Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася спільна донька - [PERSON] , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зроблено актовий запис за № 9505, свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 11 жовтня 2016 року. 24 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зроблено актовий запис за № 2813. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку їх спільної дитини, матеріально не забезпечує дитину, тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 16 серпня 2022 року провадження по справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 26 вересня 2022 року У судове засідання 26 вересня 2022 року з`явилися позивач та її представник. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не повідомили. За клопотанням представника позивача без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу розгляд справи відкладено на 01 листопада 2022 року. У судове засідання 01 листопада 2022 року сторони не з`явились, про дату час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не повідомили. За клопотанням представника позивача без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу розгляд справи відкладено на 05 грудня 2022 року. У судове засідання 05 грудня 2022 року сторони не з`явились, про дату час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Судом повторно було направлено запит до адресного бюро про місце реєстрації відповідача. Розгляд справи відкладено на 08 лютого 2023 року. У судове засідання 08 лютого 2023 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Розгляд справи через відсутність електропостачання відкладено на 28 березня 2023 року. У судове засідання 28 березня 2023 року позивач та її представник не з`явилися. Позивачем було надано клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника позивача у заочному порядку. Позивач позовні вимоги в повному обсязі підтримала та просила суд їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Третя особа в судове засідання 28 березня 2023 року не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. У судове засідання відповідач не з`явився, сповіщався належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомив та не звернувся з клопотанням. Суд, у зв`язку з неявкою до суду належним чином сповіщеного відповідача, проходить до висновку про доцільність розгляду справи за наявними матеріалами у заочному порядку. За таких обставин, за наявної згоди сторони позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі. У сторін народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 11.10.2016 року, актовий запис про народження № 9505. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території м. Одеси № Г5-46509-ф/л від 11.03.2020 р. та довідки про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території м. Одеси № Г5-46527-ф/л від 11.03.2020 року, малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Одеського навчального закладу «Ясла-Садок» № 171 Одеської міської ради Одеської області № 01-16/23 від 27.08.2020 року, малолітня [PERSON] , [INFO] , відвідує Одеський дошкільний начальний заклад «Ясла-садок» № 171. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2020 року (цивільна справа № 521/18475/20) з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) платника податків, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05.11.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Однак батько дитини аліменти не сплачує, судове рішення не виконує. [PERSON] , фактично самоусунувся від виховання своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з лютого 2018 року , коли дитині було 1 рік 4 місяці. Відповідач, покладених на нього обов`язків по вихованню дочки, [PERSON] , [INFO] , ніколи не виконував та на теперішній час не виконує, не приймає матеріальної, трудової участі у вихованні, не проявляє зацікавленості її життям, не створює належних умов для забезпечення її всебічного розвитку, навчання та дозвілля, а всі питання, пов`язані з вихованням дочки вирішуються лише позивачем, яка нею повністю утримується без участі та підтримки відповідача. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, її навчання, підготовку до самостійного життя: зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 21.01.2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої [PERSON] , [INFO] , захищаючи права та інтереси дітей, орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Судом проаналізовані та враховані й інші докази по справі, представлені позивачем, з яких вбачається належне виховання дитини позивачем та абсолютна відсутність у житті дитини відповідача. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ст. 12 Закону України Про охорону дитинства виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. З роз`яснень, наданих в п. п. 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008 року) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, яке виражається у тому, що він не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування її особистості вік; не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі і не може бути для дитини прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умови для отримання нею освіти. Відповідач не розуміє батьківського обов`язку, не виявляє ніяких батьківських почуттів, не займався та не займається вихованням та утриманням дитини, не задумується про долю дитини, її майбутнє. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дитини. За ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved