Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 29 вересня 2006 року Євпаторівським міським відділом державної реєстрації шлюбів Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 717, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані тим, що шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем не скалися, так як вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, подружні відносини припинилися вже давно. Спільне господарство між [PERSON] та [PERSON] не ведеться, проживають окремо, [PERSON] з дитиною у АРК Крим, а [PERSON] . У м. Суми. Шлюб з [PERSON] суперечить інтересам [PERSON] , оскільки [PERSON] має намір створити свою сім`ю. Від даного шлюбу в позивача та відповідача є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] .. На даний час дитина проживає з відповідачем. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 січня 2023 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано час для виправлення недоліків, а саме: додати оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу. 27 січня 2023 року до суду надійшло клопотання про долучення оригіналу свідоцтва про шлюб до матеріалів справи. Ухвалою суду від 09 лютого 2023 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 29 березня 2023 року. У судове засідання 29 березня 2023 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду були справи повідомлені належним чином. До суду 28 грудня 2023 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач про дату призначення судового засідання сповіщалась, про причини неявки не повідомляла. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 29 вересня 2006 року Євпаторівським міським відділом державної реєстрації шлюбів Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 717, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані тим, що шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем не скалися і шлюб фактично розпався, так як вони мають різні погляди на життя. Спільне господарство між [PERSON] та [PERSON] не ведеться. Від даного шлюбу в позивача та відповідача є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого 11 квітня 2018 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській Області, актовий запис № 308, серії [NUMBER] . Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2023 рік" на 01 січня 2023 року становить 2684 гривень. Отже, за подачу до суду позовної заяви про розірвання шлюбу сума судового збору становить 1073,60 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судового збору у сумі 1073,60 грн. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тож позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими.

Outcome: approved