для такої категорії справи (а.с.114-117). Представником відповідача 02.03.2023 подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, у яких він зазначив, що договором від 10.06.2019 № 0983466176 встановлено два правові поняття: строк договору - 3 роки та строк зобов`язання - 30 днів. Для встановлення періоду нарахування кредитодавцем передбачених договором процентів за користування кредитом до моменту початку відрахування строку позовної давності має значення саме строк зобов`язання, який становить 30 днів (а.с.118-120). У судовому засіданні представник позивача зміст позову та відповіді на відзив підтримала, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник до суду не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Представником відповідача у тексті відзиву на позовну заяву зазначено, що у разі неявки сторони відповідача просить розглядати справу за його відсутністю. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний сторонами спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача та його представника, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Інших заяв та клопотань не подано. Інші процесуальні дії не вчинялися. Суд, вислухавши пояснення учасників засідання, дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.06.2019 між [PERSON] та ТОВ «ІНФІНАНС» укладено договір надання позики, у тому числі на умовах фінансового кредиту № 0983466176, за умовами якого товариство надає позичальнику кошти у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно з правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «МопеуВООМ» (а.с.8-13). Умовами даного договору між його сторонами обумовлено, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами), у межах строку дії договору - 36 календарних місяці з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатках № 1 та № 2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатках № 3 та № 4 до договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20000,00 грн. До умов даного договору застосовується фіксована процентна ставка 1,75%, яка нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості. Максимальний строк користування кредитним траншем - 30 днів. Протягом 36 календарних місяців з дня укладення договору позичальнику надається право користуватися кредитними коштами, які позичальник зобов`язується повернути товариству в рамках надання кредиту на умовах договору та правил. Строк останнього траншу не може перевищувати строк, вказаний у п. 1.2 договору. Максимальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%. Датою видачі кредиту є 10.06.2019. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними взятих на себе зобов`язань. Вказаний договір укладено в електронній формі та підписаний відповідачем електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», що відповідачем та його представником не оспорюється. У рамках даного договору від 10.06.2019 № 0983466176, [PERSON] 18.10.2019 до ТОВ «ІНФІНАНС» подано заявку-анкету на отримання кредиту, пропозицію надання 6801,00 грн траншу кредиту згідно з заявки-анкети від 18.10.2019 № 2628688574 та акцепт оферти від 18.10.2019 на отримання траншу на його банківську карту [NUMBER] , які підписані електронним підписом відповідача (одноразовим ідентифікатором) (а.с.14, 15, 16). ТОВ «ІНФІНАНС» свої зобов`язання за укладеними договором від 10.06.2019, пропозицією та акцептом оферти від 18.10.2019 виконало у повному обсязі, надавши відповідачеві транш кредиту у розмірі 5600,00 грн, на строк користування кредитом (траншем) 30 днів, зі строком дії договору надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту від 10.06.2019 № 0983466176 - 3 роки, з відсотковою ставкою 1,75 % за один день користування кредитом, річною відсотковою ставкою 638,75%, загальною вартістю кредиту в грошовому відображенні - 2940,00 грн. Факт отримання відповідачем коштів у розмірі 5600,00 грн на карту, зазначену ним у заяві-анкеті від 18.10.2019, підтверджується квитанцією від 18.10.2019 (а.с.38). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Як визначено ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що ТОВ «ІНФІНАНС» на сайті moneyboom.ua (а.с.19) надавало позики на умовах фінансового кредиту особам, що звертались в мережі Інтернет з метою отримання грошових коштів. Встановлено також, що ТОВ «ІНФІНАНС» запропонувало відповідачу [PERSON] прийняти умови Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM» та укласти за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи ТОВ «ІНФІНАНС», розміщеної на сайті moneyboom.ua в мережі Інтернет договір надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту від 10.06.2019 № 0983466176 на умовах запропонованих фінансовою установою. [PERSON] 18.10.2019 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором Акцепт оферти від 18.10.2019 на укладання договору надання позики, яким погодився із запропонованими умовами кредитного договору. Відповідач підтвердив, що ознайомився з основними умовами кредиту (Оферта та Акцепт Оферти) та з умовами викладеними у Правилах, які є невід`ємною частиною договору і погодився з ними. Підписуючи Акцепт, позичальник одночасно підписав Заявку - Анкету на отримання кредиту і підтвердив, що вся інформація, яка міститься в ній є точною та правильною. Так, 18.10.2019 [PERSON] з метою отримання кредиту звернувся до ТОВ «ІНФІНАНС» з анкетою-заявою, а також своїм підписом підтвердив, що ознайомлений з умовами цих Правил та надав згоду на використання при укладенні правочину щодо надання кредиту одноразового ідентифікатора в якості аналога свого власноручного підпису. Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи позичальника - [PERSON] , зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, дані про освіту, адресу проживання, сімейний стан, номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. В анкеті-заяві містяться контактна інформація: номер телефону позичальника, адреса його електронної пошти. Також у анкеті-заяві міститься прохання відповідача перерахувати кредит (транш) у сумі 5600,00 гривень на його банківську карту, відповідно до умов договору та наведених вище умов. На підтвердження факту укладення кредитного договору позивач надав: Оферту, Заявку - анкету, акцепт Оферти, Правила, які є невід`ємною частиною договору. ТОВ «ІНФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконав, а відповідач отримав кредитні гроші в сумі 5600,00 грн, що підтверджується квитанцією про сплату від 18.10.2019, відповідно до якої кредитодавець перерахував вказані грошові кошти на банківську карту, що зазначена відповідачем в анкеті. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання анкети-заяви і прийняття Акцепту оферти у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «ІНФІНАНС» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів. З огляду на викладене, заповненням анкети-заяви і прийняттям Акцепту оферти позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив із використанням електронно-цифрового підпису, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Як зазначено у п. 2.3 договору від 10.06.2019№ 0983466176, товариство має право на відступлення права вимоги за даним договором будь-якому без згоди на це позичальника. Між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» 14.07.2021 укладено договір факторингу №14-07/21, яким ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрах боржників (а.с.46-54, 59). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 14.07.2021 № 14-07/21 право вимоги за договором від 10.06.2019 № 0983466176, укладеним ТОВ «ІНФІНАНС» з [PERSON] , перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». Загальна сума заборгованості за даним договором складає 56461,97 грн, з яких 5599,97 грн - заборгованість за наданим кредитом, 50862,00 грн - заборгованість за процентами (а.с.55-57, 58). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Як вбачається з детального розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Вердикт Капітал», [PERSON] , отримавши кредитні кошти у розмірі 5600,00 грн, користувався ними, витрачаючи та частково погашаючи заборгованість, востаннє 11.02.2020 у розмірі 5508,01 грн, що підтверджує факт існування кредитних відносин (а.с.39, 40-45). Станом на дату відступлення прав вимоги, 14.07.2021, заборгованість [PERSON] за договором від 10.06.2019 № 0983466176 складала 56461,97 грн. Позивачем за період з 14.07.2021 по 25.10.2021 відповідачеві нараховувалися відсотки на загальну суму заборгованості у розмірі 10214,94 грн за відсотковою ставкою 1,75% за один день користування кредитом на суму фактичного залишку заборгованості протягом дії договору, оскільки [PERSON] у повному обсязі заборгованість за кредитним договором не погашена (а.с.39). За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст.1048, ч. 1 ст.1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, надані представником позивача докази, а саме договір позики, заявка-анкета, пропозиція надання траншу, акцепт оферти, довідка про ідентифікацію, квитанція зачислення коштів, розрахунки заборгованості, договір факторингу, реєстр боржників, суд вважає належними доказами, оскільки обґрунтовують вимоги в межах заявлених позовних вимог, де враховано період порушення боржником умов договору та часткове погашення ним заборгованості. Враховуючи вищенаведене, правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд приходить до висновку про те, що позивач, як правонаступник кредитора за договором факторингу від 14.07.2021, за кредитним договором від 10.06.2019 щодо позичальника [PERSON] , має право на отримання від останнього заборгованості, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 5599,97 грн, нарахованих на них згідно умов кредитного договору попереднім кредитором ТОВ «ІНФІНАНС» відсотків у розмірі 50862,00 грн, а також відсотків після набуття позивачем у справі права вимоги за кредитним договором у розмірі 10214,94 грн, що у загальному розмірі складає 66676,91 грн. Суд враховує, що ТОВ «Вердикт Капітал» (позивач) є правонаступником ТОВ «ІНФІНАНС», яке зареєстроване, як фінансова установа, до видів фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства належить факторинг. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Відтак, позивач ТОВ «Вердикт Капітал», як фінансова установа, мало право на нарахування за кредитним договором, укладеним з позивачем, відсоткових платежів, які встановлені таким договором. Щодо застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з даною вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно вимог ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що до позивача права вимоги за вказаним кредитним зобов`язанням перейшло 14.07.2021. За умовами договору № 0983466176, укладеного між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] 10.06.2019, строк його дії - 36 календарних місяців з дня підписання договору, тобто до 10.06.2022. З даним позовом представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду 28.12.2022 (а.с.85), тобто у межах строку позовної давності. Доводи представника відповідача, що строк позовної давності слід відраховувати з 17.11.2019, а саме зі спливу строку зобов`язання відповідно до додатків до договору при наданні (отриманні) чергового траншу, який становить 30 днів, суд вважає помилковими, оскільки відповідно до п. 1.7 договору від 10.06.2019 № 0983466176, протягом 36 календарних місяців з дня укладення договору позичальнику надається право користуватися кредитними коштами, які позичальник зобов`язується повернути товариству в рамках надання кредиту на умовах договору та правил. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості, [PERSON] , на виконання кредитних зобов`язань, частково погашав заборгованість, востаннє 11.02.2020 у розмірі 5508,01 грн, що свідчить про визнання ним свого боргу, чим перебіг позовної давності перервав, відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України. Таким чином, доводи представника відповідача у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, що є підставою для відмови у задоволенні позову, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються наявними в справі доказами. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, у силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн (а.с.84). Що стосується вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До позовної заяви додано договір № 07-10/2022 від 07.10.2022 про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», платіжне доручення № 343550030 від 10.11.2022 на суму 56000,00 грн, заявку на надання юридичної допомоги № 268 від 01.11.2022, та витяг з акта № 3 про надання юридичної допомоги від 07.11.2022, довіреності та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Змієвської Т.П., Мальцевої А.В. (а.с. 74-83, 113, 113 зворот, 116, 117). Із поданих документів вбачається, що загальна вартість наданих Адвокатським об`єднанням послуг з примусового стягнення заборгованості з [PERSON] становить 9000,00 грн. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 справі № 904/4507/18). Також у постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема, критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи. З огляду на наявність в матеріалах справи доказів фактичного надання адвокатським об`єднанням правничої допомоги позивачеві (надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти, складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовка та друк необхідних документів), враховуючи співмірність розміру витрат зі складністю справи та обсягом наданих послуг, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. При цьому, суд враховує, що розмір та співмірність витрат відповідачем та його представником не заперечувалися, доказів на спростування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, не надано, заяви про їх зменшення не подано.

Outcome: approved