Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що вказане житлове приміщення перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Лозова Харківської області. У вказаному житловому приміщенні відповідач зареєстрований, але не проживає більше 4 років, виїхав на заробітки, комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла. У судове засідання представник позивача комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області Тарасенко С.О., не з`явилася, надала заяву, про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. У разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] жодного разу, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та відзив на позов не подавав. Повістка відповідачу надсилалася за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та відповідно ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до п.2. ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У судове засідання представник третьої особи виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області Тарабара Ю.В., в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує. У судове засідання представник третьої особи відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області Пономаренко О. в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відділу, прийняти рішення по справі відповідно до чинного законодавства. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 05.08.2004 року, що підтверджується особовим рахунком. Наймачем квартири за вищевказаною адресою є [PERSON] , яка знята з реєстрації місця проживання 13.08.1995 року, у зв`язку зі смертю. Вказане житлове приміщення перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Лозова, Харківської області. Згідно листа Лозівського РВП ГУНП в Харківській області за №12222/119-86/04/20-2022 від 20.12.2022, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживає тривалий час. Зі слів сусідів, востаннє його бачили в 2009 році, де він може перебувати невідомо, зв`язок з ним не підтримують. У квартирі певний період проживали переселенці. Факт не проживання відповідача по справі за адресою: мкрн. [ADDRESS] , підтверджується актами, складеними співробітниками КП «ЖУК» Лозівської міської ради 02.11.2020 року, 19.11.2021 року, 24.11.2022 року, з яких вбачається, що зі слів сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до вказаної квартири [PERSON] не з`являється більше чотирьох років, де знаходиться зараз невідомо. З повідомлення Лозівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 03.12.2022 року за №858/24.16-10, вбачається, що актовий запис про смерть [PERSON] у відділі відсутній. Перевірку проведено за сім контрольних років (01.01.2015 року по теперішній час) при повній наявності архіву. Відповідно до обґрунтованих розрахунків суми заборгованості за комунальні послуги станом на 01.12.2022 року загальний розмір боргу становить 186125,22грн. Згідно рішення №140 Лозівської міської ради від 31 січня 2011 року, було створене комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, на базі відокремленої частини комунальної власності міської територіальної громади м.Лозова. Рішенням Лозівської міської ради Харківської області за №840 від 16 лютого 2018 року Комунальному підприємству «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради надано повноваження щодо здійснення контролю за належним використанням житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Лозова з правом звернення до суду та інших органів з питань виселення та визнання осіб такими, що втратили право користування жилими приміщеннями. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.76,ч.1 ст.81,ст.90 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Пленум Верховного Суду України в п.9 постанови «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985року №2\~(зі змінами та доповненнями), роз`яснив, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до ст.9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло непорушне та гарантовано статтею 47 Конституції України. Аналогічна норма міститься і у абзаці 2 ч.1 ст.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до якої, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою В пункті 34 Постанови Пленуму №5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ наголосив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.71,72,116,156 ЖК України; ст.405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається право користування жилим приміщенням протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках, зокрема, взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз ст.71,72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідач за комунальні послуги не сплачує, в квартирі не проживає понад шість місяців, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням, у зв`язку з чим суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2481 гривня, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved