Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Черкаського державного технологічного університету про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 31.08.2018 він був звільнений з посади професора Черкаського державного технологічного університету (ЧДТУ) про що зазначено записом у його трудовій книжці під № 25. На момент звільнення відповідач (ЧДТУ) мав перед ним заборгованість по заробітній платі у вигляді недоплати за науковий ступінь, вчене звання та надбавки за вислугу років, що було встановлено рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.01.2022 (справа № 711/3174/20). Тож, зі сторони відповідача мало місце порушення ст. 116 КЗпП України, якою визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення (в редакції чинній станом на дату звільнення, тобто на 31.08.2018). Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Оскільки рішенням Придніпровського районного суду від 25.01.2022 про стягнення з ЧДТУ на його користь заборгованості по заробітній платі спір було вирішено на його користь, то відповідно, ЧДТУ має виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Вищеназване судове рішення було виконане відповідачем шляхом перерахування грошових коштів у вигляді заробітної плати на його картковий банківський рахунок 19.08.2022, що підтверджує випискою про рух коштів по рахунку за період 31.07.2022 - 30.08.2022, виданою Райффайзен Банком 30.08.2022. Таким чином, остаточний розрахунок після звільнення був проведений відповідачем 19 серпня 2022 року. Відповідно, затримка розрахунку при звільненні складає 47 місяців і 18 днів. Оскільки, станом на дату звернення до суду з цим позовом, чинним законодавством визначено, що до стягнення підлягає середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, то вважає, що до стягнення підлягає середній заробіток за шість місяців до проведення повного розрахунку, тобто за період з 18 лютого 2022 року по 18 серпня 2022 року. Згідно зробленого ним розрахунку, з відповідача підлягає до стягнення за час затримки розрахунку при звільненні 69414,00 грн. Таким чином, на підставі викладеного вище, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 69\~414, 00 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 22.11.2022 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 27.12.2022\~до суду\~надійшов від представника відповідача адвоката Гарбазея Д.О. відзив на позов датований 13.12.2022, у якому зазначено, що відповідач (ЧДТУ) не погоджується із заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує на те, що позивач вважає, що ЧДТУ повинно здійснити виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зазначаючи, що таким періодом є час з 18.02.2022 по 18.08.2022, а сумою, що підлягає виплаті є 69 414, 00 грн., що складається з середньоденного заробітку за останні два місяці перед днем звільненню 542,30 грн. помножене на кількість днів затримки - 128 робочих днів. Черкаський державний\~технологічний університет\~вважає наведені\~позивачем позовній\~заяві доводи\~незаконними та\~такими,\~що не\~ґрунтуються на\~нормі закону,\~відтак позовні\~вимоги не\~повинні підлягати\~задоволенню. Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.01.2022 по справі № 711/3174/20 та позовної заяви [PERSON] був звільнений з ЧДТУ 31.08.2018. Відповідно порушення прав позивача щодо повного своєчасного розрахунку, а саме при звільненні мало місце з 01.09.2018 по день фактичного розрахунку, а саме по 19.08.2022. Враховуючи початок порушення прав [PERSON] 01.09.2018, відлік шестимісячного строку для стягнення середнього заробітку повинен обліковуватися саме від дати початку порушення права, а не від дати відновлення порушених прав (виплати заробітної плати). Тож, якщо здійснювати розрахунок шестимісячного строку, за який може бути стягнуто середній заробіток, з дати порушення, то кількість робочих днів за період становить 123 робочі дні (вересень 2018 - 20 робочих днів, жовтень 2018 - 22 робочі дні, листопад 2018-22 робочі дні, грудень 2018-19 робочих днів, січень 2019-21 робочих днів, лютий 2019 - 19 робочих днів). В свою чергу, згідно наведеного розрахунку [PERSON] , останній здійснює облік шестимісячного строку для нарахування та стягнення середнього заробітку з дати фактичної виплати заробітної плати - 19.08.2022, що вважає невірним. Окрім того, згідно наведеного розрахунку кількість днів в періоді, визначеному [PERSON] становить 128 робочих днів. Відтак має місце збільшення суми виплати середнього заробітку на 5 робочих днів, що в свою чергу становить - 2 711,50 гривень (542,30 грн. х 5 робочих днів = 2 711,50 грн.). Таким чином, на думку відповідача, позивачем невірно визначено період, за який повинен бути стягнутий середній заробіток, вірним вважають обрахунок шестимісячного періоду для нарахування та стягнення середнього заробітку від дати початку порушення, що у випадку з [PERSON] становить 124 робочі дні, починаючи облік саме з 01.09.2018, а не з 18.02.2022. Так, розмір простроченої заборгованості ЧДТУ перед [PERSON] за періоди становить: жовтень-грудень 2008 року - 1184,10 грн., за період з 02.09.2015 по вересень 2017 року - 9 579,00 грн., за період листопад 2017 року - лютий 2018 року у сумі 661,98 грн., що в цілому становить 11359,38 грн. При цьому, враховуючи принцип пропорційності, розмір заборгованості, співвідношення суми виплачених [PERSON] за вказаний період (жовтень-грудень 2008 року, з 02.09.2015 по вересень 2017 року, листопад 2017 року - лютий 2018 року) коштів (244 991,95 грн.) до суми донарахованих своєчасно невиплачених) за цей же період коштів згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.01.2022 по справі № 711/3174/20 (1 184,10 грн., 9 579,00 грн., 661,98 грн. відповідно) становить 4,64 (сім цілих три десятих) % (11 359,38 грн.: 244 991,95 грн. х 100 % = 4, 6366 %). Відповідно, до стягнення з Черкаського державного технологічного університету повинна підлягати сума, пропорційна недоотриманим за визначений судом період грошових коштів, такою сумою є 3 220,81 грн. (69 414,00 грн. х 4,64 % : 100 %). Натомість позивач вимагає стягнути з відповідача середній заробіток в сумі 69 414,00 гривень, що у 6 раз перевищує суму заборгованості ЧДТУ перед [PERSON] у несвоєчасно виплаченій заробітній платі та є не співмірним із майновою втратою працівника. Тим паче, що така майнова втрата відбулася в 2008, 2015-2017 роках, в той час як стягнення середнього заробітку відбувається із розрахунку окладу професора кафедри на травень-червень 2018 року. На підставі викладеного, на думку ЧДТУ, належною сумою стягнення середнього заробітку за час не проведення повного розрахунку при звільненні є 7,3 % від суми розрахованої позивачем, тобто 3 220,81 гривні. А тому просять відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Черкаського державного технологічного університету про стягнення середнього заробітку в сумі 69 414,00 гривень за час затримки розрахунку при звільненні, а судові витрати залишити за позивачем. 19.12.2022 позивачем\~подано відповідь\~на відзив,у якій вказує, що 14.12.2022 поштою він отримав відзив на позов, зі змісту якого вбачається, що відповідач фактично визнає факт не проведення з ним повного розрахунку при звільненні та не заперечує проти задоволення позову, але не погоджується із сумою стягнення. Таку свою позицію обґрунтовує тим, що позивачем, на його думку, неправильно визначено кількість днів у шестимісячному терміні, за який має бути стягнутий середній заробіток, а також просить застосувати так званий «принцип пропорційності», який на його думку має складати 4,64 % від суми середнього заробітку за шість місяців. Вважає таку позицію помилковою та належним чином не обґрунтованою. Враховуючи положення ст. 117 КЗпП України, в редакції чинній на час розгляду справи, ним було визначено кількість робочих днів за шестимісячний термін за період з 18 лютого по 18 серпня 2022 року, тобто напередодні виплати заборгованості по заробітній платі, тоді як відповідач вважає, що кількість робочих днів за шестимісячний термін має бути визначена за період з дати початку порушення, тобто з 01 вересня 2018 року до 01 березня 2019 року. А оскільки, у період воєнного стану зупинена дія ст. 73 КЗпП України щодо святкових днів, то кількість робочих днів за шестимісячний термін взятий позивачем складає 128 робочих дні, тоді як кількість робочих днів за шість місяців взятих відповідачем становить 125 роб днів, а не 124, як вказав відповідач у відзиві. Оскільки законодавство не містить зазначення того, з якої дати має бути обрахований такий шестимісячний період: з дати звільнення чи з дати проведення повного розрахунку, то він вважає, що твердження відповідача про невірне визначення позивачем кількості робочих днів для проведення обрахунку є спірним і покладається у цьому питанні на думку суду. Щодо застосування принципу пропорційності та зменшення суми розміру відшкодування вказує на те, що з огляду на його середньоденний заробіток у сумі 542 грн. 30 коп., який відповідачем не оспорюється, а кількість робочих днів за весь період затримки розрахунку при звільненні складає 1237 робочих дні, то відповідно, середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні складає 670 825 грн. (542 грн. 30коп х 1237роб. дні). На думку позивача, сума середнього заробітку за 6 місяців, яка становить 69\~414 грн. (542 грн. 30 коп. х 128 робочих днів), тобто складає практично 10% від переднього з са аробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні, є адекватною і співмірною, особливо з врахуванням того, що розмір простроченої заборгованості (недоплачена йому при звільненні заробітна плата) становить 11\~359,38 грн., що є більшою ніж його місячна заробітна плата на дату звільнення, період затримки тривав майже чотири роки, з яких майже два роки - період судового процесу, який затягнувся в тому числі і через позицію відповідача, який позовні вимоги під час судового слухання так і не визнав, а судове рішення виконав більше ніж через півроку після його винесення судом, хоча апеляції не подавав. Щодо розрахунків відповідача із застосуванням так званого «принципу пропорційності», який базується на відсотковому співвідношенні виплаченої заробітної плати та недоплачених сум заробітної плати у розмірі та за періоди, які встановлені рішенням Придніпровського районного суду від 25 січня 2022року у справі № 711/3174/20, що на його думку має бути застосований для визначення суми стягнення за затримку розрахунку при звільненні, то вони на думку позивача, є некоректними, юридично не обґрунтованими та не мають жодного відношення до принципу співмірності та критеріїв, які рекомендовані Верховним Судом для зменшення суми стягнення заборгованості за затримку розрахунку при звільненні. Тож просить позовні вимоги задовольнити у розмірі вказаному у позовній заяві. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання 10.01.2023, закрито підготовче судове засідання та призначено до розгляду по суті. В ході розгляду, 07.02.2023 позивачем [PERSON] було надано для приєднання до матеріалів справи письмові пояснення, у яких вказує, що він звернувся до суду з позовом до Черкаського державного технологічного університету про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки при звільненні 31 серпня 2018 року з ним не було проведено повного розрахунку. Зокрема, під час звільнення не була виплачена заборгованість по заробітній платі за попередні роки роботи, яка виникла через виплату йому не в повному обсязі доплат за науковий ступінь, вчене звання та надбавки за вислугу років. Факт не проведення з ним повного розрахунку при звільненні був встановлений рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 січня 2022 року, справа № 711/3174/20. Це судове рішення було виконане в відповідачем 19 серпня 2022 року, що вбачається з виписки про рух коштів по його банківському рахунку, виданою Райффайзен Банком 30.08.2022. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі №1-5/2012 невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника, або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Тож саме 19 серпня 2022 року є датою проведення з ним остаточного розрахунку при звільненні і, відповідно, затримка розрахунку при звільненні складає 1237 робочих днів. На підставі відомостей Пенсійного фонду про виплачену йому в ЧДТУ заробітну плату та

Outcome: partial