Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-12 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 06.09.2003\~року між\~нею та\~ [PERSON] було\~укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2017 \~року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. За час перебування у зареєстрованому шлюбі, на підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 14.05.2012\~року №\~409 «Про передачу у власність (приватизація) кімнати № 174 та частини жилого блоку гуртожитку по [ADDRESS] », [PERSON] та [PERSON] шляхом приватизації державного житлового фонду набули право спільної часткової власності, в рівних частках кожен, на кімнату №\~174 жилою площею 11,7 кв.м. та частину жилого блоку гуртожитку по [ADDRESS] .. Згідно вказаного рішення було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно та здійснена державна реєстрація права власності [PERSON] та [PERSON] , на даний об`єкт, по 104/1000 частки за кожним із співвласників. Отже, оскільки право власності на частку (104/1000) в кімнаті № 174 жилою площею 11,7 кв.м. та частині жилого блоку гуртожитку по [ADDRESS] , набуто за час перебування [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] шляхом приватизації у період з 8 лютого 2011 року по 12 червня 2012 року, а саме 15\~травня 2012\~року, то вона є спільною сумісною власністю подружжя. Тому позивачка просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право спільної часткової власності на 52/1000 частки в кімнаті № 174 жилою площею 11,7 кв.м. та частині жилого блоку гуртожитку по [ADDRESS] . Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не подавав. З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій\~статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.09.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що зареєстрований Старівською сільською радою Бориспільського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за №\~09. Після укладення шлюбу у подружжя прізвище [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 06.09.2003 року (а.с. 9). 21.12.2009 року від укладеного шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії\~ [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 13.01.2010 року (а.с. 10). Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі № 359/7904/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.11), Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 14.05.2012\~року №\~409 «Про передачу у власність (приватизація) кімнати № [NUMBER] та частини жилого блоку гуртожитку по [ADDRESS] », [PERSON] та [PERSON] було вирішено передати у приватну спільну часткову власність у рівних частках кожному кімнату № 174 жилою площею 11,7 кв.м. та частину жилого блоку гуртожитку по [ADDRESS] , що вбачається з ч. 1 копії даного рішення від 14.05.2012 року (а.с.14). З свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 11236 від 15.05.2012 року вбачається, що власниками частини блоку у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). З Витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» вбачається що, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить частка 104/1000 на частину блоку у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить частка 104/1000 на частину блоку у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до звіту про оцінку майна частки блоку у гуртожитку, загальною площею 14,073 кв.м., житловою площею 11,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] вартість даного об`єкта нерухомого майна становить 108\~284,00 гривень (а.с.15-21). Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. За змістом ст. 69, 70 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Законом № 2913-VI від 11 січня 2011 року, який набрав чинності 8 лютого 2011 року, ст. 61 СК України доповнена пунктом 5, згідно з яким об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, а також земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі і приватизації. Законом № 4766-VI від 17 травня 2012 року, який набрав чинності 13 червня 2012 року, частина 5 статті 61 СК України виключена, частина 1 статті 57 доповнена пунктом 4, згідно з яким житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визнається особистою приватною власністю кожного з них. У пункті 25 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що у разі коли неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Тому, враховуючи вищевикладені обставини та в силу ч.5 ст. 61 СК України, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Аналогічний висновок по застосуванню норм Закону України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року зроблений у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 1311/832/12 (провадження № 61-6409св18), від 12 листопада 2018 року в справі №\~753/6139/14-ц (провадження № 61-27342св18), від 12 червня 2019 року в справі №\~409/1959/15-ц (провадження № 61-14257св18), від 24 квітня 2020 року в справі №\~622/999/16-ц (провадження № 61-1260св19) та від 12 серпня 2020 року у справі №\~626/4/17 (провадження № 61-29004св18). Враховуючи викладене, оскільки право власності на частку 104/1000 в кімнаті № 174 жилою площею 11,7 кв.м. та частині жилого блоку гуртожитку по [ADDRESS] , набуто за час перебування [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] шляхом приватизації у період з 8 лютого 2011 року по 12 червня 2012 року, а саме 15\~травня 2012\~року, то вона є спільною сумісною власністю подружжя, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції № 0.0.2146996259.1 від 01.06.2021 року позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. Пред`явлений нею позов задоволений у повному обсязі. Тому з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved