Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення грошових коштів внаслідок невиконання зобов`язань по договору та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 10.05.2021 року між позивачем та суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою підприємцем [PERSON] (надалі-Відповідач) за місцем проживання позивача за адресою: [ADDRESS] , був укладений договір виготовлення та встановлення (монтажу) кухні за індивідуальним проектом. Відповідно до умов вказаного договору, відповідач взяв на себе зобов`язання виготовити для позивача кухню за індивідуальним узгодженим з позивачем проектом, вартість якої в цілому складає 51052 гривні, доставити її за вищевказаної адресою. Вартість доставки склала 200 гривень. Крім того, Відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити встановлення вказаної кухні за зазначеною адресою. Вартість встановлення (монтажу) кухні склала 10210 гривень. Всього вартість виготовлення кухні, її доставки та монтажу в цілому склала 61462 гривні. Позивач взяла на себе зобов`язання сплатити на користь відповідача передплату в розмірі 43024 гривень, що складає 70% від суми договору, а також здійснити кінцеву оплату на користь відповідача в розмірі 18438 гривень після здійснення ним доставки та монтажу кухні. Термін виготовлення, доставлення та монтажу кухні був визначений 45-50 робочих днів з дня внесення позивачем вищевказаної передоплати на користь відповідача. 10.05.2021 року позивачем було передано в якості передоплати відповідачу грошові кошти в розмірі 1000 доларів США, що за домовленістю з відповідачем становило 28 000 гривень. Відповідач залишив свій особистий підпис на вказаному договорі в знак підтвердження факту отримання від позивача грошових коштів у вказаній сумі. Крім того, відповідач надав позивачу рахунок-фактуру від 13 травня 2021 року за № 01-0521 на ім`я [PERSON] для здійснення другої частини передоплати на його користь грошових коштів в розмірі 15024 грн. Грошові кошти в розмірі 15024 гривень були перераховані на рахунок відповідача чоловіком позивача - [PERSON] [INFO] о 14:50:24 зі свого карткового рахунку, відкритого в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за проханням позивача. Вказує про те, що за таких обставин, враховуючи, що свої зобов`язання за вказаним договором позивач виконала 14 травня 2021 року, відповідач був повинен виконати свої зобов`язання не пізніше 27 липня 2021 року, тобто через 50 робочих днів з дня внесення передоплати. До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за вищевказаним Договором не виконав, чим заподіяв позивачу майнові збитки на в розмірі 43024 гривні. Крім того, позивач вважає, що відповідач повинен сплатити неустойку за те, що не виконав своїх зобов`язань в період з 28 липня 2021 року по 23 грудня 2021 року за 150 днів прострочення виконання зобов`язання в розмірі 3-х відсотків вартості роботи (послуги) за кожний день цього прострочення. Загальна вартість роботи з виготовлення, доставки та монтажу кухні складає 61462 гривні. 3 відсотка від цієї суми складає 1843 гривні 86 копійок. Таким чином, розмір неустойки за 150 днів прострочення відповідачем зобов`язання складає 263 477 гривень, але позивач, користуючись правом самостійно встановлювати розмір позовної вимоги, вважає за необхідне зменшити передбачений законом розмір неустойки до розміру завданих майнових збитків в сумі 43024 гривень. Разом з тим, позивач вказує про те, що внаслідок невиконання відповідачем вищевказаного Договору, позивачу заподіяна моральна шкода у вигляді душевних страждань, які вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, ігнорування претензії на адресу відповідача від 17.11.2021 року про повернення грошових коштів, завдали останній величезного внутрішнього дискомфорту та душевних страждань, пов`язаних з відсутністю нормальних побутових умов життя (відсутністю кухні). Крім того, через втрату грошових коштів в такому значному розмірі стосунки в родині стали напруженими, а позивач постійно перебуває в пригніченому стані внаслідок того, що відповідач ввів її в оману. Розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди позивач оцінює в сумі 10000 гривень. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд стягнути з [PERSON] , грошові кошти в розмірі 43024 гривні на відшкодування завданих майнових збитків у зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за договором виготовлення та встановлення (монтажу) кухні за індивідуальним проектом від 10.05.2021 року. Стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 43024 гривні у вигляді неустойки за невиконання зобов`язань за період з 28 липня 2021 року по 23 грудня 2021 року. Стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 10000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується оголошеннями про виклик до суду на сайті «Судова влада України». Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, виходив з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4, частини 1 статті 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Так, судом встановлено, що 10.05.2021 [PERSON] зроблено замовлення на виготовлення кухні [PERSON] згідно ескізу до замовлення, послуги, які передбачаються замовленням: виготовлення, доставка, монтаж кухні. Вартість товару складає 51052 грн, вартість доставки - 200 грн, монтаж - 10210 грн, всього - 61462 грн., передоплата становить 43024 грн, кінцева оплата - 18438 грн. Згідно розписки, яка міститься на ескізі до замовлення, [PERSON] 10.05.2021 отримав 1000 доларів США, що еквівалентно 28000 грн. Термін виготовлення товару - 20-25 днів робочих днів з дня передоплати (МДФ плівка, ЛДСП), 45-50 робочих днів з дня передоплати (МДФ фарба, акрил, пласти). Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, [PERSON] є суб`єктом підприємницької діяльності. Згідно квитанції №698Х-ВМАА-Х07А-Н01Н від 14.05.2021, [PERSON] , який є чоловіком [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , перерахував на розрахунковий рахунок СПД Кудін предоплату за кухню [PERSON] суму коштів в розмірі 15024,00 грн. [PERSON] направлялась претензія-вимога про повернення коштів у розмірі 43024,00 грн. на адресу [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст. 6 та ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 611 Цивільного Кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного Кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.551 Цивільного Кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного Кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 22 ч. 1ст. 1 ЗУ "Про захист прав споживачів", споживач - це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, регулює Закон України «Про захист прав споживачів», яким встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. При вирішенні спорів про захист прав споживача слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, лежить на продавцеві. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ). Згідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ч.1ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Як встановлено в судом, відповідач порушив право позивача як споживача на своєчасне виконання замовлення з виготовлення та монтажу кухні, в зв`язку з чим позивач має право на відшкодування заподіяних ним збитків. Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач надала суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог про стягнення коштів у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо виготовлення, доставки та монтажу кухні, і на думку суду дані докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми, а тому задовольняє позовні вимоги в цій частині в повному обсязі. Щодо стягнення моральної шкоди з відповідача в розмірі 10000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами: «... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». Згідно п. 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Враховуючи вищезазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди не підтверджені висновками медичних установ, в тому числі висновків соціально-психологічних досліджень, суд відмовляє позивачу у задоволені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає також судовий збір на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial