Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-15 00:00:00

07 грудня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 13 квітня 2022 року об 11 год. 40 хв. за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 67, водій автомобіля «Мercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , рухаючись на заборонений сигнал світлофора, здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Kuga», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , завдавши пасажиру [PERSON] тілесні ушкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт». 22 серпня 2022 року вироком Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/8497/22 [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Станом на сьогодні вирок набрав законної сили. Зазначеним кримінальним правопорушенням [PERSON] було завдано майнову та моральну шкоду. Вина [PERSON] , а також неправомірність його дій, що призвели до ушкодження здоров`я та пошкодження майна позивача, встановлена вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22 серпня 2022 року, який набрав законної сили 22 вересня 2022 року. В силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України доказуванню за даним позовом підлягає розмір майнової шкоди, заподіяний [PERSON] . Позивач поніс такі витрати: - на ремонт автомобілю у зв`язку з пошкодженням його у ДТП у сумі 324658,52 грн, що підтверджується договором ремонту транспортного засобу з ФОП [PERSON] від 19.08.22 № 32 та актом здачі-приймання наданих послуг з ремонту від 19.11.2022. Крім того, згідно висновку № 162/22 від 07.10.2022, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість ремонту легкового автомобіля «Ford Kuga», д.н.з. [NUMBER] , після ушкодження в ДТП складає 324658,52 грн., що підтверджується ремонтною калькуляцією № 5342 від 07.10.2022; - витрати на проведення оцінки дослідження автотранспортного засобу ФОП [PERSON] склала 4120 грн. 00 коп, що підтверджується квитанцією; - витрати на евакуатор ФОП [PERSON] з місця ДТП склали 5100 грн. 00 коп, що підтверджується касовими чеками; - витрати по оренді автомобілю згідно договору з ФОП [PERSON] від 14.04.2022 № 18-04/22 склали 162000 грн., що підтверджується договором та актом наданих послуг; - витрати за зберігання пошкодженого автомобілю згідно договору з TOB «УКРЕСТЕЙ-ГРУП» від 14.04.2022 № 116/22 склали 21000 грн., що підтверджується договором та актом наданих послуг. Отже, загальний розмір матеріальних збитків [PERSON] , отриманих внаслідок ДТП, становить 516878,52 грн (324658,52+4120+5100+162000+21000). Щодо відповідальності ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» позивач зазначив, що він в телефонному режимі 14.04.2022 повідомив ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про настання страхового випадку, і його зверненню було присвоєно номер 39 від 14.04.2022 та направлено представника ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» для огляду пошкодженого транспортного засобу. 28 квітня 2022 року в присутності представника (експерта) (номер телефону [NUMBER] [PERSON] ) ПрАТ «СК «Український страховий стандарт та позивача складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу, у якому встановлено деталізований перелік пошкоджень транспортного засобу - автомобіля «Ford Kuga», д.н.з. [NUMBER] . 30.07.2022 позивач направив на адресу ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» рекомендований лист № 0407802593255 з заявою про відшкодування витрат від 29.07.2022, пов`язаних з ушкодженням транспортного засобу, що підтверджується квитанцією. Згідно трекінгу Укрпошти цей лист було отримано страховою компанією 02.08.2022. Разом з цим, минуло понад 3 місяці і до цього часу [PERSON] не отримав жодної відповіді від страхової компанії про прийняте рішення щодо розміру відшкодування та не отримав жодної виплати. 08 вересня 2022 року позивач самостійно звернувся до незалежного експерта для визначення розміру збитків, оскільки понад 3 місяці не отримав жодної відповіді від страхової компанії. Про проведення ФОП [PERSON] , оцінки дослідження автотранспортного засобу, яке призначено на 28 вересня 2022 року, було повідомлено відповідачів, що підтверджується рекомендованими листами та квитанціями. Проте, жодна сторона не з`явилася на проведення експертного дослідження. Згідно висновку № 162/22 від 07.10.2022, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість ремонту легкового автомобіля «Ford Kuga», д.н.з. [NUMBER] , після ушкодження в ДТП складає 324658,52 грн., що підтверджується ремонтною калькуляцією № 5342 від 07.10.2022, сума матеріального збитку з урахуванням зносу автомобілю становить 175736,15 грн. 28.10.2022 позивач після неодноразових безрезультативних звернень до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» (телефоном, письмових) стосовно відшкодування витрат, як потерпілого у ДТП направив скаргу на бездіяльність страхової компанії до Моторно (транспортного) страхового бюро України, яка підтверджується листуванням з електронної пошти [PERSON] до Моторно (транспортного) страхового бюро України. 02.11.2022 на електронну адресу [PERSON] надійшла відповідь, в якій зазначено, що Національний банк України, як контролюючий орган, 20.09.2022 застосував до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» (ЄДРПОУ 22229921) захід впливу у вигляді відкликання (анулювання) всіх ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг (https://bank.gov.ua/ua/news/all/strahoviku-anulovano-litsenziyi-15034). Після відкликання ліцензій фінансова установа позбавляється права провадити діяльність за видами відкликаних ліцензій. Разом з тим, відкликання ліцензій не звільняє фінансову установу від виконання своїх зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг. Досудове врегулювання справ не дало позитивного результату, у зв`язку з чим рекомендовано було звернутись до суду для захисту своїх прав і інтересів в порядку визначеному цивільним законодавством. 19.11.2022 позивачем відремонтовано власний автомобіль «Ford Kuga», д.н.з. [NUMBER] , вартість ремонту становила 324658,52 грн., що підтверджується договором від 19.08.2022 № 32 та актом акт здачі-приймання наданих послуг з ремонту від 19.11.2022. Таким чином, з урахуванням доданих до позовної заяви доказів та положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та розпорядження від 09.04.2019 №538 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, з відповідача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь Позивача підлягає до стягнення шкода, заподіяна майну потерпілих потерпілого, в розмірі 130000 грн. (страховий ліміт). Не дивлячись на те, що минуло 90 днів і до цього часу Позивач не отримав жодної відповіді від страхової компанії про прийняте рішення, а також не отримав жодної виплати. Крім завданої позивачу майнової шкоди, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у наступному. Було порушене його право, яке гарантоване Конституцією України та Законами України, користуватися і розпоряджатися транспортним засобом марки «Ford Kuga», д.н.з. [NUMBER] , який було придбано в салоні «Ford» новим. Зокрема внаслідок пошкодження зазначеного автомобілю позивач зазнав не мало переживань та страждань з приводу того, що особа, яка пошкодила його майно та повинна відповідати за свої дії, протягом тривалого часу не має на меті добровільно відшкодувати заподіяні матеріальні збитки. Безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди позивач вимушений був організовувати перевезення автомобілю евакуатором, а не займатись своїми справами. Хвилювання та думки про те, як відновити автомобіль, а також те, що вартість ремонтних робіт перевищує розмір його доходу тримали його у постійній нервовій та психологічній напрузі. Позивач не міг використовувати автомобіль для власних потреб. Вказані вище обставини, спричинили ряд негативних наслідків, тобто моральну шкоду для позивача. З огляду на вищевикладене, моральну шкоду позивач оцінив у розмірі 200 000 грн. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд чає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. На підставі вищезазначеного та ст. 979, 1166, 1167, 1177 ЦК України, ст. 82 ЦПК України, ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь 386 878,52 грн. майнової шкоди та 200 000 грн моральної шкоди. Стягнути з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на його користь страхове відшкодування майнової шкоди в розмірі 130 000 грн. Позивач в підготовче засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримував, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи в силу ст. 128-131 ЦПК України повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду та шляхом направлення смс-повістки. Позовну заяву з додатками та ухвалою про відкриття спрощеного позовного провадження відповідач не отримав, рекомендований лист з повідомленням про вручення поштового відправлення, який було надіслано 30 грудня 2022 року на адресу, вказану у позовній заяві, повернувся до суду із зазначенням причини повернення - "адресат відсутній за вказаною адресою". Рекомендований лист з повідомленням про вручення поштового відправлення, який було надіслано 02 лютого 2023 року на адресу, вказану у позовній заяві, повернувся до суду із зазначенням причини повернення - "адресат відмовився". Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Представник ПрAT «СК «Український страховий стандарт» в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позовну заяву з додатками та ухвалою про відкриття спрощеного позовного провадження відповідач отримав 04 січня 2023 року. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено з матеріалів справи, 13 квітня 2022 року об 11 год. 40 хв. за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 67, водій автомобіля «Мercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , рухаючись на заборонений сигнал світлофора, здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Kuga», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22 серпня 2022 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді виправних робіт за місцем роботи засудженого строком на 1 рік з відрахуванням 15 % із суми заробітку засудженого в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік (а.с. 10-13). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. А тому фактичні обставини встановлені вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22 серпня 2022 року є преюдиційними і доведенню не підлягають. Таким чином, суд вважає доведеним, що винним в зазначеній ДТП є [PERSON] .. Звертаючись із позовною заявою, позивач посилався на те, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано матеріальних збитків на суму 516878,52 грн, які було витрачено на ремонт автомобіля та пов`язані з ремонтом витрати. На підтвердження вказаних матеріальних збитків позивач надав копію Договору оренди транспортного засобу № 18/04-2022 від 14 квітня 2022 року (а.с. 18-19), копію Акта №1-22 прийому-здачі наданих послуг від 14 жовтня 2022 року (а.с. 20), копію Договору оренди паркомісця від 13 квітня 2022 року (а.с. 21), квитанцію від 28 вересня 2022 року (а.с. 23) копію Звіту про оцінку № 162/22 від 07 жовтня 2022 року (а.с. 24-50), касові чеки від 10 травня 2022 року (а.с. 55, 56), копію Договору № 32 ремонту транспортного засобу від 19 серпня 2022 року (а.с. 60-62), копію Акта здачі-прийняття наданих послуг з ремонту від 19 листопада 2022 року (а.с. 63). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Приписами ст. 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктами 5, 6 указаної постанови Пленуму визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Під реальними збитками відповідно до ст. 22 ЦК України є витрати, яких особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, неправомірними діями [PERSON] пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) [PERSON] було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку зі вказаними діями [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» (а.с. 51). Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 35.1. ст. 35 зазначеного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 29 липня 2022 року [PERSON] звернувся з заявою до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП, яка була отримана страховою компанією 02 серпня 2022 року. Однак [PERSON] не отримав жодної відповіді від страхової компанії про прийняте рішення щодо розміру відшкодування та не отримав жодної виплати. У відповідності до статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування, про що протягом 3-х робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення, та здійснити виплату. 08 вересня 2022 року позивач самостійно звернувся до незалежного експерта для визначення розміру збитків, оскільки понад 3 місяці не отримав жодної відповіді від страхової компанії. Про проведення ФОП [PERSON] , оцінки дослідження автотранспортного засобу, яке призначено на 28 вересня 2022 року, було повідомлено відповідачів. Проте, жодна сторона не з`явилася на проведення експертного дослідження. 28 жовтня 2022 року позивач після неодноразових безрезультативних звернень до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» (телефоном, письмових) стосовно відшкодування витрат, як потерпілого у ДТП направив скаргу на бездіяльність страхової компанії до Моторно (транспортного) страхового бюро України (а.с. 58). Згідно отриманої відповіді від 02 листопада 2022 року Моторно (транспортне) страхове бюро України для захисту своїх прав рекомендувало звернутися до суду (а.с. 59). Національний банк України 20 вересня 2022 року застосував до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» (ЄДРПОУ 22229921) захід впливу у вигляді відкликання (анулювання) всіх ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг. Відповідно до п.п. 52.4, 52.5 ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, ліцензія якого анульована, позбавляється права на провадження обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак не звільняється від обов`язку виконання укладених договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17, Велика Палата Верховного Суду послідовно наголосила, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15 з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року в справі № 147/66/17). Таким чином, з відповідача ПрAT «СК «Український страховий стандарт» на користь позивача підлягає до стягнення шкода, заподіяна майну потерпілого, в розмірі 130000 грн., решта розміру майнової шкоди, а саме: 194658,52 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] .. Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Так, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно п. 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства. Відповідно правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Безумовно, у зв`язку з ДТП [PERSON] зазнав душевних страждань та переживань внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, неможливості ним користуватися, пошуку коштів на відновлення пошкодженого автомобіля, порушення нормальних життєвих зв`язків, спричинення проблем з робою, виникнення пригніченого стану. Безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди позивач вимушений був організовувати перевезення автомобілю евакуатором, а не займатись своїми справами. Хвилювання та думки про те, як відновити автомобіль, а також те, що вартість ремонтних робіт перевищує розмір його доходу тримали його у постійній нервовій та психологічній напрузі. При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд також враховує обставини справи та докази в їх сукупності, характер і тривалість страждань. А тому, виходячи із засад співрозмірності, справедливості та розумності суд вважає за необхідне і достатнє стягнути з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди грошові кошти в розмірі 200000,00 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідачів в дохід держави судовий збір у розмірі 7168,00 грн. пропорційно розміру задоволеним позовних вимог, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат, згідно норми п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved