Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комсомольського міського суду Полтавської обалсті з вище вказаним позовом. В обґрунтування заяви зазначяє, що [INFO] помер її батько [PERSON] , [INFO] , причина смерті: інфаркт мозку. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить квартира за адресою: [ADDRESS] , в якій останнім часом він проживав разом з нею, оскільки потребував за станом здоров`я постійної допомоги та піклувания. За життя її батьком заповіт не було складено. Її батьки розірвали шлюб і з того часу проживали окремо. Вважає, що з урахуванням вимог ст. 1261 та ч.3 ст. 1268 Цивільного процесуального кодексу України спадкоємцем за законом першої черги є саме вона, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом з батьком, тому вважається такою, що прийняла спадицину. Інший спалкоємець, її бабуся, із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця до нотаріусів не звернулась, тому є такою, що не прийняла спадщину. 15.09.2021 позивач звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, було заведено спадкову справу, але не оформлено спадщину, оскільки акти від 21.09.2021 та від 22.09.2021 не є документами, які відповідно до Закону України «Про потаріат» підтверджують факт її проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і рекомендовано звернутись до суду. Вказує, що з листопада 2019 року постійно проживала разом із спадкодавцем однісю сім`сю в квартирі її батька за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, вона займалася його доглядом та піклуванням, надавала батькові матеріальне забезпечення, сплачувала комунальні послуги, оскільки пепсійні виплати батька становили 2 000.00 грн. на місяць, батько хворів на чисельні хвороби, був ітвалідом II та ІІІ груп, потребував її постійної допомоги, через що вона принипила свою роботу за кордоном та повернулась до м. Горіниі Плавні, Вважає, що не повинна була подавати заяву про прийняття спадщини, а з заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної конкори не зверталась. Просила задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцької району Полтавської області у судове засідання не прибув. Направив до суду заяву у якій просив справу розглянути у відсутність представника відповідача та прийняти законне і обгрунтоване рішення. Інші учасники судового процесу у судове засідання не прибули. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.03.2021. (а.с. 8) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.12.1989, померлий [PERSON] був батьком позивачки (а.с. 8 зворотній бік). Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів та договору купівлі-продажу, [PERSON] та [PERSON] належить по частки квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-13). Згідно з довідкою про склад сім`ї № 20-22/10440 від 15.09.2021 померлий [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до акту від 22.09.2021 завіреного директором КЖРЕП № 1 Хряпою С.О., [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] (а.с. 15). Згідно відповіді приватного нотаріуса Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Красильникової О.В., рекомендовано звернутись до нотаріуса із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, або із позовом про встановлення факту проживання разом з [PERSON] на час відкриття спадщини. (а.с. 18). Факт проживання однією сім`єю позивача разом із спадкодавцем повністю підтвердили допитані у судовому засіданні свідки. Згідно з ч. 2\~ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ч. 1\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1\~ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, оскільки судом встановлено факт постійного проживання позивача [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, так як це підтверджується зібраними по справі доказами. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову, оскільки встановлення цього факту породжує для позивача юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт позивач не має. На підставі викладеного та

Outcome: approved