Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] в якій просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання сина [PERSON] на користь матері [PERSON] з 1/4 до 1/8 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, та зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання доньки [PERSON] на користь матері [PERSON] з 1/4 до 1/8 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що з 06.01.2001 по 2010 рік перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Від шлюбних відносин мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.09.2010, з позивача на користь матері [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку. З 25.09.2010 позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15.11.2021, з позивача на користь матері [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку. Вказує, що на теперішній час матеріально допомагає своїм непрацездатним батькам, які хворіють та отримують мінімальну пенсію. Враховуючи, що щомісячний дохід позивача складає приблизно 25\~000 грн, наявність в нього ще однієї дитини та судового наказу щодо стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку, тому позивач вважає, що є всі законні підстави для задоволення позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Ухвалою суду від 06.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 22.03.2023 відповідачу-1 [PERSON] відмовлено в прийнятті визнання відповідачкою позову. Сторони у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач-1 надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідач-2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, згідно поштових повідомлень, які повернулись на адресу суду та оголошення про виклик відповідача, яке було опубліковане на сайті Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, однак до суду не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на таке. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другоїстатті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зокрема, значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Судом встановлено, позивач з відповідачем-2 [PERSON] є батьками дитини доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №140. Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.09.2010, з позивача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітної плати на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , до повноліття дитини, на користь її матері відповідача-2 [PERSON] , починаючи стягнення з 03.08.2010, у межах платежів за один місяць, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1538, позивач та відповідач-1 [PERSON] є батьками дитини сина [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15.11.2021, з позивача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму на не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10.09.2021 та до досягнення дитиною повноліття. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що його матеріальний стан змінився, розмір його щомісячного доходу складає приблизно 25\~000 грн, та з нього стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку. Також зазначає, що на теперішній час він допомагає матеріально своїм непрацездатним батькам пенсіонерам, які хворіють і отримують мінімальну пенсію, на підтвердження цих фактів позивачем надано копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №22, де його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №182, згідно якого його мати [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », довідки про доходи №2953 1199 6595 1970 та [NUMBER] , видані матері позивача [PERSON] за періоди січень 2021-грудень 2021 та листопад 2021-січень 2022. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем по справі не надано доказів та не доведено наявності обставин, які б вказували на наявність підстав саме для зменшення розміру аліментів, та не наведено підстав погіршення матеріального становища, зміну його сімейного стану, стану його здоров`я. Так, позивач посилався на те, що змінився його майновий стан, тому він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Разом з тим, позивачем не доведено та не надано жодних доказів, що мати позивача, яка є пенсіонером, потребує за станом здоров`я додаткового стороннього догляду та додаткових коштів на її утримання, і що таке утримання їй надає позивач, а також не надано доказів неможливості утримання матері позивача іншими особами, окрім надання допомоги позивачем. А з наданих суду позивачем письмових доказів, а саме з довідок про доходи за період 2021 року та січень 2022 року, вбачається, що його мати [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком, тобто має власний дохід. Та обставина, що позивач допомагає своїй матері не є обставиною, яка впливає на визначення судом розміру аліментів на утримання дитини, оскільки є добровільним вчинком позивача і свідчить про наявність матеріальних можливостей на це, незважаючи на сплату аліментів у визначеному судом розмірі. Посилання позивача, як на підставу для зменшення розміру стягуваних аліментів, на те, що позивач утримує свою матір, яка є пенсіонером за віком та отримує незначний розмір пенсії, судом відхиляються. Також, суду не надано будь-яких доказів щодо зміни сімейного стану позивача, стану його здоров`я, матеріального стану та його доходів, лише в позові він вказує на приблизний щомісячний дохід в розмірі 25\~000 грн. Будь-яких інших доказів, що мають істотне значення для справи, позивачем не надано. Беручи до уваги, що сплата аліментів у визначеному судом розмірі не є надмірним тягарем для позивача, а їх зменшення не відповідає інтересам дітей, враховуючи баланс інтересів дітей та матеріальних можливостей батька, суд приходить висновку про недоведеність позивачем неспроможності сплачувати щомісячно аліменти на утримання дітей у розмірі, раніше визначеному рішеннями суду. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права . Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено погіршення його матеріального стану, зміну його сімейного стану, стану здоров`я, а добровільна матеріальна допомога матері не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, тому за таких обставин, у задоволені позову слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в позові, судові витрати покласти на позивача.

Outcome: dismissed