Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

у січні 2023 року позивачка звернулась з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки, що належали на праві приватної власності її чоловікові [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла мати її чоловіка [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належні їй земельні ділянки. Спадкоємцем за законом першої черги після її смерті був чоловік позивачки [PERSON] , який на момент смерті матері проживав з нею, прийняв спадщину, своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак не оформив своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] помер. Позивачка у встановлений законом строк після смерті чоловіка звернулась до нотаріуса, отримала свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та дві земельні ділянки, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на інші земельні ділянки через наявність співвласників. Позивачка [PERSON] , належним чином повідомлена про розгляд справи до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с.79). Представник відповідача Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району та третя особа [PERSON] , належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явились надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Представник відповідача зазначив, що позов визнає та йому відомі та зрозумілі наслідки визнання позову, передбачені ст.206 ЦПК України (а.с. 21, 78). Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно частин 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статті 1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 2 ст.1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частин 1, 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 08 листопада 2007 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, реєстровий № 78, яким спадкоємцем всього належного їй майна, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, призначила сина [PERSON] (а.с. 74). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Зорянською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с.11). [PERSON] до дня своєї смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , що підтверджується довідками № 202, 203 від 01 лютого 2019 року Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області. На момент її смерті разом з нею проживав та вели спільне господарство: син [PERSON] , [INFO] (а.с. 69, 70). Після її смерті відкрилась спадщина на таке майно: земельну ділянку площею 0,510 га, розташовану на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, на підставі державного акту серії І-ОД № 046188; 1/52 частку земельної ділянки площею 125,8313 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 089485, виданого на ім`я [PERSON] ; 1/620 частку земельної ділянки площею 127,9093 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 273442, виданого на ім`я [PERSON] (а.с. 9, 10-11, 40). 01 лютого 2019 року за заявою [PERSON] приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І. відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Зазначені обставини підтверджуються копією спадкової справи (а.с. 67-77). Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Зорянською сільською радою Саратського району Одеської області, 08 травня 1970 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після укладенню шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.6). [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 158 від 10 лютого 2020 року Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області. До складу його сім`ї входила дружина [PERSON] (а.с. 29). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 04 лютого 2020 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 8). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), [PERSON] не залишив (а.с. 26). Після його смерті відкрилась спадщина на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1985, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5124581100:02:001:0901; земельну ділянку площею 0,5116 га, розташовану на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, на підставі державного акту серії І-ОД № 046189; 1/52 частку земельної ділянки площею 125,8313 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 089485, виданого на ім`я [PERSON] ; 1/620 частку земельної ділянки площею 127,9093 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 273442, виданого на ім`я [PERSON] , а також на майно [PERSON] , яке [PERSON] прийняв, але не оформив своїх спадкових справ (а.с. 9, 10-11, 36, 38, 42). 13 лютого 2020 року за заявою позивачки приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І. відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Свідоцтва про право на спадщину за законом 15 вересня 2022 року видані позивачці [PERSON] на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1985, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5124581100:02:001:0901; земельну ділянку площею 0,5116 га, розташовану на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, на підставі державного акту серії І-ОД № 046189; а також на земельну ділянку площею 0,5116 га на підставі державного акту серії І-ОД № 046188, яка належала [PERSON] , померлої [INFO] , спадкоємцем якої був [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровими номерами 1804, 1805, 1806, 1807). Зазначені обставини підтверджуються копією спадкової справи (а.с. 27-66). Постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. від 16 вересня 2022 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на чотири земельні ділянки, які належали спадкодавцеві [PERSON] на підставі державних актів серії ЯА №089485, ЯА №273442 (а.с. 9, 10-11). Суд встановив, що державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯА №089485, ЯА №273442 видані на ім`я [PERSON] . У списку співвласників земельної ділянки до державного акту серії ЯА № 089485 під номером 15 зазначений [PERSON] , а під номером 16 зазначена [PERSON] , частка кожного складає 1/52 (а.с.9). У списку співвласників земельної ділянки до державного акту серії ЯА № 273442 під номером 401 зазначений [PERSON] , а під номером 402 зазначена [PERSON] , частка кожного складає 1/620 (а.с.10-11). За частиною 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до частин 1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину зха законом після смерті чоловіка [PERSON] , а тому є власником спадщини з часу відкриття та може захищати свої порушені права володіння та користування успадкованим майном відповідно до глави 29 ЦК України. За частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За положеннями ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, позов є обґрунтованим, підлягає задоволенню і за позивачкою належить визнати право власності на вищевказане майно.

Outcome: approved