Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-26 00:00:00

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.03.2023 у цивільній справі №607/14238/22, в задоволенні позову Акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» до [PERSON] про стягнення збитків, відмовлено. 08.03.2023 представник відповідача [PERSON] адвокат Вітів В.А. подав клопотання про долучення документів на підтвердження понесених судових витрат, згідно якого просив стягнути з позивача АТ «АКЦЕНТ БАНК» витрати на правничу допомогу понесені [PERSON] в розмірі 11\~000 грн. В обгрунтування вказаного клопотання представник відповідача зазначив, що ним виконано представництво інтересів відповідача в трьох судових засіданнях (неявка позивача не є підставою звільнення від оплати витрат на правничу допомогу), що згідно договору і попереднього розрахунку становить 6000 грн та 5000 грн за складення і подання відзиву на позовну заяву. На підставі вищевказаного [PERSON] оплатив йому 11\~000 грн. 27.03.2023 представником позивача адвокатом Добринь Я.О. подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, згідно з яким зважаючи на наданий відповідачем орієнтовний опис послуг з підготовки відзиву та інших процесуальних документів, подання їх до суду, вважає його явно завищеним та неспівмірним, у зв`язку з чим таким, що підлягає зменшенню, оскільки адвокатом не потребувало значного часу для підготовки подання відзиву на позов. Вказав, що надані з боку відповідача докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу є неналежними та недостатніми. Відтак, вважає, що представник відповідача не надав належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження реальності, необхідності та розумності вказаного розміру витрат, понесених відповідачем на правову допомогу, у зв`язку з чим вбачається необгрунтованість та неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу відповідача з реальним обсягом такої допомоги у суді першої інстанції, часом витраченим на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду та тривалість судових засідань), критерію реальності таких витрат. Посилаючись на наведене, просив суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1000 грн. 27.03.2023 судом зареєстровано заперечення проти зменшення судових витрат подані представником відповідача [PERSON] адвокатом Вітів В.А., згідно з якими в клопотанні представника позивача про зменшення розміру судових витрат не зазначено реальних обставин, які на його думку заслуговують оцінку справи як нескладної чи вартості послуг як завищених. При цьому, орієнтовні витрати з вартості послуг на відзив було зазначено в самому відзиві. Відповідачем було досліджено матеріали справи та здійснено перевірку обставин шляхом направлення запитів до реєстру судових експертів, проаналізована практика касаційної інстанції, якою доведено безпідставність позовних вимог. Вказав, що вартість оплати послуг адвоката за представництво в судових засіданнях обгрунтована та зумовлена саме діями позивача. Зокрема, представник позивача подавав суду клопотання про відкладення розгляду справи та ухилявся від надання належних копій/оригіналу звіту про оцінку, що було причиною відкладення розгляду справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо представник відповідача адвокат Вітів В.А. подав заяву про розгляд справи без його та відповідача участі, клопотання підтримав. Дослідивши зміст поданої представником відповідача заяви та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~вимог ч.\~1\~ст.\~270\~ЦПК України,\~суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи чи\~з власної\~ініціативи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо: 1)\~стосовно певної\~позовної вимоги,\~з приводу\~якої сторони\~подавали докази\~і давали\~пояснення,\~не ухвалено\~рішення; 2)\~суд,\~вирішивши питання\~про право,\~не зазначив\~точної грошової\~суми,\~присудженої до\~стягнення,\~або майно,\~яке підлягає\~передачі,\~або дії,\~що треба\~виконати; 3)\~судом не\~вирішено питання\~про судові\~витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430цього Кодексу. Згідно з\~вимогами ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~246\~ЦПК України,\~для вирішення\~питання про\~судові витрати\~суд призначає\~судове засідання,\~яке проводиться\~не пізніше\~двадцяти днів\~з дня\~ухвалення рішення\~по суті\~позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому\~статтею 270\~цього Кодексу. Судом встановлено, що 14.10.2023 позивач Акціонерне товариство\~«АКЦЕНТ-БАНК» звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення збитків у розмірі 47\~141,04 грн. Ухвалою судді\~Тернопільського міськрайонного\~суду Тернопільської\~області від 31.10.2022, відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження. 23.11.2022 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий представником відповідача [PERSON] адвокатом Вітів В.А., в якому представник відповідача серед іншого зазначив, що відповідачем [PERSON] понесено і буде в подальшому понесено витрати на правничу допомогу з адвокатом Вітів В.А. в розмірі 5000 грн за складення відзиву на позовну заяву та 2000 грн за представництво в кожному з судових засідань. В судовому засіданні 03.03.2023 представник відповідача [PERSON] повідомив, що протягом 5 робочих днів ним буде подана заява щодо понесених судових витрат. Відтак під час розгляду справи до судових дебатів представник відповідача зробив заяву про те, що докази понесених відповідачем витрат на правову допомогу буде надано суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.03.2023 року відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» до [PERSON] про стягнення збитків. При цьому, рішенням суду не вирішено питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу. 08.03.2023 представник відповідача подав клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11\~000 грн. До матеріалів справи в процесі розгляду та до клопотання про ухвалення додаткового рішення представником відповідача адвокатом Вітів В.А. було долучено: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВО за №1043451 від 18.11.2022; договір про надання правничої допомоги від 14.11.2022; акт наданих послуг від 08.03.2023 та квитанцію до прибуткового касового ордера №78 про отримання адвокатом Вітів В.А. 11000 грн. від [PERSON] . Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи . До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої\~статті 27 Закону\~до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Положеннями 627 ЦК України\~закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Як вбачається з договору про надання правничої допомоги від 14.11.2022, укладеного між [PERSON] (Клієнт) та [PERSON] (Адвокат), Адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу Клієнту в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області, Тернопільському апеляційному суді шляхом представництва його інтересів в справі №607/14238/22. Відповідно до умов п. 4.1. вказаного договору, гонорар винагорода Адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів Клієнта, складається з: 5000 грн за складення відзиву на позовну заяву, 2000 грн за представництво в кожному з судових засідань; 2000 грн за складення і подання до суду заперечень на відповідь на відзив; 6000 грн відзив на апеляційну скаргу/апеляційна скарга. Повноваження адвоката Вітів В.А. підтверджені договором про надання правничої допомоги від 14.11.2022 та ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВО за №1043451 від 18.11.2022. Відповідно до акту наданих робіт, підписаного адвокатом Вітів В.А. та [PERSON] , адвокат Вітів В.А. надано [PERSON] послуги з правової допомоги на загальну суму 11 000 грн. Виконавцем було виконано наступні послуги: 1) підготовка і погодження позиції для відзиву у справі №607/14238/22, підготовка і подання відзиву (5000 грн); 2) представництво в судових засіданнях під час розгляду справи №607/14238/22 (2000 * 3 = 6000 грн). Разом з тим, згідно з вимогами ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четверної даної цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 цієї статті ЦПК). Відповідно до\~вимог п.\~2\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§ 55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц). Разом з тим, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу наведені в акті виконаних робіт, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, кваліфікацію адвоката, який здійснює свою діяльність протягом тривалого часу, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу. З врахування наведеного та вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, враховуючи клопотання представника позивача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн, який підлягає стягнення з позивача в користь відповідача. Враховуючи наведене, клопотання адвоката Вітіва Віталія Антоновича, який діє в інтересах [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» до [PERSON] про стягнення збитків підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення з Акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» в користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. На підставі\~наведеногота

Outcome: partial