Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Лозинської районної державної адміністрації, про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. В обґрунтування позову зазначивши, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. На даний час донька проживає разом з матір`ю, яка у свою чергу позбавляє його можливості виконувати свої батьківські обов`язки через постійні перешкоди з її боку на ґрунті непорозуміння щодо участі батька у вихованні дитини. Вважає своїм батьківським обов`язком встановити графік та спосіб зустрічей з донькою за допомогою судового рішення, задля забезпечення виконання свого батьківського обов`язку, а також в необхідності та потребі доньки у спілкуванні з батьком. Вказав, що на думку відповідача, його участь у процесі виховання, догляді та соціалізації дитини має обмежитися лише матеріальною допомогою. Зауважив, що він ніколи не вчиняв щодо власної доньки будь-яких проявів насильства, в тому числі психологічного, завжди ставився та ставиться до неї з повагою та дотриманням принципів людської гідності. У них із донькою завжди були теплі, довірливі стосунки. Навіть після припинення спільного проживання з відповідачем, донька із задоволенням бачилася з ним, проводила вільний час, спілкувалася в питаннях навчання, повсякденного життя, відпочинку та дозвілля.\~ На підставі вищевикладеного, просить зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні та вихованні [PERSON] , шляхом надання періодичних побачень, можливості відвідування дитиною місця проживання батька із можливістю залишатись на ніч без участі матері та сторонніх осіб, а також можливості спільного відпочинку та встановити йому наступний графік побачень і відвідувань для виховання і спілкування з донькою:\~перша, третя субота і неділя кожного місяця з 11.00 години суботи до 19.00 години неділі за місцем фактичного проживання батька, без обмежень місць прогулянок, без присутності матері; перші три дні поспіль шкільних осінніх, зимових та весняних канікул за місцем фактичного проживання батька, без обмежень місць прогулянок, без присутності матері; у період другої половини шкільних літніх канікул не більше 21 дня поспіль для відпочинку та оздоровлення дитини без присутності матері з обов`язком надання матері інформації щодо місця, періоду та тривалості відпочинку; кожний парний рік у день народження дитини (04 жовтня), за місцем проживання (перебування) батька, з можливістю відвідувати громадські місця та дитячі розважальні заклади, без присутності матері дитини, з повідомленням матері про місцеперебування дитини; у святкові та неробочі дні, визначені ст. 73 КЗпП України з 10 до 20 години за місцем фактичного проживання батька, без обмежень місць прогулянок, без присутності матері, а саме: у парні роки 1 січня - Новий рік, 8 березня - Міжнародний жіночий день, 9 травня - День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (День перемоги), 24 серпня - День незалежності України, Трійця, 25 грудня - Різдво Христове; у непарні роки 7 січня - Різдво Христове, 1 травня - День праці, 28 червня - День Конституції України, 14 жовтня - День захисника України, Пасха (Великдень). Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 листопада 2021 року відкрито провадження у страві, вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, зобов`язано\~Службу у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області\~подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 листопада 2021 року залучено у якості третьої особи, яка не\~заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,\~Службу у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області. Виключено третю особу - Службу у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 грудня 2021 року залучено до участі у справі за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області\~про визначення способу участі одного з батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (м. Київ, вул. Контрактова площа, 2). Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 січня 2022 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] , треті особи Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації\~про визначення способу участі одного з батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною\~на 30 днів. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 лютого 2022 року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. Стягнуто з\~Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (Код за ЄДРПОУ 37333608, місцезнаходження: 04070 м. Київ, Контрактова площа, будинок 2) штраф в дохід державного бюджету у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят однієї) гривні. Відповідно до розпорядження Верховного суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Запорізької, Харківської областей)» №16/0/9-22 від 06.04.2022 та відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Лозівського міськрайонного суду Харківської області на Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана судова справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Подорець О.Б. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2022 року справу прийнято до свого провадження. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2022 року витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 26) інформацію про перетинання державного кордону України [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за період з 24 лютого 2022 року по теперішній час. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2022 року витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 26) інформацію про перетинання державного кордону України [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за період з 24 лютого 2022 року по теперішній час. Позивач [PERSON] до суду надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про що свідчать судові повістки направлені засобами поштового зв`язку, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалася правом надання відзиву на позов. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19\~сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17\~, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Представники третіх осіб - Органу опіки та піклування Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, надали до суду заяви з проханням розглянути справу у її відсутність, ухвалити рішення в інтересах дитини. Виходячи з того, що судом вичерпані всі можливості щодо направлення та повідомлення відповідача про розгляд справи, суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що 01 червня 2012 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно з частинами другою та третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частини першої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особи у здійсненні нею свого права. Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків вимагатиме від судів ретельної перевірки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, N 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Згідно частин другої, третьої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Отже, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Судом не встановлені обставини, які б свідчили про аморальну або неналежну поведінку батька по відношенню до дитини, що може зашкодити розвиткові дитини. Стаття 51 Конституції України гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно частини шостої статті 7 СК України, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08.07.2003, «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03.12.2009). Слід також зазначити, що порядок виховання та спілкування з дитиною встановлюється шляхом особистого спілкування, і ні законодавством України та положеннями міжнародних договорів не встановлена дистанційна участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, у тому числі шляхом залучення до такого спілкування сторонніх осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України» суд зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden від 27 листопада 1992 року), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року). Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останньої, проте між батьками, як встановлено судом, виникають суперечки щодо питання спілкування батьком із дитиною. Батьками, сторонами у справі - не досягнуто компромісу щодо присутності або відсутності матері при зустрічах із сином батька, при цьому увага обох батьків у житті дитини безумовно є важливим елементом її розвитку в психологічному аспекті. Суд вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із матір`ю, так і з батьком. При цьому, на обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини. З урахуванням того, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною, а також беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я, вік дитини, наявності рівних прав щодо спілкування з дитиною та участі у її вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову щодо встановлення в судовому порядку способу та графіку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Суд вважає, що графік такого спілкування має бути визначений із врахуванням інтересів дитини та має бути таким, що не порушує режиму дня та розвитку дитини, не відриватиме її від нормального, звичайного для неї середовища та не заважатиме нормальному її існуванню і при цьому не порушуватиме принципу рівності прав батьків при участі у вихованні дітей. При вирішенні питання про періодичність побачень батька з дитиною, судом враховано вік дитини, час необхідний для встановлення довірливих відносин між батьком та дитиною, а також майбутнє дорослішання дитини. Також суд зазначає, що визначений судом спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб чи у випадку виникнення негативних наслідків для дитини за результатами спілкування з батьком, може бути змінений в майбутньому за позовом одного з батьків за наявності відповідних підстав. Також суд звертає увагу сторін на те, що вони, як батьки дитини, незважаючи на взаємні непорозуміння між собою, мають вжити заходів щодо уникнення конфліктних, напружених стосунків між собою з метою досягнення співробітництва в інтересах дитини. Виходячи з викладеного та на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved