Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-30 00:00:00

позивач АТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до суду із позовом, уточненим у подальшому, до [PERSON] , у якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , що належить спадкоємцю померлої [PERSON] - [PERSON] для задоволення вимог АТ «Креді Агріколь Банк» за кредитним договором №116/07-ф від 19.06.2007 в розмірі 76 115,52 доларів США, установивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, яка буде встановлена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна у виконавчому провадженні. В обґрунтування позову зазначено, що 19.06.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №116/07-ф, згідно умов якого позичальнику було надано кредит у сумі 115 000,00 доларів США зі сплатою 12,8 процентів річних, строком з 19.06.2007 до 18.06.2017. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за вказаним кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно умов якого відповідач передала в іпотеку банку квартиру [ADDRESS] . 17.02.2011 у зв`язку із невиконанням кредитних зобов`язань за заявою позивача приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] . 04.04.2011 Києво - Святошинським судом Київської області було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №116/07-ф від 19.06.2007. Виконавчий напис про звернення стягнення був пред`явлений для примусового виконання до Голосіївського РВ ДВС м. Києва. Фактичне виконання виконавчого документа не було здійснено, оскільки 25.06.2014 державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». 24.11.2017 із заяви представника [PERSON] - [PERSON] . Банку стало відомо про смерть [PERSON] 26.12.2017 позивач направив до Першої київської державної нотаріальної контори письмову вимогу до спадкоємців померлої [PERSON] та письмову вимогу ймовірному спадкоємцю [PERSON] 11.04.2018 позивач отримав від нотаріальної контори відповідь про отримання претензій, приєднання її до спадкової справи та повідомлення спадкоємця [PERSON] разом з тим, свідоцтво про право на спадщину видано не було. З урахуванням зазначених обставин Банк вказує на наявне у нього право задовольнити своїх вимог за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на іпотечне майно. В уточнених позовних вимогах Банк вказав, що померла [PERSON] виступала майновим та фінансовим поручителем не лише за кредитним договором № 116/07-ф від 19.06.2007, але й за кредитним договором №117/06-ф від 19.06.2007. Внаслідок стягнення із доходів [PERSON] та реалізації її майна в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 117/06-ф від 19.06.2007 надійшло 30 323,34 доларів США. У зв`язку із зазначеним позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину, за кредитним договором № 116/07-ф від 19.06.2007 у розмірі 76 115,52 доларів США. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.08.2018 відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання. Надано відповідачу строк на подання відзиву на позов. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечила проти заявлених позовних вимог, вказавши, що позивачем пропущено строк пред`явлення вимог до спадкоємця, встановлений ст. 1218 ЦК України. Крім того звертаючись до суду із вказаним позовом Банк не надав доказів на підтвердження того, що кредитні зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконано самим позичальником. Також вказала, що Банк використав своє право на забезпечення вимог кредитора звернувши стягнення на предмет іпотеки на підстав виконавчого напису нотаріусу. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.03.2019 (занесеною до журналу судового засідання) залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.03.2019 витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової С. В. завірену належним чином копію виконавчого напису №1352 від 17.02.2011 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] . Витребувано з Першої Київської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи №1531/2015, заведеної після смерті [PERSON] . Витребувано з Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві завірені належним чином копії матеріалів виконавчих проваджень, відкритих за заявами ПАТ «Креді Агріколь Банк» відносно [PERSON] щодо заборгованості за кредитним договором №116/07-ф від 19.06.2007, позичальником за яким є [PERSON] та № 117/07-ф від 19.06.2007, позичальником за яким є [PERSON] 17.09.2019 на адресу Голосіївського районного суду м. Києва надійшли матеріали спадкової справи №1531/2015 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] 23.09.2019 на адресу Голосіївського районного суду м. Києва надійшла відповідь приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Морозової С.В. про те, що документи справи 02-20відповідно до номенклатури справ приватного нотаріуса за 2011 рік складає три роки, термін зберігання цих документів скінчився. У зв`язку із чим копії документів надати не можливо. 15.10.2019 на адресу Голосіївського районного суду м. Києва надійшли належним чином завірені матеріали виконавчого провадження [NUMBER]. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У ході розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги з врахуванням поданих заяв про уточнення, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та третя особа у судове засідання повторно не з`явилися. Причини неявки суду не повідомили. Судова повістка, що направлялася на адресу відповідача, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду без вручення адресату із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Ураховуючи дотримання приписів ст.128 ЦПК України, суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Беручи до уваги зазначене та відсутність заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що узгоджується із положеннями ст.280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України). Судом встановлено що 19.06.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №116/07-ф, згідно умов якого позичальнику було надано кредит у сумі 115 000,00 доларів США зі сплатою 12,8 процентів річних, строком з 19.06.2007 до 18.06.2017. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за вказаним кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно умов якого остання передала в іпотеку банку квартиру [ADDRESS] . 17.02.2011 у зв`язку із невиконанням кредитних зобов`язань за заявою позивача приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] . 04.04.2011 Києво - Святошинським судом Київської області було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №116/07-ф від 19.06.2007. Виконавчий напис про звернення стягнення був пред`явлений для примусового виконання до Голосіївського РВ ДВС м. Києва. Фактичне виконання виконавчого документа не було здійснено, оскільки 25.06.2014 державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». 24 листопада 2017 року (вх. № 10403/14157 від 24 листопада 2017 року) на ім`я Голови Правління ПАТ АТ «Креді Агріколь Банк» представником [PERSON] - [PERSON] повідомлено Банк про смерть [PERSON] та надано належними чином нотаріально завірену копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27 червня 2015 року, завірену 18 вересня 2017 року приватним нотаріусом КМНО Майоровою А. Б. Після отримання вказаної інформації, 26.12.2017 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» подав до Першої Київської державної нотаріальної контори претензію до спадкоємців [PERSON] . З відповіді Першої Київської державної нотаріальної контори №3507/02-14 від 05 квітня 2018 року вбачається, що Перша Київська державна нотаріальна контора повідомляє ПАТ «Креді Агріколь Банк», що вони 09 січня 2018 року отримали претензію банку і таку долучено до спадкової справи № 1531/2015 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , а спадкоємець [PERSON] повідомлена про надходження даної претензії. 22 серпня 2018 року заявник ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернувся із запитом до Першої Київської державної нотаріальної контори з вимогою направити на адресу банку копію паспорта, ідентифікаційного коду спадкоємця померлої [PERSON] - [PERSON] або ж повідомити паспортні дані останньої, ідентифікаційний код, адресу реєстрації та дату народження, однак відповіді не отримав. 25 вересня 2018 року заявник ПАТ «Креді Агріколь Банк» повторно звернувся із вищевказаним запитом до Першої Київської державної нотаріальної контори. З відповіді Першої Київської державної нотаріальної контори від 08 жовтня 2018 року вбачається, що на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини було заведено спадкову справу до майна померлої [INFO] [PERSON] . З уточнених позовних вимогах позивач вказує, що відповідач виступала майновим та фінансовим поручителем за кредитними договорами № 116/07-ф від 19.06.2007 та № 117/06-від 19.06.2007. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як убачається з постанови Верховного суду від 04 березня 2020 року у справі № 2-1018/11 постановою старшого державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Вереса В. В. від 25 березня 2016 року щодо боржника [PERSON] в порядку пункту 9 частини 1 статті 47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто виконавчий документ стягувачеві. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 листопада 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» 875 555,17 грн, судові витрати у розмірі 1 700 грн державного мита та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На примусовому виконанні в Голосіївському ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження про стягнення вказаних сум з [PERSON] . Як стало відомо банку, [PERSON] , померла [INFO] . Після її смерті спадщину прийняла [PERSON] . На підставі виконавчого листа № 2-1018/11, виданого Залізничним районним судом м. Львова на виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова у вказаній справі від 23 листопада 2011 року, було відкрито виконавче провадження ВП № 34995245. 25 березня 2016 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Верес В. В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 9 частини 1 статті 47 Закону України «По виконавче провадження» (а.с. 98). Вказану постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з оригіналом виконавчого листа Банк одержав 22 вересня 2016 року та повторно до виконання не пред`являв. Заява [PERSON] з долученням копії свідоцтва про смерть боржниці [PERSON] до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві була поданою 08 квітня 2016року (а.с. 96), тобто після повернення 25 березня 2016 року виконавчого документа Банку, що спростовує твердження [PERSON] про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із смертю боржника. Ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 09 січня 2019 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року замінено сторону виконавчого провадження по виконанню рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 листопада 2011 року у цивільній справі №2-1018 за позовом ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «Індустріально-Експортний банк», [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Явдюк Н.А. про визнання поруки припиненою та визнання недійсним договору іпотеки, яким стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» 875 555,17 грн, судові витрати у розмірі 1 700 грн державного мита та 120 грн витрат ІТЗ, а саме: боржника [PERSON] , яка померла [INFO] , замінити на її правонаступника [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок стягнення із доходів [PERSON] та реалізації її майна в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 117/06-ф від 19.06.2007 надійшло 30 323,34 доларів США. У зв`язку із зазначеним позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину, за кредитним договором № 116/07-ф від 19.06.2007 у розмірі 76 115,52 доларів США. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики у розмірах і в порядку, що встановлені договором. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Нормами ст. 525 ЦК України встановлена неприпустимість односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов. Згідно вимог ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.1 ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає, серед іншого, на підставі договору (ч.1 ст.574 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторамицього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності (ч.4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна. Конституційний Суд України у рішенні від 14 липня 2020 року у справі № 8-р/2020 зазначив, що іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки. Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання. У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає також з підстав, встановлених ст. 12 Закону України «Про іпотеку», а саме: у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно із ч.1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. З урахуванням наведеного, позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що увійшов до складу спадкового майна іпотекодавця. Разом з тим, згідно положень відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно положень ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора (іпотекодержателя). Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] (іпотекодавець) померла [INFO] . Мати померлої [PERSON] 22.12.2015 подала заяву про прийняття спадщини за законом. Таким чином, у зв`язку з прийняттям спадщини, до якої входить предмет іпотеки, відповідач набула статус іпотекодавця, а відтак [PERSON] має всі права та несе всі обов`язки за договором іпотеки, посвідченим 22.06.2007 приватним нотаріусом КМНО Явдюк Н.А., зареєстрованим в реєстрі №1352.. Отже іпотекодержатель має право на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Згідно положень частин 1 та 2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що АТ «Креді Агріколь Банк» правомірно заявив вимоги до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки основне зобов`язання [PERSON] не виконане і останній не погасив заборгованість, а відповідач набула статус іпотекодавця. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що у ході розгляду справи знайшли своє об`єктивне підтвердження обґрунтування позову та встановлено факт неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, що є підставою для задоволення позову про звернення стягнення предмета іпотеки, в межах вартості успадкованого майна. Заперечуючи проти заявлених Банком вимог, відповідач не надала суду докази повного або часткового виконання позичальником свого грошового зобов`язання перед кредитором. При цьому посилання відповідача про недотримання позивачем строків, встановлених ст. 1218 ЦК України спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та обставинами, встановленими Верховним Судом у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 2-1018/11 Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» у повному обсязі, тому судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762,00 грн підлягають відшкодуванню позивачу відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved