Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цією позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 11.05.2018 між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Малоглушанською сільською радою Любешівського району Волинської області, зроблено відповідний актовий запис № 4. Від шлюбу не мають дітей. Зазначає, що протягом останніх місяців сімейне життя між ними поступово погіршилося, неодноразово виникали сварки, непорозуміння. Чоловік вже декілька місяців не проживає разом із нею. Будь-які подружні стосунки вони не підтримують. Просить суд розірвати їх шлюб, залишити їй шлюбне прізвище та розгляд справи проводити без її участі. Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 25.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, судове засідання призначено на 12 год 00 хв 15.02.2023. У зв`язку з ненадходженням до суду відомостей про вручення відповідачу судової повістки про дату, час та місце судового засідання, судовий розгляд справи неодноразово відкладався, останній раз - на 10 год 30 хв 23.03.2023. Позивач та відповідач, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, в призначене судове засідання не прибули (а.с.33,40). У своїй заяві від 09.03.2023 позивач просить розгляд справи проводити без її участі, не заперечує щодо постановлення заочного рішення у справі (а.с.36). Відповідач [PERSON] 23.03.2023 подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує відносно розірвання шлюбу (а.с.42). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Як убачається з свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] , 11.05.2018 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Малоглушанською сільською радою Любешівського району Волинської області, актовий запис № 4. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Судом установлено, що сімейне життя сторін не склалось через різні характери та погляди на життя, шлюб та сім`ю. Декілька місяців шлюбні відносини фактично припинено, спільного господарства не ведуть. Ураховуючи вищенаведене та відповідно до вимог ст. 112 СК України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим позов необхідно задовольнити. Згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити за собою прізвище [PERSON] , про що вона зазначила у своєму позові. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому зі сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1073,60 грн необхідно повернути безпосередньо позивачу з державного бюджету 536,80 грн, а 536,80 грн - стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі статей 24, 55, 56, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved