Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В листопаді 2022 року позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування матеріальної шкоди в обґрунтування якого вказав, що внаслідок винних дій відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода якою йому заподіяно матеріальну шкоду тому просять стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 92213 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, пождав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представника третя особа у судове засідання не направила, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи. 2.Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 08.11.2022 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 07.02.2023 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 3. Фактичні обставини справи встановлені судом, зміст спірних правовідносин. 01 лютого 2022 року о 15 год. 00 хв. на автодорозі М-30, поблизу с.\~Малиничі, Хмельницького району, Хмельницької області на 248 км сталася дорожньо-транспортна пригода. Громадянин [PERSON] , керуючи транспортним засобом «DaewooNexia» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись в напрямку міста Хмельницького, у момент, коли за ним на зустрічній смузі для руху в попутньому напрямку знаходився автомобіль «Peugeot Partner» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] під час обгону здійснив маневр ліворуч, в результаті чого, щоб уникнути зіткнення з автомобілем [PERSON] , виїхав на узбіччя і перекинувся. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2022 року у справі №686/5440/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. \~124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «УПСК» згідно полісу AT1349581. 31 травня 2022 року позивач звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про визначення вартості матеріальної шкоди, завданої йому внаслідок пошкодження автомобіля «PeugeotPartner» д.н.з. [NUMBER] у ДТП вчиненій гр. [PERSON] та компенсацію необхідних витрат на ремонт автомобіля. 27 липня 2022 року ПрАТ «УПСК» виплатило позивачу 102957 грн. оціненої матеріальної шкоди. Однак, пошкоджений автомобіль досі не відремонтований, так як сума отриманого від страхової компанії відшкодування не покриє вартості такого ремонту. Позивачу невідомо яким чином ПрАТ «УПСК» визначило вартість матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, 02 серпня 2022 року звернувся до ПрАТ «УПСК» із листом про надання копій документів страхової справи щодо ДТП, яка мала місце 01 лютого 2022 року о 15 год. 00 хв. на автодорозі М-30, поблизу с. Малиничі на 248 км за участі автомобіля [PERSON] . Однак, ніяких документів позивач не отримав, відповідь на лист так і не надійшла. 23 вересня 2022 року позивач звернувся до ДП «Експерт-Сервіс Авто» в м.\~Хмельницькому ТОВ Український Експертний центр «Експерт-Сервіс АВТО» із заявою про проведення транспортно-товарознавчої експертизи. Висновком експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 06.10.2022 р. №267/22 визначено: 1)вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля PEUGEOT PARTNER 1.6HDI 4dr, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП, що сталося 01.02.2022 року враховуючи пошкодження зазначені в акті огляду транспортного засобу від 23.09.2022 року, що складає 197770 (сто дев`яносто сім тисяч сімсот сімдесят) грн. 00 коп.; 2)вартість пошкодженого внаслідок ДТП, що сталося 01.02.2022 року автомобіля PEUGEOT PARTNER 1.6HDI 4dr, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , що складає 28218 (двадцять вісім тисяч двісті сімдесят одна) грн. 82 коп. 3.Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Суд вважає, що відповідач, якого визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, в силу положень статей 1187, 1194 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати позивачеві різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, залишковою вартістю авто та різницею у виплаті суми страховиком виходячи з ліміту страхування плюс франшиза. З наведено судом встановлено, що завданий позивачу [PERSON] матеріальний збиток становить 197770 грн. - 102957 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування) 28217,82 грн. (залишкова вартість авто) 27043 (різниця у виплаті суми страховиком виходячи з ліміту страхування 130000-102957) + 2600 грн. (франшиза) 42152,18 грн. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Разом з тим, відповідач не довів відсутність його вини у ДТП. Позивачем на думку суду доведено заподіяння матеріальної шкоди позивачу у розмірі 42152,18 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача. 4.Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р. з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників здійснюється обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Приписами статті 979\~ЦК України передбачено - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до абз. 1 п. 22.1 ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону - шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. А згідно ст. 29 Закону - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 Постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії. Під майновою шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Відповідно до ст.22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Представником позивача доведено факти заподіяння шкоди її розмір доведено належними та допустимими доказами. Статтею 1194\~ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц). 5.Судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, як позивач сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн. то з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір 453,64 грн.(992,40х42152,18/92213). Позивачем понесено витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. які також підлягають вирішенню пропорційно до задоволеного позову, що становить 45,71% (42152,18:92213х100), що становить 4571 грн. (10000х45,71/100) які слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial