Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-14 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 4 000,00 грн. щомісячно до досягнення сином 23 років, за умови продовження навчання. Ухвалою суду від 14.02.2023 року судом залучено до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] (далі - третя особа). Свої вимоги обґрунтовує тим, що батьками [PERSON] , [INFO] є позивач та відповідач. На даний час повнолітній син навчається на 3 курсі у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж інженерії, управління та землевпорядкування Національного авіаційного університету» за денною формою навчання та потребує матеріальної допомоги, а батько не бере участі в утриманні сина, що змушує позивача звернутись до суду з даним позовом. Враховуючи потреби повнолітнього сина та розмір аліментів, що стягувались на його утримання, коли останній був неповнолітнім, позивач вважає обґрунтованим розмір аліментів у сумі 4 000,00 грн. У поясненнях на позовну заяву третя особа зазначила, що батько участі в його утриманні не приймає, мати самостійно оплачує навчання, тому підтримує позов та просить його задовольнити. Відзиву на позовну заяву не надходило. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала, що підтримує позов та просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, конверт із судовою повісткою повернувся без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Третя особа у судове засідання не з`явився, у поданих поясненнях просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України). Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.02.2023 року було відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання, а також залучено до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31.05.2003 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від вказаного шлюбу [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON] та [INFO] донька [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.09.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили 07.10.2013 року. Також вбачається, що судовим наказом Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.06.2011 року до досягнення дітьми повноліття. Вказаний судовий наказ набрав законної сили 29.08.2011 року. Вказані обставини встановлені заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.04.2018 року у справі №754/10876/17, яким, серед іншого, змінено розмір стягнених судовим наказом Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2011 року у справі № 2н-613/2011 з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] на аліменти в сумі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 02.06.2018 року (а.с. 15-20). Згідно довідки від 26.01.2023 року №140, [PERSON] навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж інженерії, управління та землевпорядкування Національного авіаційного університету» на 3 курсі в групі 311-ТР за спеціальністю 172 Телекомунікації та радіотехніка з 01.09.2020 року по 30.06.2024 року на бюджетній основі за денною формою навчання (а.с. 22). У відповідності до Акту №18 про фактичне проживання особи від 27.01.2023 року, [PERSON] , її син [PERSON] та донька [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). Як встановлено в судовому засіданні, відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина у зв`язку з його навчанням у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж інженерії, управління та землевпорядкування Національного авіаційного університету» не надає, в добровільному порядку узгодити дане питання про матеріальне забезпечення сина не є можливим. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Між тим, згідно із ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру аліментів, судом враховано норми ст.ст. 180, 182 СК України, а саме що відповідач є особою працездатного віку. Виходячи з наведеного, враховуючи ту обставину, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме з [PERSON] на її користь підлягають стягненню аліменти на навчання сина [PERSON] , [INFO] у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж інженерії, управління та землевпорядкування Національного авіаційного університету» в розмірі - 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 06 лютого 2023 року до 30 червня 2024 року, а саме до закінчення навчання. Суд зазначає, що вказаний розмір аліментів відповідає розміру аліментів, що стягувались за рішенням суду на утримання сина, коли останній був неповнолітнім. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: partial