Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-22 00:00:00

29 жовтня 2022 року представник позивачки [PERSON] - адвокат Красіловський В.С. звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем і відповідачем 02.08.2016 року укладено шлюб. Від шлюбу мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . З грудня 2021 року позивач разом з відповідачем не живуть як подружжя, не ведуть спільне господарство, сумісне проживання припинено. Подружжя втратило взаєморозуміння та любов один до одного. Зазначено, підстав для примирення позивач не вбачає, шлюб носить формальний характер. Дочка після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 21 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін . Відповідач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, повідомив суд про відсутність заперечень щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Як убачається з матеріалів справи, що 02 серпня 2016 року між сторонами було укладено шлюб, про що Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було складено актовий запис № 1431 (а.с. 28). Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з грудня 2021 року між сторонами припинено, спільне господарство не ведуть. Стосунки та подальше подружнє життя стало неможливим, шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулось. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Звертаючись до суду з позовом, позивачка не просила про відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved