Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-19 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Київської міської ради, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що вона є власником кв. [ADDRESS] , яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 04.06.1996 року Ленінградською районною державною адміністрації м.Києва. Відповідно до довідки № 38996, виданої 08.10.2019 року КП Київської міської ради Київське міське бюро технічної інвентаризації", вищевказана квартира зареєстрована на праві власності за позивачем. 13.12.2020 року вона за місцем свого мешкання виявила відсутність документів на власне ім`я а саме технічного паспорту на квартиру, розпорядження права власності на квартиру та інші документи, однак за яких обставин та де могли зникнути дані документи не знає. 14.12.2020 року вона звернулась до Святошинського УП ГУНП в м.Києві з повідомленням щодо втрати документів. 26.10.2021 року отримала повідомлення про проведення перевірки, згідно якого в зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення вказана подія не внесена до ЄРДР. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2022 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. 01.06.2022 року справа передана судді (а.с. 11-12). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.06.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 13-14). 22.06.2022 року представник відповідача Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації Ліснюк Н. подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки право позивача на квартиру ніким не оспорюється, спір між Святошинською районною в м.Києві державною адміністрацією та [PERSON] відсутній. Вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, її права не порушені, позивач не позбавлена права звернутися до Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації з заявою про видачу дубліката свідоцтва про право власності на житло. 23.06.2022 року від представника відповідача Київської міської ради Харитонова М.С. надійшов відзив на позовну заяву в якому просив зважаючи на докази в матеріалах ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства. Вважає, що з позовної заяви не вбачається, яким чином Київська міська рада та Святошинська районна в м.Києві державна адміністрація порушують, невизнають або оспорюють право приватної власності позивача на квартиру [ADDRESS] . Звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на вказагу квартиру є передчасним та недоцільним, у зв`язку з відсутністю суб`єктів, які б оспорювали, невизнавали або порушували право позивача на володіння квартирою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2022 року справа була передана на розгляд судді Твердохліб Ю.О. (а.с.98-99). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.100). Ухвалою від 03.11.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.43-44). В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з`явились, представник направив до суду заяву, у якій просив розглядати цивільну справу без участі позивача та її представника (а.с. 41-42). Представник відповідача Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву у якій просила розглядати справу у її відсутність (а.с. 29-30). Представник відповідача Київської міської ради Харитонов М.С. у відзиві на позовну заяву просив суд розглядати справу за відсутності їх представника (а.с. 33-35). Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки КВ-2019 № 38996 від 08.10.2019 року Київського міського бюро технічної інвентаризації" Комунального міприємства Київської міської ради повідомлено, що згідно данних реєстрових книг Бюро квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 04.06.1996 року Ленінградською районною державною адміністрації м.Києва. № 2026 (а.с. 6). Згідно копії розпорядження органу приватизації [PERSON] передано квартиру [ADDRESS] в приватну власність (а.с. 7). 18.12.2020 року листом Святошинського УП ГУНП в м.Києві [PERSON] повідомлено про те, що згідно проведенної перевірки, згідно якого в зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення вказана подія не внесена до ЄРДР та розглянута згідно з вимогами ЗУ "Про звернення громадян" (а.с. 8). Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору. Згідно ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право власності підлягає державній реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 передбачено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно використовуються відомості з Державного земельного кадастру або Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, та паперовий носій інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації). У разі наявності в заявника копії примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого державного акта, свідоцтва про право власності на нерухоме майно подається також відповідна копія. Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав на підставі таких документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, або на паперових носіях інформації (в реєстрових книгах, реєстраційних справах, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), а у разі коли таким майном є закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва, - також за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа. Відповідно до статті 6 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суб`єктами, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав є Міністерство юстиції України та його територіальні органи, виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, державні реєстратори прав на нерухоме майно. Таким чином, матеріалами справи та наданими позивачем доказами підтверджується, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що звернення позивача з цим позовом є передчасним, оскільки її право власності на квартиру ніким не оспорюється, підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності за [PERSON] на вказану квартиру відсутні, позивачу необхідно звернутись з заявою про видачу дублікату свідоцтва про право власності на житло через центр надання адміністративних послуг районних в м.Києві державних адміністрацій. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі "De Geouffre de la Pradelle v. France" від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87). Таким чином, оцінюючи безпосередньо досліджені та надані позивачем докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України, понесені стороною позивача судові витрати покладаються на позивача, якому відмовлено в позові.

Outcome: dismissed