Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

29 листопада 2021 року АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за надані послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення в сумі 24356,33 грн.; індекс інфляції у розмірі 1658,19 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 743,61 грн. та судові витрати на судовий збір в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що централізоване постачання теплової енергії, гарячої та холодної води є предметом діяльності ПАТ «Полтаваобленерго». Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 11 серпня 2000 року №1515 ПАТ «Полтаваобленерго» призначено головним виконавцем комунальних послуг по теплопостачанню споживачів теплової енергії в м. Кременчуці. Відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] , що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а отже, зобов`язаний нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання в повному обсязі у відповідності до якісних показників згідно вимог нормативно-технічних документів. Послуги з теплопостачання надавалися відповідно до тарифів. На виконання вимог ст.25 Закону України «Про теплопостачання», споживачі постійно повідомлялися про зміну тарифів на теплову енергію в засобах масової інформації в порядку, встановленому законодавством. Однак відповідач в порушення норм чинного законодавства не здійснював своєчасної оплати за надані послуги. В результаті цього, станом на 18 жовтня 2021 року у [PERSON] виникла заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення, спожиті в період з січня 2016 року по квітень 2019 року включно і становить 24356,33 грн. Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України, в результаті несвоєчасної оплати за комунальні послуги відповідачу нараховані інфляційні втрати в розмірі 1658,19 грн. та за порушення строків виконання зобов`язання 3% річних в розмірі 743,61 грн. Тому позивач звернувся до суду для захисту своїх майнових прав та інтересів. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.01.2022 року задоволено позов АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії та стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії заборгованість за послуги теплопостачання у вигляді централізованого опалення за період з січня 2016 року по квітень 2019 року в сумі 24356,33 грн., встановлений індекс інфляції у розмірі 1658,19 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 743,61 грн. та судові витрати на судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.11.2022 року поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, прийнято до розгляду заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.01.2023 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.01.2022 року у справі №537/6088/21 за позовом АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення. Представник позивача АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії, назва якого змінена на АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії, Кравченко Я.Ю. в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, хоча визнав, що [PERSON] погасив заборгованість за надані комунальні послуги в сумі 9636,47 грн., а також індекс інфляції в сумі 1658,19 грн. та 3% річних від суми заборгованості в розмірі 743,61 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Його представник адвокат Прищепа В.М. надав заяву про розгляд справи у його та відповідача відсутність. З наданих представником позивача квитанцій вбачається, що [PERSON] сплатив заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 9636,47 грн. в межах позовної давності, а також індекс інфляції в сумі 1658,19 грн. та 3% річних від суми заборгованості в розмірі 743,61 грн. Також просив застосувати до вимог про стягнення заборгованості з центрального опалення за період з січня 2016 року по вересень 2018 року строк позовної давності. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених сторонами вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що АТ «Полтаваобленерго» до 24 квітня 2019 року включно надавало послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . За даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.10.2021 року за номером 280376922, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою О.В. 23.03.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №727, а також договору дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою О.В. 16.07.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №2414. Таким чином, з врахуванням положень ст.ст. 316-322 ЦК України, на момент виникнення спірних правовідносин відповідач [PERSON] був споживачем комунальних послуг, що надавалися позивачем за адресою [ADDRESS] по особовому рахунку № [NUMBER] . Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції чинній на момент виникнення правовідносин. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року, до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання. Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За розрахунком позивача, станом на 20 грудня 2021 року борг відповідача по оплаті наданих позивачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення за період з січня 2016 року по травень 2019 року становить 24356,33 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідач повинен сплатити три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 743,61 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1658,19 грн. Разом з тим, з наданих представником відповідача квитанцій вбачається, що [PERSON] сплатив заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 9636,47 грн. в межах позовної давності за період з жовтня 2018 року по травень 2019 року, а також індекс інфляції в сумі 1658,19 грн. та 3% річних від суми заборгованості в розмірі 743,61 грн. Суд враховує, що представник відповідача подав клопотання про застосування строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог за період з січня 2016 року по вересень 2018 року. Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. (ч.2 ст.267 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. (ч.3 ст.267 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. (ч.5 ст.267 ЦК України). Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч.1 ст.260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст.253-255 цього Кодексу. Між тим, у постанові від 07 липня 2020 року при розгляді справи № 712/8916/17, провадження № 14-448цс19, Великою Палатою Верховного Суду наведено такий правовий висновок, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2021 року АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги за період з січня 2016 року по травень 2019 року. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з 27.01.2016 року по 03.01.2023 року споживач жодного разу не оплатив отримані послуги, заборгованість тобто не вчинив дії, що свідчать про визнання ним свого боргу або іншого обов`язку. В межах позовної давності споживач оплатив борг лише 04.01.2023 року вже після ухвалення заочного рішення по даній справі про стягнення заборгованості за отримані ним послуги з централізованого опалення. Також з матеріалів справи вбачається, що з січня 2016 року позивач АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії не подало до суду інших позовів про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, надані за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин строк позовної давності за позовними вимогами АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії за період з 27 січня 2016 року по вересень 2018 року не переривався. Тому звертаючись до суду 29.11.2021 року з позовними вимогами про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, надані в період з 27 січня 2016 року по вересень 2018 року, позивач АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії пропустив строк позовної давності. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що 04.01.2023 року відповідач добровільно частково виконав позовні вимоги, сплатив заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 9636,47 грн. в межах позовної давності за період з жовтня 2018 року по травень 2019 року, індекс інфляції в сумі 1658,19 грн. та 3% річних від суми заборгованості в розмірі 743,61 грн. А також за заявою відповідача суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності щодо іншої частини позовних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в період з 27 січня 2016 року по вересень 2018 року. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення. Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача у разі відмови в позові.

Outcome: dismissed