Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-23 00:00:00

05 січня 2023 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. У позовній заяві зазначено, що [PERSON] та [PERSON] 22 жовтня 2004 року зареєстрували шлюб, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2020 року було розірвано. Від даного шлюбу мають двох дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області (справа № 127/2903/21), стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку починаючи з 04 лютого 2021 року до досягнення дітьми повноліття. Аліменти відповідачем сплачуються нерегулярно, і на теперішній час існує заборгованість. Позивач самостійно виховує дочку та сина, піклується про них. Всі матеріальні витрати на виховання та утримання дітей несе сама. Відповідач не приймав та не приймає будь-якої участі в житті дочки та сина, не допомагає матеріально, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться здоров`ям, подальшим життям, не надає допомоги, не спілкується з дітьми, не цікавиться потребами дітей та вподобаннями. Станом на день звернення до суду позивач витратила на дітей особисті кошти, а саме нею було придбано: -12 лютого 2022 року ноутбук ASUS TUF Gaming вартістю 22\~800 грн. -03 травня 2022 року смарт годинник Apple Watch вартістю 9\~899 грн. -03 травня 2022 року Apple iPhone 13\~128 GB вартістю 30\~499 грн. -03 травня 2022 року Apple Pods 2 2019 вартістю 4\~999 грн. Крім того, 23 лютого 2022 року позивачем в інтересах дочки було укладено договір про надання послуг для вступу до Вищого навчального закладу Словацької Республіки та сплачено по акту приймання-передачі наданих послуг 1\~100 Евро, що відповідно до офіційного курсу НБУ на момент подачі позовної заяви складає 39,037 Х 1100 Євро = 42\~941 грн. Крім того, за час навчання дочки [PERSON] в [PERSON] в Словацькій Республіці, позивачем на картковий рахунок доньки були перераховані кошти для проживання, харчування за кордоном та навчання у сумі 40\~774 грн. 46 коп. Всього на загальну суму 151\~912 грн. 46 коп. Позивач зазначає, що відповідач зобов`язаний платити на її користь частину зазначених витрат, а тому з нього має бути стягнуто на користь позивача 75\~956 грн. З огляду на зазначене вище, позивач звернулась до суду із даною позовною заявою. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2023 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. 22 лютого 2023 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що остання вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення у повному обсязі (а.с. 70). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2023 року, в задоволені клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та клопотання про зупинення провадження у справі, відмовлено (а.с. 76-77). З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. 06 березня 2023 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 96 476 грн. 73 коп. (а.с. 79-80). Однак, вказана заява про збільшення позовних вимог не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки остання подана з порушенням строків встановлених ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2023 року та нормами чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2020 року (справа № 127/19972/19), розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 22.10.2004 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області актовий запис 2195 (а.с. 8-9). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 24 травня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 18) та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане повторно 07 червня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 19). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 березня 2021 року (справа № 127/2903/21), стягувато з [PERSON] в розпорядження [PERSON] щомісячно аліменти на утримання дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку починаючи з 04.02.2021 до досягнення дітьми повноліття. В задоволенні решти позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів за минулий час у розмірі 27408,50 грн. відмовлено (а.с. 10-12). Позивач обґрунтовуючи вимоги позовної заяви зазначає про те, що станом на день звернення до суду вона витратила на дітей особисті кошти, а саме нею було придбано: - \~ \~ \~ \~12 лютого 2022 року ноутбук ASUS TUF Gaming вартістю 22 800 грн. - \~ \~ \~ \~03 травня 2022 року смарт годинник Apple Watch вартістю 9 899 грн. - \~ \~ \~ \~03 травня 2022 року Apple iPhone 13 128 GB вартістю 30 499 грн. - \~ \~ \~ \~03 травня 2022 року Apple Pods 2 2019 вартістю 4 999 грн. Також [PERSON] зазначає, що 23 лютого 2022 року нею в інтересах дочки було укладено договір про надання послуг для вступу до Вищого навчального закладу Словацької Республіки та сплачено по акту приймання-передачі наданих послуг 1 100 Евро, що відповідно до офіційного курсу НБУ на момент подачі позовної заяви складає 39,037 Х 1100 Євро = 42 941 грн. Крім того, за час навчання дочки [PERSON] в [PERSON] в Словацькій Республіці, позивачем на картковий рахунок доньки були перераховані кошти для проживання, харчування за кордоном та навчання у сумі 40 774 грн. 46 коп. Всього на загальну суму 151 912 грн. 46 коп. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. До особливих обставин законодавцем відносяться випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати на дитину мають бути викликані особливими обставинами; наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення; ці кошти є додатковими на відміну від аліментів, що стягуються на утримання дитини; у випадку коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково (постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17). Разом з тим, суд вважає, що у витратах, понесених при звичайному способі життя, навіть якщо вони і є додатковими, однак не зумовлені вказаними вище особливими обставинами, участь другого з батьків обов`язковою не є. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати, і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 (провадження № 61-18145св20). Крім того, відповідно до позиції Верховного суду, не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, а саме: навчання дитини з метою здобуття професійної освіти (висновок Верховного Суду у постанові від 26 серпня 2020 року у справі №336/1488/19); витрати одного із батьків на відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка (постанова Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 205/4622/16-ц); витрати на відвідування дитиною приватного дитячого садка (постанова Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі №369/11745/16-ц); вартість поїздки та відпочинку на морі, придбаних медикаментів першої необхідності і харчування (без надання доказів наявності потреби в такому відпочинку, викликаної хронічною хворобою, лікуванням) (постанова Верховного Суду від 17 січня 2019 у справі № 720/1119/17). Аналізуючи понесені позивачем витрати та докази понесення вказаних витрат, суд вважає що ці витрати не є додатковими, а охоплюються розміром аліментів, що стягуються з батька на утримання дітей на користь матері. Таким чином, витрати, понесенні позивачем, не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, оскільки не пов`язані з особливими обставинами, зумовленими певними якостями дітей, чи іншими винятковими ситуаціями, а є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дітей, які компенсуються за рахунок отримання аліментів. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позовної заяви про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що в позові суд відмовляє в повному обсязі, а позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір відноситься на рахунок державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed