Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-16 00:00:00

11 січня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про припинення стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що з 2017 року вони з відповідачем перебували разом як цивільне подружжя без реєстрації шлюбу. Від цивільного шлюбу у сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин із 2019 року і до дня подання позовної заяви, спільні малолітні діти проживають разом із ним та повністю перебувають на його утриманні. Мати дітей добровільно самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про них. Вказує, що на даний час в провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за його позовом до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визначення місця проживання дітей. Відтак, на даний час, як зазначає позивач у своєму позові, діти проживають разом з ним та знаходяться на його повному утриманні, проте з нього продовжують стягувати аліменти на користь відповідача на утримання дітей, якими вона буде користуватись на власний розсуд, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 03.11.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої\~ст.279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. 06.03.2023 року представник відповідача подав відзив на позов, в якому заперечив щодо задоволення позову, оскільки такий є безпідставний та необґрунтований. Представник відповідача у своєму відзиві зазначає, що позивач перекручує обставини справи, надаючи їм того змісту, який вигідний саме для нього. Відтак підстави для задоволення позову відсутні. 13.03.2023 року представник позивача подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що наведені у відзиві обставини не спростовують позицію позивача. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст.\~12,\~13,\~44,\~76-82\~ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.8-9). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26.03.2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 10 грудня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.10-13). Також встановлено, що на розгляді в Мукачівського міськрайонному суді перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Виконавчий комітет Ужгородської міської ради про визначення місця проживання дитини (а.с. 14-15). Позивач як на підставу позову посилається на акт обстеження умов проживання від 30.05.2022 року, висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому про доцільність проживання дітей з ним (а.с. 19-27). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З аналізу норми ч.2\~ст.181 СК України\~випливає, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Згідно положень ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1,5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач у своєму позові посилається, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин із 2019 року і до дня подання позовної заяви спільні малолітні діти проживають разом із ним та повністю перебувають на його утриманні. Таким чином, рішення про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача ставить його у нерівне становище, оскільки вважає, що діти проживають разом з ним. Разом з тим, судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26.03.2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також відповідно до описової частини рішення суду відповідач позов визнав, чим спростовується посилання позивача, що з 2019 року діти проживають з ним (а.с.10-13). Також на розгляді в Мукачівського міськрайонному суді перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Ужгородської міської ради про визначення місця проживання дітей, відтак суд вважає, що позовні вимоги позивача є і передчасними, оскільки рішення щодо визначення місця проживання дітей з позивачем не приймалось. При цьому, суд зазначає, що само по собі перебування дітей за місцем проживання позивача, як батька та платника аліментів, не звільняє останнього від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини, стягнуті у відповідності до судового рішення, оскільки в даному випадку платник аліментів, як батько, має право на підтримання з дітьми регулярних особистих стосунків і прямих контактів, він має право брати участь у вихованні дітей, має право спілкуватись із ними, у тому числі за місцем свого проживання. Більше того, з долучених до відзиву документів, вбачається, що [PERSON] у період з 01.01.2022 року по 24.11.2022 року виїжджав за кордон, що підтверджується листом з Державної прикордонної служби № 25406 від 30.12.2022 року. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів наявності обставин, які є підставою для припинення сплати аліментів. Стосовно твердження позивача, що відповідач за встановлених обставин буде користуватись отриманими аліментами на власний розсуд, суд вважає, що позивач зазначає про події, які не відбулись у часі і таким чином є лише його припущеннями. Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про необгрунтованість пред`явлених позовних вимог, у задоволенні яких слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судовий збір,сплачений за подання до суду позовної заяви суд залишає за позивачем.

Outcome: dismissed