Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позов мотивовано\~тим,\~що 16.12.2022 року рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області було вирішено стягувати з позивача на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. З 2018 року позивач проживаю однією сім`єю з [PERSON] шлюб з якою було зареєстровано 23.09.2022 року. [INFO] у них народився син [PERSON] . Окрім того, він утримує та виховує також доньку дружини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . З початку воєнних дій росії проти України ні позивачу, ні його дружині не вдається працевлаштуватись, як за місцем проживання так і на території їх району, позивач також не має можливості в період воєнного стану працевлаштуватись в іншому регіоні України та залишити дружину з двома дітьми без підтримки. На сьогоднішній день у нього перебувають на утриманні двоє дітей: малолітній син [PERSON] , [INFO] , та неповнолітня донька дружини [PERSON] , [INFO] , батько якої помер. Крім цього у нього на утриманні і дружина. Сім`я позивача існує лише за рахунок доходу від невеликого підсобного господарства, з якого він сплачує за користування електроенергією, інші платежі, купує дітям одяг, взуття, продукти харчування, ліки, що коштує недешево, а тому цей дохід є лише засобом для щоденного проживання. Так, як має нерегулярний дохід та у зв`язку з тим, що на його утриманні перебуває двоє дітей та дружина здійснювати виплату аліментів на сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), встановленим рішенням суду ставить його у скрутне матеріальне становище. З метою захисту інтересів всіх трьох дітей та встановлення рівності їх матеріального забезпечення, вважає справедливим зменшення розміру аліментів, який стягується з нього на користь неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з викладеним, просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16.12.2022 року з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 всіх видів заробітку (доходу) на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24.02.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, не заперечує щодо зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на утримання сина [PERSON] . Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що відповідач записаний батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5), а тому згідно ст. 180 Сімейного кодексу України зобов`язаний його утримувати до досягнення повноліття. Відповідно статті 27 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положення частини 1 статті 192 СК України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів визначений за рішенням суду, шляхом зменшення їх розміру з 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки заявлені позивачем вимоги відповідають вимогам чинного Законодавства, позивач перебуває у важкому матеріальному становищі, відповідач позовні вимоги визнала. Аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає статті 192 Сімейного кодексу України щодо стягнення аліментів в зміненому розмірі та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23).

Outcome: approved