Jurisdiction: civil
Date: 2023-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Посилалася на те, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Від спільного проживання у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , в якому вказано мати [PERSON] , батько [PERSON] . З 2014 року фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинилися, а їхня спільна дитина залишилася проживати разом з ним. Донька знаходиться на повному його утриманні, всі витрати на утримання дитини, які полягають, зокрема також і у лікуванні дитини, купівлі продуктів харчування, ліків, одягу та інших індивідуальних речей, які необхідні дитині для її повноцінного розвитку. З початком повномасштабного російського вторгнення в Україну він змушений був із донькою переїхати із міста Дніпра в місто Чернівці, де і зареєструвався з донькою, як внутрішньо переміщені особи. В місті Чернівцях його донька пішла до школи, почала відвідувати гуртки в Чернівецькому обласному центрі естетичного виховання «Юність Буковини». Отже, [PERSON] не тільки не підтримує дитину в її духовному розвитку, а й взагалі не з`являється, не цікавиться донькою та не проводить з нею час, але й не виконує свій батьківський обов`язок щодо її матеріального забезпечення. Тому просив суд, стягнути з [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем відзиву\~на позов\~подано не\~було. Позивач у судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява в якій позов підтримав, та просив розглянути справу без їхньої участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про місце та час розгляду справи. Згідно положень ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що від спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 08.03.2022р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис за №117 (а.с.10). Позивач [PERSON] переїхав із міста Дніпра в місто Чернівці, де і зареєструвався з донькою, як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 07.09.2022р. за №№7726-5002109717, 7726-5002109864 та актом КП «Містосервіс» від 26.07.2022р. №112 (а.с.7-9). В місті Чернівцях позивача донька пішла до школи, почала відвідувати гуртки в Чернівецькому обласному центрі естетичного виховання «Юність Буковини», що підтверджується відповідними довідками (а.с.11). Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради\~України\~№ 789-ХІІ\~від\~27\~лютого\~1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141\~СК\~України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150\~СК\~України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155\~СК\~України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181\~СК\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно статті 182\~СК\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому, згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В п. 17 Постанови Пленуму\~Верховного\~суду\~України «Про\~застосування\~судами\~окремих норм\~Сімейного\~кодексу\~України при\~розгляді\~справ\~щодо батьківства,\~материнства\~та\~стягнення аліментів»\~від\~15\~травня\~2006\~року,\~№3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач є працездатною та відповідно до ст.180 СК України зобов`язаний утримувати свою дитину. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів. Стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. При ухваленні рішення про стягнення аліментів, суд керується інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. Оскільки спільна дитина сторін проживає разом із батьком, так як [PERSON] є її матір`ю та на неї покладено однаковий із [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення їх дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.01.2023 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved